Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 вересня 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна здійснила виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №230914-CRED від 29 травня 2008 року в розмірі 1080800,12 гривень на користь ПАТ КБ "Приватбанк". Про існування вищезазначеного виконавчого напису позивач дізнався 23.10.2019 року у Другому відділі державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, де останній перебуває на виконанні. Вважає, що даний виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги та не повідомив про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач має ряд заперечень до нарахованої суми заборгованості за кредитом. Крім того вказує, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням строку передбаченого ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 8840, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №230914-CRED від 29 травня 2008 року в розмірі 1080800,12 гривень на користь ПАТ КБ "Приватбанк". Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Представник позивача на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надійшли письмові пояснення на позов. Зазначила, що вимоги позивача є безпідставними та у зв`язку із великим службовим навантаженням просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням із представником позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" (який є правонаступником ЗАТ КБ "Приватбанк") було укладено кредитний договір №230914-CRED, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в розмірі 10000 дол. США під 24 % річних, з кінцевим терміном повернення 19 травня 2010 року, згідно графіку погашення кредиту. 21 грудня 2011 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області з [PERSON] було стягнуто заборгованість по кредитному договору №230914-CRED від 29 травня 2008 року в сумі 135757,00 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 29 серпня 2011 року становило 17032,03 доларів США. 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на підставі ст.34 ч.1 п.19, ст.ст. 87, 88, 89 ЗУ "Про нотаріат" та "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999р. в редакції від 10.12.2014р. на підставі Постанови КМУ №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", було вчинено виконавчий напис, з приводу стягнення грошових коштів у сумі 41442,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.06.2017 року(один долар США дорівнює 26,007115 гривень) становить 1077800,12 гривень, з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк", а саме: залишок заборгованості за кредитом - 8235,12 дол. США; залишок заборгованості за відсотками - 31233,94 дол. США; штраф - 1973,45 дол. США. Окрім того, на [PERSON] покладено витрати в розмірі 3 000 грн., понесені ПАТ КБ «Приватбанк» та пов`язані із вчиненням виконавчого напису. Всього в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису до стягнення підлягає 1080800,12 грн. Строк, за який провадиться стягнення - 9 років 20 днів, а саме з 29 травня 2008 року по 18 червня 2017 року. На підставі постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 04 січня 2018 року було відкрито виконавче провадження №55468441, згідно якого розпочато примусове виконання вказаного виконавчого напису. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Згідно зі ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15). Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Розрахунок боргу, наданий банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, який не згоден з таким розрахунком. Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". З оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від заявника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також сума процентів, зазначена у написі, є безспірними. Враховуючи наведене, суд вважає, що подані нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості боржника перед АТ КБ "ПриватБанк". Крім того, суду не надано доказів того, що нотаріус з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту, для встановлення моменту виникнення права вимоги. З виконавчого напису вбачається, що строк за який проводиться стягнення складає 9 років 20 днів, а саме з 29 травня 2008 року по 18 червня 2017 року. Тому суд також звертає увагу на те, що у порушення ст.88 Закону України "Про нотаріат", нотаріусом вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за період, що перевищує три роки. Дана обставина виключає безспірність заборгованості, яку законодавець пов`язує із загальним строком позовної давності, незалежно від того, чи переривався її перебіг чи ні. Також, при вчинені виконавчого напису не взято до уваги той факт, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 грудня 2011 року ухвалено стягнути на користь ПАТ КБ "Приватбанк" - 135757,00 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 29 серпня 2011 року становить 17032,03 доларів США заборгованості за кредитним договором №230914-CRED від 29 травня 2008 року. Отже, нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим.

Outcome: approved