Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» до [PERSON] та ФГ «Береславця Юрія Івановича» про визнання правочину недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 березня 2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» було укладено Договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1843 га (кадастровий номер 0523484700:13:000:0023), яка розташована на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (далі Договір). Сторони погодили строк дії Договору на 15 років. Договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК Погребищенського відділу реєстрації, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі було вчинено запис від 14.10.2010 року за № 041005100077. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , яка 27.02.2019 року уклала новий договір оренди з ФГ «Береславця Юрія Олександровича», строком на 10 років, об`єктом оренди якого являється земельна ділянка площею 4,1843 га. (кадастровий номер 0523484700:13:000:0023). На думку позивача, договір оренди землі укладений з ФГ «Береславця Юрія Олександровича» є недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме укладений до закінчення строку дії раніше укладеного з [PERSON] договору оренди землі, що зумовило існування "подвійної реєстрації" права оренди на земельну ділянку та суттєве порушення прав позивача, який має чинний договір. В судовому засіданні представник позивача адвокат Щавінський К.С. позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та ФГ «Береславця Юрія Олександровича» в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату слухання були повідомлені належним чином. Вивчивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм повну, всебічну і об`єктивну оцінку, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» 04 березня 2010 року було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 4,1843 га (кадастровий номер 0523484700:13:000:0023) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 4-5). Договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК Погребищенського відділу реєстрації, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі було вчинено запис від 14.10.2010 року за № 041005100077. Як вбачається з п. 8 Договору, договір укладено на 15 років. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . 06.02.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку площею 4,1843 га з кадастровим номером 0523484700:13:000:0023 (а. с. 8). 27.02.2019 року [PERSON] уклала договір оренди з ФГ «Береславця Юрія Олександровича», строком на 10 років, об`єктом оренди якого являється земельна ділянка площею 4,1843 га. (кадастровий номер 0523484700:13:000:0023) (а. с. 9-15). 06.03.2019 року за ФГ «Береславця Юрія Олександровича» було зареєстровано право оренди на земельну ділянку площею 4,1843 га. (кадастровий номер 0523484700:13:000:0023) (а. с. 8). Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом (далі - ЗК) України, Законом України "Про оренду землі". Передання в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина друга статті 124 ЗК України у редакції, чинній на час підписання [PERSON] з позивачем договору оренди земельної ділянки та його реєстрації). Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на час підписання [PERSON] з позивачем договору оренди землі та його реєстрації). Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України у вказаній редакції право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, на час підписання договору оренди землі від 27.02.2019 року між [PERSON] та ФГ «Береславця Юрія Олександровича», був чинним договір оренди землі від 04.03.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Погребищенське». Внаслідок укладення оскаржуваного договору, ФГ «Береславця Юрія Олександровича» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки за первинним договором. За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що договір оренди землі від 27.02.2019 року, укладений між [PERSON] та ФГ «Береславця Юрія Олександровича» слід визнати недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, укладений до закінчення строку дії раніше укладеного з [PERSON] договору оренди землі, що зумовило існування "подвійної реєстрації" права оренди на земельну ділянку та суттєве порушення прав позивача, який має чинний договір. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У частині третій зазначеної статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Outcome: approved