Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Національний авіаційний університет звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення вартості навчання посилаючись на те, що на виконання вимог Положення 29.10.2010 року між Національним авіаційнийм університетом та [PERSON] було укладено угоду про підготовку аспіранта заочної форми навчання за рахунок державного замовлення за №02.02-1942 (далі - Угода), згідно з якою НАУ взяв на себе зобов'язання забезпечити якісну підготовку Відповідача згідно з програмою підготовки аспіранта та індивідуальним планом. Позивач зазначив, що згідно п. 2.7. Угоди Відповідач взяв на себе зобов'язання захистити дисертацію в установлений термін підготовки. Відповідно до п. 2.8. Угоди Відповідач погодився відшкодувати вартість навчання згідно з Законодавством України у разі відрахування з аспірантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку НАУ, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи та п. 2.7 Угоди без поважних причин. Позивач зазначив, що Наказом ректора №2624/ст. від 26.10.2010 року Відповідач з 01.11.2010 року було зараховано до аспірантури Національного авіаційного університету заочної форми навчання від виробництва терміном до чотирьох років. За поданням вченої ради Інституту комп'ютерних інформаційних технологій (протокол № 6 від 12.06.2014 року) наказом ректора №1419/ст.. від 19.06.2014 року Відповідача було відраховано з аспірантури НАУ за невиконання індивідуального плану підготовки без поважних причин з 01.07.2014 року. Таким чином відповідач має відшкодування вартість його навчання в Національному авіаційному університеті. Вартість підготовки Відповідача в аспірантурі НАУ, згідно довідки про вартість витрат на навчання (без урахування виплати стипендії) становить 67006,78 грн. Враховуючи викладене, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов Угоди, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму та судові витрати. В судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримав, просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, надала до суду письмові докази ( а.с.63-80,107-108,118-120) зазначала, що згідно інформації Міністерства освіти і науки позивач Національний авіаційний університет не є належним позивчем, та надав докази, які не обгрунтовують заявлені прзовні вимог та є недоведеними перед судом вказувала, що по вказним правовідносинам в розумінні Бюджетного кодексу України Національний авіаційний університет не є головним розпорядником бюджетних коштів, головним розпорядником коштів є Міністерство освіти і науки України. Також вказувала, що розрахована навчальним закладом вартість витрат на навчання відповідача, не містить відповідних обгрунтувань (порядку розрахунків, формул, тощо), базується на показнику "середні витрати на одного аспіранта, які навчаються без відриву від виробництва", що вбачається з наданих позивачем витягів з паспортів бюджетних програм на 2013,2014 рр, що є неналежними доказами у справі, які не містять інформаію щодо предмета доказування, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у справі, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлено, що 29.10.2010 року між Національним авіаційнийм університетом та [PERSON] було укладено угоду про підготовку аспіранта заочної форми навчання за рахунок державного замовлення за №02.02-1942 (далі - Угода), згідно з якою НАУ взяв на себе зобов'язання забезпечити якісну підготовку Відповідача згідно з програмою підготовки аспіранта та індивідуальним планом. Судом встановлено, що Наказом ректора №2624/ст від 26.10.2010 року відповідача з 01.11.2010 року було зараховано до аспірантури Національного авіаційного університету заочної форми навчання від виробництва терміном до чотирьох років. Судом встановлено, що за поданням вченої ради Інституту комп'ютерних інформаційних технологій (протокол № 6 від 12.06.2014 року) наказом ректора №1419/ст від 19.06.2014 року. Відповідача було відраховано з аспірантури НАУ за невиконання індивідуального плану підготовки без поважних причин з 01.07.2014 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що згідно листів Міністерства освіті і науки ( а.с.107-108,118-120) вказно, що на сьогодні немає законодавчого та нормативно-визначеного порядку відшкодування вартості навчання в аспірантурі. Також є невизначеним механізм перерахування цих коштів, в тому числі, рахунки на які ці кошти мають бути перераховані. З огляду на це, вимога університету про відшкодування витрат на підготовку аспіранта, який навчається за державним замовленням без відриву від виробництва, не може бути виконана. На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року №309, досі не розроблений, а тому неможливо встановити, хто буде стягувачем. Зазначано, що відповідно до постанови Кабінету Мінстрів України від 15.04.2015 року №306 "Про затвердженя Порядку формування державного замовлення на підготову фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфіеації та перепідготовку кадрів" державне замовлення формується Мінекономрозвитку за поданням Міністерства освіти і науки та інших державних замовників з урахуванням середньострокового прогнозу потреби у фахівцях та робітничих кадрах на ринку праці та обсягів видатків державного бюджету на зазначені цілі. Вказані правовідносини в розумінні Бюджетного кодексу України Національний авіаційний університет не є головним розпорядником бюджетних коштів, головним розпорядником коштів є Міністерство освіти та науки України. Також вказувала, що розрахована навчальним закладом вартість витрат на навчання відповідача, не містить відповідних обгрунтувань ( порядку розрахунків, формул, тощо), базується на показнику "середні витрати на одного аспіранта, які навчаються без відриву від виробництва", що вбачається з наданих позивачем витягів з паспортів бюджетних програм на 2013,2014 рр. А тому суд вважає що позов недоведений та непідлягає задоволенню, на підставі доказів наданих позивачем у справі, а саме позивач на думку суду є неналежним позивачем, також не довів суду обставин справи налеєжними та допустимими доказами у розумінні ст. 57-60 ЦПК України, та не поавідомив про підстави звільнення від доказуваня. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed