Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

29.03.2021 року керівник Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство "Турківська центральна міська лікарня" Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, в якому просить стягнути з відповідача понесені витрати розміром 5224,74 грн. на лікування неповнолітнього потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , [INFO] , та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані наступними підставами та доводами. Так, ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 06.11.2020 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із примиренням винного із потерпілим, провадження у справі закрито. [PERSON] обвинувачувався в тому, своїми протиправними діями спричинив неповнолітньому [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Турківська центральна міська лікарня" неповнолітній потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 26.10.2020 по 30.10.2020 (4 ліжкодні) та вартість лікування становить 5224,74 грн., які і просить стягнути з відповідача. Зазначив, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді, оскільки КНП "Турківська центральна міська лікарня" чи виконавчими органами Турківської міської ради Самбірського району Львівської області не було вжито заходів представницького характеру щодо стягнення суми затрачених коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що очевидно свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави у цій сфері. Ухвалою суду від 21.04.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання прокурор Бохонок З.О. не з`явився, 03.06.2021 подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують. У судове засідання представник позивача Турківської міської ради Самбірського району Львівської області не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, 19.05.2021 подав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника міської ради, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився повторно, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. Конверт повернувся із відміткою "адресат відмовився" (на судове засідання 19.05.2021 об 11.30 год) та згідно відстеження посилок укрпошти відправлення вручено особисто 26.05.2021 (на судове засідання 03.06.2021 об 09.00 год.). Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку. Таким чином, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про розгляд вказаної справи. 03.06.2021 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяви прокурора Самбірської окружної прокуратури Бохонок З.О. про розгляд справи без його участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 06.11.2020. (справа №458/1006/20) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього закрито. Так, як видно з копії ухвали Турківського районного суду Львівської області від 06.11.2020, [PERSON] обвинувачувався в тому, що 25.10.2020 близько 18.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на своєму подвір`ї, що в [ADDRESS] , під час словесного конфлікту із неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, тримаючи в руці скляну пляшку, кинув нею в бік неповнолітнього [PERSON] , а саме в область голови, спричинивши йому черепно- мозкову травму у вигляді: рани потиличної ділянки голови, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. З довідки КНП "Турківська центральна районна лікарня" від 17.11.2020 №202 вбачається, що [PERSON] , знаходився на лікуванні в хірургічному відділі з 26.10.2020. по 30.10.2020 (4 ліжкоднів). Вартість лікування складає 5224,74 грн. Згідно рішення Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 28.01.2021 №238, вирішено змінити найменування закладу Комунальне некомерційне підприємство "Турківська центральна районна лікарня" Турківської районної ради на Комунальне некомерційне підприємство "Турківська центральна міська лікарня" Турківської міської ради Самбірського району Львівської області. Комунальне некомерційне підприємство "Турківська центральна міська лікарня" Турківської міської ради Самбірського району Львівської області відноситься до установ комунальної власності, а тому кошти затрачені на лікування потерпілого підлягають до зарахування саме на рахунок місцевого бюджету. Таким чином, внаслідок вчиненого злочину заподіяно матеріальну шкоду комунальному закладу охорони здоров`я, що перебуває у власності позивача, а саме - Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, через понесені місцевим бюджетом витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Покликаючись на те, що КНП "Турківська центральна міська лікарня" чи виконавчими органами Турківської міської ради Самбірського району Львівської області не було вжито заходів представницького характеру щодо стягнення суми затрачених коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що очевидно свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави у цій сфері, а також те, що зазначений заклад охорони здоров`я відноситься до установ комунальної власності, а кошти, які надаються на лікування хворих, надходять саме із місцевого бюджету, подав до суду позов про відшкодування шкоди. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої злочином. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 даної постанови, також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Згідно з п.2 указаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено підстави звільнення від доказування та передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. А згідно з положеннями абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу1 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Також Пленум роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440, 450 ЦК України (ст.ст.1166, 1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Окрім цього, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінально-процесуальним законодавством відмова держави в особі компетентних органів від засудження особи, яка вчинила злочин, від застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. За своїм змістом, звільнення від кримінальної відповідальності характеризується трьома моментами: 1) не відбувається державний осуд особи, яка вчинила злочин (обвинувальний вирок суду не постановляється); 2) до винного не застосовується покарання; 3) через відсутність обвинувального вироку звільнена від кримінальної відповідальності особа вважається такою, що не має судимості. Разом з тим, звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину, а тому вказана підстава звільнення від кримінальної відповідальності визнається нереабілітуючою. Отже, звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням свідчить про те, що така особа вчинила злочин та є винною в його вчиненні, однак звільнена від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, що не звільняє останнього від відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілого від вчиненого ним кримінального правопорушення. Оскільки, в результаті злочинних дій [PERSON] , потерпілий [PERSON] , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі та на його лікування було витрачено 5224,74 грн., а відповідач не надав заперечень проти позову, то суд дійшов висновку стягнути із відповідача до місцевого бюджету понесені КНП "Турківська центральна міська лікарня" Турківської міської ради Самбірського району Львівської області витрати розміром 5224,74 грн. на лікування неповнолітнього потерпілого від кримінального правопорушення, [PERSON] , [INFO] . Відтак, з урахуванням встановлених судом обставин справи, обов`язку особи, неправомірними діями якої завдано майнової шкоди відшкодувати таку в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Водночас у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено повністю, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved