Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

08.02.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди № 364630 від 20.06.2011 року недійсною, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - визнати недійсною угоду №364630 від 20.06.2011, укладену між нею, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»; - зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» повернути їй сплачені кошти у розмірі 120945,68грн. ( сто двадцять тисяч девятсот сорок пять гривень 68 коп.). 08.02.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 12.02.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі на призначено справу до судового розгляду. 13.04.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено заочне рішення, ( а.с., 107 111), на підставі якого: - уточнений позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди № 364630 від 20.06.2011 року недійсною, - задоволено. - визнано недійсною ст. 9 Додатку № 2 Угоди № 364630 від 20.06.2011 року, яка укладена між [PERSON], та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»; - стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь [PERSON] кошти в сумі 5514 грн. 02 коп. 06.07.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява відповідача, - ТОВ «АВТО ПРОСТО», ( а.с., 116 121), в якій відповідач просив суд винести ухвалу, якою: - переглянути заочне рішення від 13 квітня 2016 року за позовом [PERSON] до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання угоди недійсною; - за результатами перегляду заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку; 20.07.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( а.с., 136 137), на підставі якої: - заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення від 13 квітня 2016 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди № 364630 від 20.06.2011 року недійсною, - задоволено. - заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року в справі за позовом [PERSON] до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання угоди недійсною, - скасовано. - призначено справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання угоди № 364630 від 20.06.2011 року недійсною, в загальному порядку на 14 год. 00 хв. 07.09.2016 року. В судовому засіданні, яке відбулося 10.11.2016 року, позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині уточненої позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 10.11.2016 року, представник відповідача не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій представник відповідача просив суд слухати справу без його участі та подав письмові заперечення наступного змісту, ( а.с., 186 187): - у Кагарлицькому районному суді Київської області розглядається цивільна справа №368/275/16-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання угоди недійсною. У звязку із рядом питань, які виникли під час судового розгляду справи по суті, вважає за необхідне надати додаткові письмові пояснення щодо найменування автомобіля, Поточна ціна якого використовувалася для розрахунку щомісячних внесків до травня 2012 року, порядку заміни автомобіля та вибору автомобіля. На асигнаційному акті від 28.09.2011 року Позивач одержала право на отримання автомобіля. Відповідно до п.7.1 ст.7 Додатку № 2 до Угоди: «Учасник, якому вже надано Право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку та/або модель, що відрізняється від марки та/або моделі Автомобіля, зазначеної в Додатку №1, із модельного ряду, запропонованого Постачальником для системи [PERSON]. У цьому випадку [PERSON] залишає за собою право прийняти або відхилити такий запит в залежності від можливостей Постачальника». 05.10.2011 року Позивач реалізувала своє право вибір іншого автомобіля шляхом підписання заяви, згідно якої вона просила змінити автомобіль ВАЗ 210994 на автомобіль ВАЗ 2115 (копія заяви додається). Така заява була акцептована Відповідачем. Крім того, п. 7.2 ст.7 Додатку №2 до Угоди передбачено: «Якщо обрана Учасником марка та/або модель коштує дорожче, ніжмодель Автомобіля, зазначена в Додатку №1, Учасник зобов'язаний одноразовим платежем сплатити різницю їх Поточної ціни у відповідному місяці до моменту отримання Автомобіля. В подальшому такий Учасник повинен сплачувати майбутні Повні внески відповідно до Поточної ціни Автомобіля, вказаного 6 Додатку №1 до Угоди». Позивачем було обрано дорожчий автомобіль (ВАЗ 2115). В силу п. 7.2 ст.7 Додатку №2 до Угоди всі наступні щомісячні платежі вираховувалися відповідно до Поточної ціни Автомобіля, вказаного у Додатку №1 до Угоди - ВАЗ 210994. Знову ж таки, звертає увагу суду також на п. 9.1 ст. 9 Додатку №2 до Угоди: «Якщо протягом строку дії Угоди, Постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати марку та/або модель Автомобіля, зазначених в Додатку №1 до Угоди, [PERSON] зобов'язується здійснити заміну шляхом застосування Поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових Повного внеску для всіх учасників групи і така нова марка та/або модель буде передаватися Учасникам, які не отримали попередню модель/марку». Із зазначеного випливає висновок, що автомобілем, від Поточної ціни якого розраховуються щомісячні внески, є автомобіль зазначений у Додатку №1 до Угоди - ВАЗ 210994. Тому є логічним і очевидним, що у разі неможливості визначення Поточної ціни автомобіля зазначеного у Додатку №1 до Угоди з причин заміни або припинення імпортування або виробництва, або продажу марки/моделі, заміні, в порядку п.9.1 ст. 9 Додатку №2 до Угоди, підлягає саме автомобіль зазначений у Додатку №1 до Угоди (ВАЗ 210994), а не отриманий Позивачем автомобіль (ВАЗ 2115). З огляду на зазначене, заміна відбулася у звязку з припиненням виробництва саме автомобіля ВАЗ 21099, як автомобіля зазначеного у Додатку №1 до Угоди. Тому у своїх запереченнях та письмових доказах (лист ТОВ «АВТО ТЕХНОЛОГІЯ» про припинення виробництва автомобілів ВАЗ 21099 та прайсах роздрібних цін на автомобілі ВАЗ), Відповідач посилався на найменування та ціну саме автомобіля ВАЗ 21099, а не автомобіля ВАЗ 2115. Додатково звертаємо увагу суду, що підставою заявленого позову є визнання умов Угоди недійсними з підстав передбачених ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві». Питання неналежного виконання умов Угоди Позивачем не порушувалося. Просить суд врахувати дану обставину при вирішенні спору. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Відповідно, ч. 5 ст. 110 ЦПК України передбачає альтернативну підсудність розгляду справи, причому, згідно положень ст. 110 ЦПК України, підсудність в даному випадку визначається лише за бажанням позивача, який таким правом наділений, окрім положень ЦПК України, положеннями Закону України «Про захист прав споживача». Зглядаючись на положення ч. 5 ст. 110 ЦПК України, дана норма передбачає законну альтернативну підсудність, тому дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Що стосується строків давності, на яких наполягає представник відповідача, то слід зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про заміну автомобіля ВАЗ 210994, (який перестали випускати з травня 2012 року), на автомобіль ЗАЗ Sens, та, відповідно, збільшення поточної ціни, позивачці [PERSON] стало відомо лише 11.01.2016 з листа ТОВ «Авто Просто» від 05.01.2016, ( а.с., 23), тобто з цього часу і починається перебіг позовної давності. В судовому засіданні встановлено, що до вищевказаного листа позивачка [PERSON] повідомлень від ТОВ «Авто Просто» про здійсненну відповідачем заміни автомобіля не отримувала. Що стосується твердження представника відповідача про ту обставину, що позивачка знала про зміну ціни автомобіля що з травня 2012 року, то то такої позиції відповідача суд відноситься критично, з огляду на те, що представником відповідача ні в письмових запереченнях, ні в судовому засіданні, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вищевказаної обставини. Тому суд вважає, що перебіг строку позовної давності починається саме з 05.01.2016, а тому застосування до даного спору наслідки сплину строків позовної давності юридичних підстав немає. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Позивачкою по справі є фізична особа, громадянка України, - [PERSON], [INFO], уродженка село Ясенець Овруцького району Житомирської області, паспорт громадянина України серії СТ 444199, виданий 30 грудня 2014 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER], ( а.с., 6 8). Відповідачем по справі є юридична особа, - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВТО ПРОСТО», 03045, місто Київ, Столичне Шоссе, будинок 90, ідентифікаційний номер 35509011, ( а.с., 58 59). 20.06.2011 року позивачкою по справі, - [PERSON] укладено угоду з відповідачем, - ТОВ «АВТО ПРОСТО» за № 364630, ( а.с. 10). Метою укладання вищевказаного договору було придбання позивачкою [PERSON] легкового автомобіля ВАЗ 210994 вартістю 64200 грн. ( додаток № 1 до Угоди, а.