Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом 13.03.2015 року до Чернігівського районного суду Запорізької області, де зазначає, що після проведення перевірки додержання вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, встановлено, що розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації №46 від 06.02.2007 та №473 від 26.12.2006 у порушення вимог ст.ст. 17, 53, 54 Земельного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» надано у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,1604 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 7,1600 га (кадастровий номер [NUMBER]), на яких розташовані частини кургану №1, загальною площею 0,4191 га, курганного могильника №3899, який є об'єктом культурної спадщини. Курганний могильник (охоронний № 3899 ) розташований за 6,5 км на південь від південно-західної частини с.Новомихайлівка Новомихайлівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області та складається з 1 кургану. Вказаний курганний могильник взято під охорону відповідно до рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів №150 від 02.07.1992, про що зазначено у паспорті зазначеного курганного могильника . У подальшому, на підставі вказаних розпоряджень 28.11.2007 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 042376 та 16.10.2007 [PERSON] видано державний акт серії ЗП №042377. Вказані акти зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010728100139 та №010728100076. Водночас, на зазначених земельних ділянках знаходиться курган курганного могильника, який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення. Проте, у державних актах на право власності на земельні ділянки, виданих [PERSON] та [PERSON] курган №1 курганного могильника №3899, який є об'єктом культурної спадщини не зазначений. Згідно з ситуаційною схемою, виконаною ПП «Алексер терра-транс союз» загальна площа кургану № 1 становить 0,5080 га. Ураховуючи, що згідно з вищевказаною схемою площа земельної ділянки [PERSON] становить 7,1604 га, а площа земельної ділянки без врахування частини кургану №1 - 6,8380 га, площа частини кургану №1 що знаходиться на земельній ділянці [PERSON] складає 0,3224 га. Площа земельної ділянки [PERSON] становить 7,1600 га, площа земельної ділянки без врахування частини кургану №1 - 7,0633 га, площа частини кургану №1 що знаходиться на земельній ділянці [PERSON] - 0,0967 га. Загальна площа частин кургану №1, які знаходяться на земельних ділянках [PERSON] та [PERSON] становить 0,4191 га. Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку пам'ятки археології - курганного могильника №3899, складеного суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], грошова оцінка кургану № 1 станом на 03.03.2015 складає 31028000,00 грн. Вартість частини кургану №1 що знаходиться на земельній ділянці [PERSON] становить 7159168,70 грн., а на ділянці [PERSON] - 23868831,30 грн. Також, Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області надано оцінку стану додержання вимог земельного законодавства під час надання вищевказаних земельних ділянок у власність, за результатами якої складено відповідну довідку. Крім того, за результатами обстеження курганного могильника (охоронний № 3899) Комунальним закладом «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради 18.02.2015, за участю представників ПП «Алексер терра-транс союз», складено акт технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології. Відповідно до вказаного акту курган № 1 (охоронний № 3899) являє собою земляний насип округлої форми з рівномірно пологими схилами (координати WGS-84 47°14'51.68"П, 36° 2'42.68"С). Поверхня насипу кургану задернована, північна, східна, південна поли кургану та їх охоронна зона розорюються. Зважаючи на викладене, розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації №46 від 06.02.2007, щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 7,1604 га (кадастровий номер [NUMBER]) та розпорядження №473 від 26.12.2006, щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 7,1600 га (кадастровий номер [NUMBER]), в частині надання земельних ділянок, на яких розміщені частини кургану № 1 курганного могильника (охоронний №3899) загальною площею 0,4191 га, підлягають визнанню судом незаконними та скасуванню. Також, підлягають визнанню недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, які є правовстановлюючими документами та видані на підставі вищевказаних розпоряджень голови Чернігівської районної державної адміністрації та підлягають витребуванню у [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки на якій розміщена частина кургану , а також поверненню їх власнику - державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Просив також визнати поважною причину пропуску позовної давності та поновити строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом . В попередньому судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити. Представник позивача Запорізької обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі ( а.с. 100 ). Відповідачі: представник Чернігівської районної державної адміністрації за довіреністю Пазуха В.О. проти позовних вимог не заперечувала. Відповідачі [PERSON]. [PERSON], третя особа: представник комунального закладу «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради до суду не з'явилися, надали суду письмові заяви в яких просили суд розглянути позов без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують ( а.с. 93,95,96 ). Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши прокурора, представника відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 53 ЗК України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. До археологічних об'єктів культурної спадщини, згідно зі ст. 2 вказаного Закону, відносяться рештки життєдіяльності людини (нерухомі об'єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок тощо), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації. Згідно зі ст. 20 ЗК України, зміна цільового призначення особливо цінних земель допускається лише для розміщення на них об'єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об'єктів соціально-культурного призначення, об'єктів, пов'язаних з видобуванням корисних копалин, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, а також у разі відчуження земельних ділянок для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, віднесення земель, зазначених у пунктах "а" і "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, земель історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси Згідно з ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з п.7 ч.1 ст.13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель; охороною пам'яток історії та культури. Частиною 1 ст.21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрації розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Частиною 5 ст.122 Земельного кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Запорізька обласна державна адміністрація. Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 4 статті 38 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що рішення посадових осіб місцевих державних адміністрацій можуть бути оскаржені Президенту України, органу виконавчої влади вищого рівня, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини або до суду. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зважаючи на викладене, розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації №46 від 06.02.2007, щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 7,1604 га (кадастровий номер [NUMBER]) та розпорядження №473 від 26.12.2006, щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 7,1600 га (кадастровий номер [NUMBER]), в частині надання земельних ділянок, на яких розміщені частини кургану № 1 курганного могильника (охоронний №3899) загальною площею 0,4191 га, підлягають визнанню судом незаконними та скасуванню. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Згідно п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», до повноважень обласних державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження. Окрім того, повноваження щодо розпорядження землями історико-культурного призначення відноситься до відання обласної державної адміністрації. Згідно п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», до повноважень обласних державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить забезпечення захисту об'єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження. Окрім того, повноваження щодо розпорядження землями історико-культурного призначення відноситься до відання обласної державної адміністрації. Зважаючи, що господарська діяльність користувача земельної ділянки призводить до руйнування та можливого знищення пам'ятки археології - курганного могильника, прокурор звертається із зазначеним позовом до суду в інтересах органу, уповноваженого діяти в спірних правовідносинах - Запорізької обласної державної адміністрації. Зважаючи на викладене, земельна ділянка, на якій розташовано курган (охоронний №3899) підлягає вилученню у [PERSON], [PERSON], та поверненню її власнику - державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.11.2011 з числа позовних вимог, на які не поширюється позовна давність, виключено вимоги про визнання незаконними правових актів органів державної влади та місцевого самоврядування, якими порушено право власності або інше речове право (п.4 ч.1 ст.268 ЦК України). Таким чином, на думку суду на цей час не сплинув строк звернення до суду з відповідним позовом.

Outcome: approved