Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 16.07.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт зі всього нерухомого майна, що належить [PERSON] , окрім квартири [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Першого Київського ВДВС ОМУЮ Аблова О.В. про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження №В-5/1694 від 20.06.2011 року в межах виконавчого провадження №27175893 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3037/10 Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Державний ощадний банк України" грошової суми у розмірі 1218701,36 грн., яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.06.2011 року, реєстровий номер обтяження 19612389, реєстратор Сердін О.С., Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження". Ухвалою суду від 20.07.2020 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 30.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явився. 26.10.2020 року представником позивача адвокатом Бороганом В.В. до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи Перший Київський ВДВС м.Одеса ПМУМЮ (м.Одеса) до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв стосовно суті вимог на адресу суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що у виконавчій службі перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження №27175893, виконавчий лист по справі №2-3037/10. 27.12.2011 року державним виконавцем відділу, по вказаному виконавчому провадженні була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану, в рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем був накладений арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Борг перед АТ «Державний ощадний банк України» позивач погасив у добровільному порядку. Позивач вважає, що законних підстав для існування арешту, не має. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» - в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог до суду не надходило. Представник третьої особи Перший Київський ВДВС м.Одеса ПМУМЮ (м.Одеса) до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв стосовно суті вимог на адресу суду не надано. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Згідно інформації №216544838 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що станом на 16.07.2020 року наявний арешт нерухомого майна, яке належить [PERSON] /а.с.19-22/. 14.05.2020 року представник позивача - адвокат Бороган В.В. звернувся із заявою до Першого КВДВС м.Одеса ПМУМЮ (м.Одеса), в якій просить скасувати всі обтяження накладені на все майно [PERSON] в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3037/10, виданого Київським районним судом м.Одеса від 11.04.2011 року /а.с.7/. Згідно відповіді на заяву №18303 від 14.05.2020 року державного виконавця Першого КВДВС м.Одеса ПМУМЮ (м.Одеса) Аскольдова О. вбачається, що відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх випадках арешт може бути знятий за рішенням суду /а.с.8/. Відповідно до листа ПАТ «Державного ощадного банку України» №113.20-13/1593/13941/2019-15 від 13.02.2019 року, згідно якого вбачається, що станом на 29.01.2019 року за рішенням суду №2-3037/10 наявна заборгованість у розмірі 18110,36 грн. /а.с.13-14/. Згідно квитанції від 12.04.2019 року вбачається, що позивач [PERSON] сплатив на особистий рахунок АТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 18110,36 грн. /а.с.18/. Як вбачається з рішення №947/25126/19 від 27.01.2020 року судді Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В., задоволено позовні вимоги [PERSON] з аналогічних правовідносин, щодо арешту майна боржника, в якому зазначено, що виконавче провадження №21175663 знищено у зв`язку із закінчення строків зберігання / а.с. 9 -12/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на теперішній час нерухоме майно позивача [PERSON] перебуває під арештом, накладеним постановою державного виконавця від 20.06.2011 року, винесеною в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості з [PERSON] . З відповіді державного виконавця Першого КВДВС м.Одеса ПМУМЮ (м.Одеса) Аскольдова О. вбачається, що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на теперішній час вказане виконавче провадження є знищеним, оскільки закінчились строки зберігання, визначені для завершених виконавчих проваджень. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що підстави, що були причиною накладення арешту на майно позивача, на теперішній час відсутні, так як позивачем погашено заборгованість перед банком, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved