Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ "Страхова компанія "Уніка"про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої смертю потерпілого внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] 27.12.2013, керуючи автомобілем «Деу Нексіа», державний реєстраційний номер [NUMBER] по проспекту Перемоги в м. Чернігові проявив неуважність під час виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], сина позивача, який від отриманих під час ДТП травм, помер. Постановою Чернігівського МВУМВС України в Чернігівській області від 30.04.2015 кримінальне провадження № 12013260010006482 від 27.12.2013 закрито у зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована, просив стягнути з ПАТ "Страхова компанія "Уніка" 11242 грн. 44 матеріальної шкоди та 14616 грн. моральних збитків. З відповідача [PERSON] просив стягнути 105384 грн. моральної шкоди. Сума визначена з урахуванням сплати моральної шкоди в розмірі 14616 грн. ПАТ "СК"Уніка". Моральних страждань позивач зазнав у зв'язку із смертю сина, моральне, нервове та психологічне потрясіння не минуло до теперішнього часу, після смерті сина. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.06.2016 року, у зв"язку з відмовою [PERSON] від позову до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Уніка" в частині позовних вимог позивача до ПАТ "Страхова компанія "Уніка" про стягнення витрат на поховання в розмірі 11242 грн. 44 коп. та моральної шкоди в розмірі 14616 грн. - провадження закрито. Представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснив, що вина відповідача та факт скоєння ДТП доводиться матеріалами кримінального провадження. Відповідач, представник відповідача позов визнали частково. Позивач не заперечує проти сплати моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Просять врахувати, що відповідачем сплачено позивачу в рахунок відшкодування шкоди 3500 грн. , згідно платіжного доручення від 31.12.2013 та 500 грн. згідно розписки від 18.03.2014. Крім того, вважають, що в діях потерпілого [PERSON] була груба необережність, яка сприяла виникненню шкоди, оскільки він перебував у стані алкогольного сп»яніння середнього ступеня та переходив дорогу у невстановленому місці, а отже просив врахувати цю обставину при визначенні розміру моральної шкоди. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження № 12013260010006482, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Судом встановлено, що 27.12.2013 о 23 годині 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Деу Нексіа», державний реєстраційний номер [NUMBER] по проспекту Перемоги в м. Чернігові проявив неуважність під час виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода [PERSON], сина позивача, який від отриманих під час ДТП травм, помер. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.2007 року батьком [PERSON] являється [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2014, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Згідно з ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Крім того, згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з роз»ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п.4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. Відповідно до постанови слідчого СВ Чернігівського МВУМВС України в Чернігівській області старшим лейтенантом міліції Толочко О.О. винесена постанова про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 12013260010006482 від 27.12.2013 у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи від 21.01.2015, що міститься в матеріалах кримінального провадження № 12013260010006482, технічною причиною виникнення події ДТП 27.12.2013 за участю водія [PERSON], є невідповідність дій водія автомобіля «DAWOO» вимогам п. 12.3 ПДР в частині своєчасності застосування ним екстреного гальмування. Відповідно до висновку експерта № 1113 від [INFO] весь комплекс тілесних ушкоджень [PERSON] міг утворитись від дії тупих предметів, в тому числі , при зіткнені автомобіля, що рухався з потерпілим - пішоходом 27.12.2013 та за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, має прямий причинний зв»язок з настанням смерті (а.с. 18-21 кримінального провадження). Таким чином, відповідно до ст.. 1187 ЦК України , обов»язок відшкодувати шкоду завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає у [PERSON], який управляв автомобілем. В силу ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, у разі, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 2 ст. 1168 ЦКУКраїни, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові, батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали однією сім'єю. Відповідно до ч. 3 ст.. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди , то залежно від ступеня вини потерпілого (а у разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 08.04.2014 № 94 [PERSON] 27.12.2013 року знаходився в стані алкогольного сп»яніння середнього ступеню (а.с. 23-25 кримінального провадження). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи від 21.01.2015, що міститься в матеріалах кримінального провадження № 12013260010006482, п.8 - з технічної точки зору необхідними умовами виникнення події даної ДТП є невідповідність дій пішохода [PERSON] вимогам п. 4.14 а)г),г")ПДР. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що потерпілий [PERSON] допустив грубу необережність , що сприяла виникненню події ДТП, а отже має бути враховано при визначенні розміру відшкодування шкоди. При цьому, суд не може врахувати суми в розмірі 500 грн. та 3500 грн. в рахунок погашення відповідачем моральної шкоди позивачеві, оскільки не надано безспірних доказів сплати вищезазначених сум саме відповідачем . Враховуючи моральні страждання позивача, пов'язані з втратою сина, їх глибину та тривалість, допущену грубу необережність самого потерпілого, що сприяло виникненню ДТП, враховуючи засади справедливості, добросовісності, виваженості та розумності, суд вважає підставним стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 70000 грн., а отже позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи, що при подачі позову позивач звільнений від сплати судових витрат, відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету.

Outcome: partial