Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] 4 024 грн. 04 коп. на користь КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" у відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину, обґрунтовуючи вимоги тим, що саме в такому розмірі обійшлось КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" утримання [PERSON] 14 ліжко-днів (12 л.д. - у грудні 2016 р., 2 л.д. у січні 2017 р.), на стаціонарному лікуванні, які в силу ст. 1206 ЦК України повинен сплатити [PERSON], як особа, яка вина у заподіянні [PERSON] тяжкого тілесного ушкодження. В судовому засіданні прокурор АРТЕМЕНКО О.С. позов підтримав, з підстав, передбачених в позові. Просив по справі провести заочний розгляд. Представник КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, без поважних причин, про причини неявки не повідомив, від нього не надходило письмового відзиву на позовну заяву. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року, вирішено справу, за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури [PERSON], в інтересах держави в особі КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину, розглядати в заочному порядку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 8 червня 2017 року, який набрав законної сили 13 червня 2017 р.: - [PERSON] був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, зі звільнення, на підставі ст. 75 КК України, від призначеного покарання, з покладення обов'язків, передбачених ст. 76 КК України; - встановлено, що [PERSON], 20 грудня 2016 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись у будинку № 20 по вул. Лісна у с. Грибова Рудня Ріпкинського району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс два удари ножом в область живота потерпілому [PERSON], чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення живота з ушкодженням шлунку, ускладненого загальним серозно фібринозним перитонітом та колото різаного поранення лівої сідниці, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. - питання про стягнення з [PERSON] на користь КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" на лікування потерпілого від злочину в сумі 4024 грн. 04 коп. не вирішувалось. Мотивована оцінка аргументів сторін, встановлення порушень прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування). В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питані, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ст.532 КПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вирок суду, що набрав законної сили є обовязковою для виконання. У справах «Брумареску проти Румунії», «Совтрансавто-Холдінг проти України», «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищені меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної [PERSON] Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно ч.2 ст.1191 ЦК України, держава, [PERSON] Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведеним ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. З довідки вартості одного ліжко-дня в КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" за грудень 2016 р. - січень 2017 р. вбачається, що вартість одного ліжко-дня в КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня" за грудень 2016 р. - січень 2017 р. становить грудні 2016 р. 274 грн. 25 коп., в січні 2017 р. 366 грн. 52 коп., що [PERSON] перебував на лікуванні в указаній лікарні 14 ліжко-днів (12 л.д. - у грудні 2016 р., 2 л.д. у січні 2017 р.), що фактична вартість витрат перебування [PERSON] становить 4 024 грн. 04 коп.. Виходячи з того, що згідно з даними нормами витрати підлягають відшкодуванню у розмірі фактичних витрат, та фактичної кількості ліжко-днів на місяць, суд, в цілому, погоджується з розрахунком витрат, проведених КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня". Враховуючи наведене, приписи Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобовязань бюджетних установ, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України від 02.04.2014 р. № 372, якими не виключається можливість надходження коштів безпосередньо до бюджетної установи та можливість їх повернення безпосередньо до відповідного бюджету, суд знаходить, що з [PERSON] слід стягнути у відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 4 024 грн. 04 коп. на користь КЗ "Ріпкинська центральна районна лікарня". Розподіл судових витрат, допущення рішення до негайного виконання. Враховуючи ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що в даній категорії справ позивачі звільнені від сплати судового збору, то судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved