Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24.12.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. За життя її батько [PERSON] , був засновником та головою Селянського ( фермерського ) господарства «Діамант», що має статус юридичної особи ( ідентифікаційний код: 32217527 ) та знаходиться за адресою: 67010, Одеська область, Миколаївський район, село Олексіївка, вул. Леніна, 82. Зазначені обставини підтверджуються: Статутом СФГ «Діамант», зареєстрованим 06.11.2002 року Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області інформаційною довідкою, сформованою 16.12.2019 року за результатами безкоштовного пошуку у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На час створення СФГ «Діамант», тобто у 2002 році відносини, пов`язані зі створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулювались, зокрема. Законом України від 20.12.1991 року № 2009-ХН «Про селянське (фермерське) господарство». Так, статтями 4, 5, 6 Закону № 2009-ХП визначались, зокрема, умови та порядок надання земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, їх розміри. Частиною другою ст. 31 ЗК України передбачається, що громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Частиною першою ст. 32 та пунктом «а» частини першої ст. 121 ЗК України визначається розмір земельних дідянок, право на безоплатну передачу яких із земель державної або комунальної власності мають громадяни України для ведення фермерського господарства. Частиною п`ятою статті 2 Закону № 2009-ХІІ передбачалось, що на ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю. Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Миколаївська районна державна адміністрація Одеської області розпорядженням від 18.02.2002 року № 45/А- 2002, зі змінами, внесеними розпорядженням Миколаївської РДА від 23.05.2002 року № 163/А-2002 (входять до складу Проекту відведення земельних ділянок від 2002 року), надала згоду на виділення [PERSON] , земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель запасу Олекіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області загальною площею 61,30 га, в т.ч. 41,30 га ріллі й 20,00 га пасовищ, із них у приватну власність 6,95 га ріллі, як середню земельну частку (пай), визначену для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території Олексіївської сільської ради, й у довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років 54,35 га, з них 34,35 га ріллі й 20,00 га пасовищ. [PERSON] , укладено з Миколаївською районною філією ДП «Одеський регіональний центр державного земельного кадастру» договір від 18.02.2002 року № 2 на виготовлення документації із землеустрою та розроблення проекту відведення земельних ділянок громадянину [PERSON] , для ведення фермерського господарства. У подальшому на підставі листа-замовлення Миколаївської РДА від 13.05.2002 року № 01-30-493 Миколаївською районною філією ДП «Одеський регіональний центр державного земельного кадастру» та Миколаївською РДА 14.05.2002 року погоджено Технічне завдання на розробку проекту відведення земельних ділянок гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства ( входить до складу Проекту відведення земельних ділянок від 2002 року ). У травні 2002 року за замовленням [PERSON] , Миколаївською районною філією ДП «Одеський регіональний центр державного земельного кадастру» виготовлено проект відведення земельних ділянок громадянину [PERSON] , у приватну власність і довгострокову оренду строком на 49 років для ведення фермерського господарства із земель запасу, розташованих на території Олексіївської сільської ради. Розпорядженням Миколаївської РДА від 27.05.2002 року № 164/А-2002 затверджено зазначений Проект відведення земельних ділянок від 2002 року. За вказаним Проектом відведення земельних ділянок від 2002 р., затвердженим розпорядженням Миколаївської РДА від 27.05.2002 р. № 164/А-2002, за погодженням із суміжними землевласниками та землекористувачами проведено перенесення в натуру (на місцевість) меж відповідних земельних ділянок загальною площею 61.30 га. в т.ч. 41,30 га ріллі й 20,00 га пасовищ із земель запасу, розташованих на території Олексіївської сільської ради, про що 31.05.2002 року складено відповідний Акт. До зазначеного Акта перенесення в натуру проекту відведення земельних ділянок додано два плани (схеми) від 21.05.2002 року відповідних земельних ділянок, на яких вказані розміри цих ділянок, їх місцезнаходження й закріплені (встановлені) зворотні пункти. У подальшому на підставі вищезазначених розпорядження Миколаївської РДА від 27.05.2002 р. № 164/А-2002 та Проекту відведення земельних ділянок, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 2 Закону № 2009-ХІІ, ст. 13 Закону України від 06.10.1998 р. № 161-ХІV «Про оренду землі», Миколаївською РДА, як орендодавцем укладено з орендарем - СФГ «Діамант» в особі його голови [PERSON] , договір оренди земельної ділянки від 11.02.2003 року. Так, відповідно до умов зазначеного договору від 11.02.2003 року для ведення фермерського господарства СФГ «Діамант» в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років передано земельну ділянку із земель запасу Олексіївської сільської ради площею усього 54,35 га, з яких 34,35 га ріллі, 20,00 га пасовищ, згідно зі схемою, що є невід`ємною частиною зазначеного договору. Зазначений договір оренди земельної ділянки від 11.02.2003 року зареєстровано 24.02.2003 року в Миколаївському районному відділі земельних ресурсів Одеської області в Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (книга № 12, запис № 5), що підтверджується відповідною відміткою на вказаному договорі, а також листом відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 08.10.2019 р. № 909/113-19. Пунктом 2 вищезазначеного розпорядження Миколаївської РДА від 27.05.2002 р. № 164/А-2002 передбачалась видача [PERSON] , державного акта на право приватної власності на землю на вказану в пункті 1 цього розпорядження земельну ділянку площею 6,95 га ріллі для ведення фермерського господарства, із земель запасу Олексіївської сільської ради. Однак, на завершальних стадіях складання державного акта на право приватної власності на землю під час заповнення відповідного бланку державного акта серії ІІІ -ОД № 030936 було допущено помилку, а саме, дата видачі розпорядження Миколаївської РДА від 27.05.2002 р. № 164/А-2002 була зазначена невірно: замість «27 травня 2002 року» було помилково вказано: «02 травня 2002 року». У зв`язку з цим бланк державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ -ОД № 030936 вважався зіпсованим, а заповнення іншого бланку державного акта на право приватної власності на землю Миколаївським районним відділом земельних ресурсів Одеської області не здійснювалось. Згідно листа відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.11.2019 р. № 1060/113-19, в Книгах реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за [PERSON] , не зареєстровано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,95 га, розташовану на території Олексіївської сільськоїради. Так само, листом Олексіївської сільської ради від 25.11.2019 р. № 251 повідомляється про відсутність відомостей про видачу гр. [PERSON] , Державного акта на право власності на землю на 6,95 га ріллі, розташованої на території Олексіївської сільської ради, для ведення фермерського господарства. Таким чином, [PERSON] , розпочав, однак, не завершив визначену законодавством України процедуру приватизаиії зазначеної земельної ділянки площею 6,95 га, розташованої на території Олексіївської сільської ради. Як уже вказувалось в розділі 1.1 цієї позовної заяви, [INFO] [PERSON] , помер. Внаслідок його смерті [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до правил ч. 1 ст. 1218, ч. ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України. [PERSON] , є дочкою спадкодавця. За заявою [PERSON] , 14.01.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Русских Світланою Борисівною заведено спадкову справу № 2/2019 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Частиною першою статті 23 Закону України від 19.06.2003 року № 973-ІV «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Так, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.08.2019 року, виданим нотаріусом Русских С.Б., яке зареєстровано в реєстрі за № 1743. Відповідні відомості нотаріусом Русских С.Б., внесено до Спадкового реєстру, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. У подальшому ріщенням засновника СФГ «Діамант» [PERSON] від 17.12.2019 року № 1 затверджено статут СФГ «Діамант». У зв`язку з цим відповідно до Закону України від 15.05.2003 року № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" державним реєстратором управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Логиновською А.А., внесено до ЄДР відповідні відомості про юридичну особу СФГ «Діамант», що підтверджується випискою з ЄДР від 19.12.2019 року, сформованою державним реєстратором Логиновською А.А.. Відповідно до вимог діючого законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів та відомостей. Так, статтею 67 Закону України від 02.09.1993 р. № 3425-ХІІ «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадпщну на земельну ділянку може бути видане на підставі правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку. Однак, у зв`язку з відсутністю у спадковій справі виданого на ім`я [PERSON] , правовстановлюючого документа на вищезазначену земельну ділянку площею 6,95 га, розташовану на території Олексіївської сільської ради, нотаріус Русских С.Б., не має законних підстав для видачі на ім`я [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. За цих обставин, з урахуванням вимог ст. ст. 22, 31, 116, 118, 122 ЗК України, 27.01.2020 року [PERSON] , звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із письмовим клопотанням, яке було зареєстроване у загальному відділі управління адміністративно- організаційного забезпечення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за вхідним № Н-1245/0/36-20. У своєму клопотанні [PERSON] , просила надати їй дозвіл на розроблення документації із землеустрою для завершення приватизації у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , земельної ділянки площею 6,95 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Олексіївської сільської ради, право на яку надано розпорядженням Миколаївської РДА від 27.05.2002 року № 164/А-2002. Наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 15-3320/13-20-СГ від 03.03.2020 року відмовлено [PERSON] , у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для завершення приватизації зазначеної земельної ділянки, з посиланням на ту обставину, що зазначене клопотання [PERSON] , не відповідає вимогам чинного законодавства. Від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Одеській області Яковлєва Ігора надійшов до суду відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позовної заяви [PERSON] .. Позивачем [PERSON] , надано відповідь на відзив представника відповідача. Представник позивача, адвокат Кварацхелія М.Г., в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог позивача наполягав, просив суд їх задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 840.80 гривень судового збору та 1000 гривень за надання правової допомоги. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився повторно, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши представника позивача, адвоката Кварацхелія М.Г., дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 13366 ( а.с. 12 ). Судом також встановлено, що за життя [PERSON] , Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області було виділено та винесено розпорядження від 18.02.2002 року № 45/А- 2002, зі змінами, внесеними розпорядженням Миколаївської РДА від 23.05.2002 року № 163/А-2002 (входять до складу Проекту відведення земельних ділянок від 2002 року), надано згоду на виділення [PERSON] , земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель запасу Олекіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області загальною площею 61,30 га, в т.ч. 41,30 га ріллі й 20,00 га пасовищ, із них у приватну власність 6,95 га ріллі, як середню земельну частку (пай), визначену для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території Олексіївської сільської ради, й у довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років 54,35 га, з них 34,35 га ріллі й 20,00 га пасовищ . Таким чином, судом встановлено, що спадкодавцем [PERSON] , розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельної ділянки. Відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 15 - 3320/13 - 20 - СГ від 03.03.2020 року [PERSON] , було відмовлено у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки після смерті [PERSON] посилаючись на те що клопотання не відповідає вимогам чинного законодавства ( а.с. 57 ). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ч. 1ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, що у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача про відсутність в даних правовідносинах виникнення права на захист у позивача шляхом його визнання, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця на спадкове майно, оскільки вищевказані перехідні положення Земельного кодексу України та правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спростовують ці підстави для відмови в задоволенні даних позовних вимог. У випадку, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами ( ч. 3 ст. 116 ЗК ). Відповідні роз`яснення наведено також в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" та в пункті 22 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, успадковуються не тільки майнові права на об`єкти права власності, а й права, із здійсненням яких законом пов`язується виникнення майнових прав. Згідно пункту "г" части першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. ЄСПЛ у рішенні «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року (Shtokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та № 37943/06, пункти 50 та 51) зазначив, що позбавлення власності можливе тільки при виконанні певних вимог. Суд вказує у своєму рішенні, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Таким чином, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] позивачка набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому на момент смерті, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. До розгляду справи по суті позивачка [PERSON] , подала до суду заяву про намір подати у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, додаткові докази для встановлення розміру судових витрат позивача. Як вбачається з матеріалів справи позивачкою понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок та витрати за надання правової допомоги в розмірі 1000 гривень, які документально є підтвердженими, а тому суд враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню понесені судові витрати в розмірі 840 гривень 80 копійок сплачений судовий збір та 1000 гривень за надання правової допомоги.

Outcome: approved