с., 11). Предметом вищевказаної угоди є надання учаснику (позивачці) послуг системи АВтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Угода укладається шляхом підписання Сторонами Угоди, Додатку № 1 та Додатку № 2, які є невід»ємними частинами угоди. Також, в подальшому позивачкою [PERSON] було підписано Додатки № 1,та Додаток № 2, Додаток № 3 до вищевказаної угоди, ( а.с., 11 15). Як вбачається з змісту Додатку № 3 від 28 вересня 2011 року, ( а.с., 15), загальна сума грошових зобов»язань Учасника (позивачка [PERSON]П.) станом на день підписання цього Додатку (№3) за угодою № 364630 від 20.06.2011 року становить 115431 грн. 66 коп. Сума заборгованості Учасника (позивачки [PERSON]П.) на день підписання цього Додатку (№3) становила 75991 грн. 87 коп. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 28 вересня 2011 року відповідачка [PERSON] виконувала в повному обсязі умови угоди № 364630 від 20.06.2011 року, а саме, сплатила на умовах та у строки, які передбачені вищевказаним договором в рахунок розрахунку за автомобіль кошти в сумі 39439 грн. 79 коп. Відповідно, решта заборгованості згідно умов договору складала 75991 грн. 87 коп., яка мала бути погашена в повному обсязі згідно з графіком внесків до 30.06.2021. 12.10.2011 року між позивачкою по справі, - [PERSON] та відповідачем, - ТОВ «Авто Просто» укладено договір №218188-Y02482, ( а.с., 16 17). Згідно умов вищевказаного договору продавець (АТ «Українська автомобільна корпорація») зобов»язувався передати у власність Отримувача ([PERSON], на той час мала прізвище Невмержицька), а Платник, (ТОВ «Авто Просто» оплатити Продавцеві вартість автомобіля. Згіджно п. 2.4. вищевказаного договору вартість автомобіля за цим договором становить: без ПДВ 55250 грн. 00 коп, ПДВ 20 % - 11050 грн. Згідно п. 2.5. платник на підставі даного договору та Замовлення відповідно до Угоди, вносить на поточний рахунок продавця (здійснює оплату) 100 % загальної вартості автомобіля в розмірі 66300 грн. 00 коп. 17.10.2016 року позивачка [PERSON] отримала автомобіль LADA 115 4D 1.6 8V вартістю 66300 грн., що підтверджується актом № hk25053917 прийому передачі автомобіля, ( а.с., 19), та видатковою накладною № hk25053917 від 17.10.201, ( а.с., 20). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з квитанцій, ( а.с., 24 40). Станом на день слухання справи позивачкою сплачено на виконання вимог угоди кошти в сумі 120945 грн. 68 коп., тобто, переплата коштів позивачкою [PERSON] за вже отриманий автомобіль склала 5514 грн. 02 коп., які, на думку суду, повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивачки. Суд вважає за необхідне застосувати до даного спору положення Закону України «Про захист прав споживачів», а саме наступні положення. Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно умов Угоди, а також п.п. 3, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» Відповідач виступає виконавцем певних послуг, зазначених у ст. 1 Угоди, а позивачка є їх споживачем. При цьому, на думку суду, умови Угоди порушують права позивачки як споживача. Зокрема, відповідно до ст. 1 Угоди предметом цієї Угода є надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля, тобто, Відповідач взяв на себе зобов'язання надати позивачці послуги, спрямовані на придбання транспортного засобу, а саме, автомобіля ВАЗ 210994 вартістю 64200 грн. через систему придбання в групах АвтоТак. Угода укладена шляхом підписання сторонами Угоди, Додатку № 1 та Додатку № 2, які є невід»ємними частинами Угоди. Терміни, що використовуються в Угоді та системі АвтоТак, визначаються в Додатку № 2 до Угоди. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом і виконавця. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Так, за змістом ч. 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача, такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону). Дійсно, аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: - по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); - по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. На думку суду умови даного договору містять всі перелічені ознаки несправедливого договору, а саме: - умови вищевказаного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін. Так, на думку суду, відповідач, зглядаючись на умови договору, не добросовісно поклав всі ризики, які можуть виникнути в процесі виконання договору, на позивачку, при цьому, не обговорюючи ці ризики в умовах договору. Так, в даному випадку, ризик має прояв у формі істотного, на декілька порядків збільшення ціни автомобіля, яка підлягає до сплати, і це при тій обставині, що позивачка вже отримала автомобіль, та на момент зміни ціни виплатила більш, ніж половину вартості автомобіля. Окрім того, умови вищевказаного договору, на думку суду, завдають не тільки шкоди, а істотної шкоди позивачці, як споживачеві. Так, на момент підписання угоди ціна автомобіля була такою, що позивачка при своїй заробітній платі мала змогу виконувати умови угоди, при збільшенні ж ціни автомобіля на більше, ніж 2,5 рази, при незмінності заробітної плати, ставить як позивачку, так і її сім»ю в скрутне матеріальне становище, так як позивачка, навіть сплачуючи всю заробітну плату, ( не залишаючи в сім»ї навіть гривні), в рахунок погашення заборгованості за автомобіль, не зможе виконати умови угоди, тому суд критично відноситься до твердження відповідача, що такий договір відповідає вимогам справедливості, окрім того, суд вважає такий договір, (хоч на даний час це не має юридичного значення), не відповідає вимогам людяності. Відповідно до ч. 2, п. 3 ч. 3, 5, 6 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" суд вважає, що порушує право позивача, як споживача ст. 9 Додатку №2 до Угоди, що регламентує порядок заміни, припинення випуску або припинення продажу марки та/або моделі автомобіля, зазначених в Угоді, а саме: відповідно до п. 9.2 - якщо поточна ціна нової марки та/або моделі автомобіля більш ніж на 10% перевищує останню відому поточну ціну автомобіля, зазначеного в Додатку №1 до Угоди, застосовується наступний механізм: аб.б п.9.2 - розмір у відсотках кожного наступного повного внеску Учасника, який вже отримав автомобіль, не змінюватиметься, а поточна ціна для його розрахунку буде пропорційно змінюватися відповідно до зміни поточної ціни нової марки та/або моделі автомобіля, а також відсутністю прав позивачки на розірвання Угоди в разі збільшення ціни автомобіля, чим порушує п.п. 12, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору та визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Так, як судом вказано було вище, про заміну автомобіля ВАЗ 210994, який перестали випускати з травня 2012 року, на автомобіль ЗАЗ Sens, позивачці [PERSON] стало відомо лише 11.01.2016 з листа ТОВ «Авто Просто» від 05.01.2016. Причому, така заміна відбулася задовго до того, як позивачці стало відомо про таку заміну. Окрім того, представником відповідача в судовому засіданні не надано доказів того, що позивачка [PERSON] була вчасно, згідно з умовами угоди повідомлена про зміну умов договору, що стосується нової ціни автомобіля, що, знову ж таки, на думку суду, позбавило позивачку вчасно відреагувати на таку зміну ціни автомобіля шляхом відмови від угоди, реструктуризації коштів, що підлягають до виплати, тощо. При цьому, як вбачається з цін на автомобіль, за який позивачка сплачувала кошти, та з ціни на автомобіль, вартість якого було замінено, поточна ціна автомобіля ЗАЗ Sens більш ніж на 200% перевищує поточну ціну автомобіля ВАЗ 210994, вартість якого складала 168000грн. проти 64000грн., - вартості автомобіля ЗАЗ Sens. Отже, не повідомлення відповідачем позивачки вчасно, згідно умов договору, збільшення вартості автомобіля, більше, ніж на 200 % є порушенням положень Закону України «Про захист прав споживачів». Так, згідно ч. 12. ст. 10 Закону „ Про захист прав споживачів , якщо після укладення договору стане очевидним, що послуги, зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. [PERSON], ТОВ «Авто Просто» в порушення вимог ч. 12. ст. 10 Закону „ Про захист прав споживачів не попередив позивачку, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть інтереси і вимоги позивачки, ніж це очікувалось під час укладення договору, тому, суд вважає, що ці умови є дискримінаційними, тобто такими, що всупереч принципу добросовісності мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивачки, оскільки позивачка вже отримала автомобіль і збільшення його ціни ( вартості ) для неї є незаконним, а умови Угоди є несправедливими та завдає позивачці відповідно шкоди, так як вартість послуг ТОВ «Авто Просто» зростає прямо пропорційно зростанню вартості автомобіля. Враховуючи вищезазначене, слід зазначити, що умови договору ТОВ «Авто Просто» порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), зокрема, посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні відомого рішення у справі «про охоронюваний законом інтерес» ( Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004). Добросовісність, як загальноправовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним обєктом судового захисту. Дії Відповідача є недобросовісним виконанням умов договору, в порушення принципу добросовісності, закріпленого в ч. 3 ст. 509 ЦК України. Не маючи законних підстав для реалізації свого права, передбаченого договором та за умов належного та добросовісного виконання позивачем своїх зобовязань, відповідач недобросовісно включив до Додатку №2 Угоди ст.9. В результаті недобросовісних дій відповідача позивачці були завдані матеріальні збитки у вигляді переплати за вже отриманий автомобіль на суму 5514,02грн. Крім того, суд наголошує ще раз на тій обставині, що, діючи недобросовісно, відповідач своєчасно не попередив позивачку про заміну автомобіля. При цьому не передбачив в Угоді правові наслідки та свою відповідальність в разі невиконання ним обовязку повідомити позивачку про зміну моделі, та, відповідно, ціни автомобіля. Умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін - посилання відповідача на кількісну складову зобовязань, які зазначені в угоді ( 11 проти 7 на користь споживача ) не є доказом їх добросовісності, оскільки вони носять суто декларативний характер та не несуть за собою відповідальності з боку ТОВ «Авто Просто», та не обґрунтовують з точки добросовісності, порядності збільшення ціни на автомобіль більш, ніж на 200 %. Зглядаючись на умови договору, суд вважає, що відповідач отримує надмірні, обєктивно невиправдані переваги, зокрема, включивши в Додаток №2 Угоди ст.9, а також не передбачивши можливість дострокового сплати внесків, в разі можливого збільшення вартості автомобіля і, як наслідок, розміру внесків. Умови договору завдають шкоди споживачеві - поточна ціна автомобіля ЗАЗ Sens більш ніж на 200% перевищує поточну ціну автомобіля ВАЗ 210994: 168000 грн. проти 64000грн. Отже, як судом вказувалося вище, загальна сума сплачених позивачкою щомісячних платежів складає 120945,68грн., замість узгодженої 115431 грн. 66 коп., ( додаток №3 до вказаної Угоди ), тобто переплата позивачкою за вже отриманий автомобіль склала 5514,02грн. Крім того, положення п. 9.6. ст.9 Додатку №2 Угоди носять взаємовиключний характер, який вказує на те, що положення цієї статті не застосовуються в разі зміни моделі автомобіля, а для розрахунку повних внесків застосовується ціна автомобіля вказаного в Додатку №1, тобто, узгоджена сторонами ціна - 115431 грн. 66 коп. Таким чином з Угоди вбачаються явно невигідні одній стороні -позивачці, як споживачу, договірні умови, а протилежна сторона правочину Відповідач, сформулював в односторонньому порядку, і тим самим створив істотний дисбаланс між правами і обов'язками сторін за Угодою на свою користь, не врахував при цьому інтересів споживача, - позивачки по справі. Так, суд вважає, що ризик збільшення ціни автомобіля в необмеженому розмірі в зв»язку з негативними економічними чинниками, (зокрема, інфляція ваолюти, в якій укладено договір), відповідач повністю поклав на позивачку, навіть не узгодивши дане питання в умовах угоди, тобто, не зважаючи на непомірне збільшення коштів за вже отриманий автомобіль, яке перевищує 2,5 рази за обумовлену ціну, відповідач, на думку суду, безпідставно вважає свої дій не тільки законними, а й справедливими. Як видно з вищенаведеного, Угода страждає суттєвими пороками невідповідності її змісту актам законодавства України, ці невідповідності свідомо допущені ТОВ «Авто Просто» і націлені проти прав та інтересів позивачки, як споживача. Так як будь-яка із зазначених умов, є істотною умовою Угоди, відповідно вимог законодавства України, суд вважає, що відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність будь-якої із зазначених умов окремо, а разом всіх тим паче, має наслідком недійсності правочину (Угоди) в цілому, з усіма правовими наслідками які закон з цим повязує. Окрім того, слід зазначити, що положення п. 9.6 ст. 9 Додатку № 2 Угоди носять взаємовиключний характер, що вказує на те, що положення цієї статті не застосовуються в разі заміни моделі автомобіля, а для розрахунку повних внесків застосовується ціна автомобіля, вказаного в Додатку № 1, тобто, узгоджена між позивачкою та відповідачем ціна, - 115431 грн. 66 коп. Відповідно до ст. 21 Закону «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: б) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач (правовий аналіз Угоди свідчить про порушення принципу рівності сторін "Угоди на шкоду споживачу). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial