Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] Крім цього, позивач просив усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні вищезазначеним, належним йому на праві власності житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстації місця проживання відповідачів за даною адресою. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такої, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] та усунення перешкод позивачу в користуванні та розпорядженні зазначеним житловим приміщенням шляхом зняття [PERSON] з реєстрації в ньому не визнав, пояснив, що [PERSON] значиться зареєстрованою з 02 квітня 2010 р. та проживає [ADDRESS] з трьохрічного віку. Покійна мати позивача була опікуном [PERSON], і коли тій виповнилося 16 років зареєструвала її за вказаною адресою. Представник відповідача вважає, що на підставі ст. 72 ЖК України та ч.2 ст. 405 ЦК України [PERSON] не можливо визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, адже остання постійно там проживає. Просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання. Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] як спадкоємець за заповітом (а.с.8-11). Відповідно до копії домової книги по [ADDRESS] відповідачі [PERSON] та [PERSON] значаться там зареєстрованими (а.с.12-14). Згідно довідки квартального комітету "Корчовка" від 02 червня 2014 р. [PERSON] значиться зареєстрованою та проживає [ADDRESS]. [PERSON] також значиться зареєстрованою за вказаною адресою, однак вже більше 10 років за цією адресою не проживала і участі в обслуговуванні не приймала (а.с.16). Відповідно до копії довідки квартального комітету "Корчовка" від 14 жовтня 2014 р. опікуном [PERSON] була [PERSON], 1926 р. народження (а.с.41). Згідно з копією висновку Жмеринського РВ УМВС від 07 грудня 2013 р. [PERSON] по факту спірного питання з приводу розмежування права власності на будинок по [ADDRESS] рекомендовано звернутися до суду в порядку приватного обвинувачення (а.с.42). Відповідно до копії заповіту від 30 листопада 2009 р. [PERSON] заповіла позивачу все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося (а.с.51). Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що позивач є власником зазначеного житлового будинку, відповідач [PERSON] не проживає в ньому більше десяти років, реєстрація відповідача [PERSON] в даному будинку перешкоджає реалізації прав володіння та користування ним, тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені законом строки та усунути позивачу перешкоди в праві користуванні та розпорядженні належним його житловим приміщенням шляхом зняття її з реєстрації. Що ж стосується визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно до вищенаведених статей, то суд вважає дані вимоги необгрунтованими, оскільки [PERSON] на законних підставах фактчино проживає в даному житловому приміщенні з трьохрічного віку і до цього часу. [PERSON] не являється членом сім'ї власника житлового приміщення. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовного суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Тому оскільки визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставах, що вказані в позовній заяві не представляється можливим, то і вимоги про усунення позивачу перешкод в користуванні та розпорядженні належним майном шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстрації по [ADDRESS] також не підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати позивача щодо сплати судового збору у розмірі 487,20 грн. підтверджені відповідними квитанціями (а.с.1,2) і підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача в сумі 243,60 коп.

Outcome: approved