Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/864 від 26.09.2008 року у розмірі 1125728,39 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до кредитного договору № 6/4/2008/840-К/864 від 26.09.2008 року, укладеного між банком та [PERSON], остання отримала кредитні кошти на придбання нерухомого майна у сумі 46952,20 доларів США зі сплатою за користування кредитом 15,09 відсотків річних та 625,45 доларів США мінімального необхідного платежу, з терміном повернення до 12.09.2028 року. Свої зобов'язання за договором банк виконав повністю, а [PERSON] свої зобов'язання не виконала в повному обсязі і тому станом на 19.05.2014 року має заборгованість за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/864 від 26.09.2008 року у розмірі 1125728,39 грн. З метою забезпечення зобов'язань між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/865 від 26.09.2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано житловий будинок [ADDRESS], який належить відповідачу на праві власності. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовних вимог (а.с. 48, 60, 83, 119). Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, які містяться в матеріалах справи, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, та заяву про розгляд справи у її відсутності не надала (а.с. 35, 43, 51, 57, 66, 74, 98, 107, 120). За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 26 вересня 2006 року між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра", в особі філії ВАТ КБ "Надра" Харківське РУ, та [PERSON] укладений кредитний договір № 6/4/2008/840-К/864 (а.с. 18-20). Відповідно до умов п. 1.1 договору банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 46952,20 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15,09 відсотків річних на придбання нерухомого майна з терміном повернення 12.09.2028 року. Відповідно до п. 3.3.1 договору погашення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу у розмірі 625,45 доларів США. Свої зобов'язання за договором банк виконав повністю, надавши [PERSON] кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу банку за наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки (п.3.1 Договору), що підтверджується заявою на видачу готівки № 295 від 26.09.2008 року (а.с. 27). Згідно з п. 2.1. договору, для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій позичальник укладає з банком договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/865 від 26.09.2008 року, відповідно до умов якого передає в іпотеку банку житловий будинок [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до п. 2.3 договору банк має право на звернення стягнення на майно, забезпеченого іпотекою, у разі непогашення заборгованості у повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала і не виконує по теперішній час. Відповідальність за порушення позичальником повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків :а користування кредитом передбачена у п. 5 кредитного договору. Згідно з п. 5.2 кредитного договору, за несвоєчасне погашення кредиту та/чи відсотків за ним позивальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення від суми непогашеної заборгованості. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, у порушення умов цільового використання кредиту позичальник зобов'язаний сплатит штраф у розмірі 25% від суми коштів використаних не за цільовим призначенням. У разі порушення позичальником умов п.4.3, за виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.4 договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 договору, за кожен випадок (п. 5.3). У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань [PERSON] станом на 19.05.2014 р. має заборгованість за кредитним договором у розмірі 1125728,39 грн., яка складається з: · заборгованості за кредитом у сумі 544526,45 грн.; · заборгованості за відсотками у сумі 465936,98 грн.; · заборгованості за пенею у сумі 60071,75 грн.; · заборгованість за штрафом у сумі 55193,22 грн. (а.с. 12-14). На підставі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник) зобов'язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - банка) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України: зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (банка) і зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Непогашення заборгованості [PERSON] перед банком свідчить про невиконання умов договору та про грубе порушення ст. 525 ЦК України, яка встановлює неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань, що у відповідності до ст. 3 ЦПК України дає право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до г. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» позивач має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі аба в частині, встановленй іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як вбачається з договору кредиту, [PERSON] взяла на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 5.1 договору, іпотеки банк має право, у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем свої зобов'язань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки в цілому або в тій чи іншій його частині. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави також в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки способом реалізації предмета іпотеки є проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачається такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як надання іпотекодержателю права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі рішення суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Внаслідок чого, відповідно до умов іпотечного договору, Банк за своїм вибором має право звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, шляхом продажу предмета іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 3 червня 2014 року, «не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно». За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області від 17.06.2014 року та даними паспорта серії [NUMBER], виданого Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 27 червня 2002 року, [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок [ADDRESS], який є предметом іпотеки, не використовується відповідачем як місцем постійного її проживання. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, законні, та необхідним надати ПАТ "КБ «Надра" право на реалізацію предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави в сумі 3654 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved