Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь право вимоги до якого перейшло за Договором про надання фінансових послуг факторингу №0205/2 від 02.05.2019 року, заборгованість за договором №2616601077-087274 від 25.12.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у сумі 138100,00 грн., що складається з заборгованості за кредитом\~10000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом\~3900,00 грн., заборгованості по процентам за прострочку - 114 200,00 грн., заборгованості зі сплати штраф\~10000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що між ТОВ «ФК є гроші» (позикодавець) та відповідачем (позичальником) укладено договір №2616601077-087274 від 25.12.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «ФК Є гроші» - www.e-groshi.com, у відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів Договору позики та проставлянням відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Після заповнення всіх необхідних відомостей про себе, Відповідач обрав необхідний кредитний продукт, а також суму та строк кредитування. Після обрання відповідних умов кредитування, відбулась перевірка кредитоспроможності клієнта. Рішення про надання кредиту було прийнято Позикодавцем на підставі автоматизованої обробки персональних даних клієнта та інформації, отриманої про нього із законних джерел, зокрема, інформації бюро кредитних історій. Використання смс-коду в якості підпису є підписом одноразовим ідентифікатором в розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Договір від 25.12.2018 року є письмовим правочином, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджує досягнення всіх істотних умов договору. Строк, на який надається Позика за цим Договором становить 31 днів (п. 1.3 Договору). Дата надання Позики - 25-12-2018 року. Дата повернення Позики - не пізніше 24-01-2019 включно. Загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті Позичальником, у згідно з вищезазначеним договором складає 13900 грн. Платіжним дорученням №24558 від 25-12-2018 та повідомленням №71/02 від 10-02-2020 року підтверджується, що Позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 10000 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Отже, позикодавець свої зобов`язання за Договором від 25-12-2018 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому Договором. Проте позичальник не повернув суму позики, тим самим порушив умови договору. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. В травні 2020 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що договір № 2616601077-087274 від 25.12.2018 року про надання позики не містить будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб. "Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2616601077-087274 від 25.12.2018 станом на 13.11.2019", який скріплений відтиском печатки ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРЕМІУМ АКТИВ", не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами. Додана позивачем роздруківка платіжного доручення № 24558 від 25.12.2018 року про перерахування грошових коштів в розмірі 10000 грн. від ТОВ "ФК Є Гроші" на користь [PERSON] не відповідає встановленим законом вимогам, та не містить жодного підпису, печатки, будь-яких даних, що вона проведена банком. Не доведено факт виникнення зобов`язань між позивачем та відповідачем, не надано належних доказів того, що саме відповідачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (CMC повідомлення з кодом 821680). Інформаційна довідка системи "Platon" (ТОВ "Платежі Онлайн"), на яку посилається позивач, як підтвердження надання відповідачу грошей, не містить жодних ідентифікуючих даних про клієнта, а саме відповідача [PERSON] , із фрагментів номеру карти, що відображені в даному повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме [PERSON] . Крім того, у повідомленні зазначений код авторизації [NUMBER] , що відрізняється від ідентифікатора 821680. Повідомлення не підтверджує обставин передачі саме ТОВ "Фінансова компанія є гроші" будь-яких коштів відповідачеві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, доводи викладені відповідачем у відзиві на позов, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що на умовах, визначених Законом України «Про електронну комерцію», 25.12.2018 між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» та [PERSON] укладено Договір №2616601077-087274 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 10 000 грн. зі сплатою процентів за користування позикою 1,5% за кожен день такого користування (537 процентів річних), зі строком повернення позики - не пізніше 24.01.2019 року включно. Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті Позичальником, у згідно з вищезазначеним договором складає 13900 грн (п. 1.1 Договору). Вказаний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на інтернет-сайті https:/ [INFO] . [INFO] та вчинення ним певних дій щодо ідентифікації позичальника та використання електронно-цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (п. 1.2 договору). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 638 ЦК України та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (тут і далі в редакції чинній на час укладення договору позики). У відповідності до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом 821680, який зазначений у тексті договору у розділі «Реквізити та підписи сторін». Згідно частин 1,2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщена на веб-сайті ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші», шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку на телефонний номер відповідача, що зазначався їм в анкеті при реєстрації на сайті, цей смс-код був введений відповідачем у відповідне поле, після введення зазначеного коду у відповідне поле договір вважається підписаним клієнтом. Такі дії сторін відповідають приписам статей 6, 627, 1046, 1047 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» та свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом форми правочину. На підставі викладеного посилання відповідача на те, що договір позики не містить будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб є безпідставними, оскільки договір укладався в електронній формі. Посилання відповідача на те, що не надано доказів того, що саме відповідачем було застосовано ідентифікатор (CMC повідомлення з кодом 821680) не є переконливим, оскільки СМС-код надсилається на мобільний номер телефону, вказаний відповідачем в заявці. Також позивачем надано фотознімок особи відповідача (обличчя), який тримає на камеру свій паспорт у розгорнутому вигляді. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу [PERSON] підтверджується платіжним дорученням №24558 від 25.12.2018, у якому вказано платником ТОВ «Фінансова компанія є гроші», банк платника ПАТ КБ «Приватбанк», сума операції 10000 грн., отримувач [PERSON] , код [NUMBER] , номер картки клієнта [NUMBER] , призначення платежу транзакція № [NUMBER] надання позики згідно договору кредитування від 25.12.2018. Також факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується довідкою системи «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») від 10.02.2020 року №71/02, яка містить відомості про дату операції - 25.12.2018р., суму операції - 10000грн., номер картки отримувача та номер транзакції № [NUMBER] , зазначено прізвище особи, кому переводяться кошти [PERSON] , код авторизації [NUMBER] . Разом з тим, відповідачем не спростовані зазначені докази, якими підтверджено отримання ним коштів. Зокрема, відповідачем не надано належних доказів того, що банківська карта [NUMBER] , на яку здійснювався переказ позики, не належав відповідачу станом на 25.12.2018 року. Також відповідачем не надано доказів того, що на його рахунок 25.12.2018 не надходила позика у розмірі 10000 грн. Відповідач, висловлюючи вказані сумніви, фактично самоусунувся від надання доказів на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позову. Відповідач зазначив, що довідка системи «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») від 10.02.2020 року №71/02 не підтверджує обставин передачі саме ТОВ «Фінансова компанія є гроші» будь-яких коштів відповідачеві, разом з тим як вже зазначалось в довідці вказано про дату операції, суму операції, номер картки отримувача, прізвище [PERSON] , призначення виплати коштів - позика, зазначено номер транзакції № [NUMBER] , які збігаються з даними в платіжному дорученні №24558 від 25.12.2018; по-друге, відповідачем не надано доказів того, що ці кошти були ним отримані не від ТОВ «Фінансова компанія є гроші», а від іншої особи. При цьому, згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Тобто позивач надав докази перерахування вказаної суми позики саме відповідачу, однак відповідач не спростував доводи позивача жодними доказами, окрім власних слів. При цьому посилання відповідача на те, що у повідомленні (довідці системи «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») від 10.02.2020 року №71/02) зазначений код авторизації 422880, що відрізняється від ідентифікатора 821680 суд до уваги не приймає, оскільки смс-код 821680 стосувався підтвердження факту укладення договору позики від 25.12.2018 року, а код авторизації 422880 стосувався факту перерахування позики у сумі 10000 грн. на рахунок відповідача. Таким чином, позивачем доведено факт отримання відповідачем 25.12.2018 року суми позики 10000 грн., обумовленої договором від 25.12.2018 року. 02.05.2019 року між Позикодавцем ТОВ «Фінансова компанія є гроші» (клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» (Фактор) укладено договір про надання фінансових послуг факторингу 1205/2, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані Боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору, а також до Фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених Боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло статусу нового кредитора за договором №2616601077-087274 від 25-12-2018 року, за яким позичальником (боржником) є відповідач. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як встановлено ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. У відповідності до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з довідкою заборгованості за договором позики від 25.01.2018 року заборгованість відповідача складається з заборгованості за: кредитом 10000 грн., процентами за користування кредитом - 3900 грн., процентам за прострочку 114200 грн., штрафу - 10000 грн. За умовами договору сторін (п. 1.1., 1.3., Додаток 1) сума процентів за користування позикою становить 3900 грн. за 31 день. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, сформульовано правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Враховуючи, що договір про надання позики від 25.12.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив», та відповідачем укладений на один місяць і зазначено в договорі дату повернення позики - не пізніше 24.01.2019 року включно, підстав для стягнення процентів за користування кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування немає, тому вимоги щодо стягнення процентів за прострочення у розмірі 114200 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 4.3. договору в разі прострочення заборгованості більш ніж 61 днів, Позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі суми кредиту відповідно до п.1.1.Договору. Як зазначалось, відповідач отримав позику у розмірі 10000 грн., враховуючи, що відповідач не повернув суму позики 10000 грн. та відсотки за користування позикою 3900 грн., прострочивши виконання зобов`язання більше ніж на 61 день, то враховуючи, що такий розмір пені встановлений сторонами в договорі, штраф не перевищує розмір основної заборгованості, а відповідач не зазначав обставини для зменшення штрафу, суд вважає можливим стягнути з відповідача суму штрафу у розмірі 10000 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача за довго ром позики від 25.12.2018 року підлягає стягненню загальна заборгованість у сумі 23900 грн.., що включає заборгованість за: позикою 10000 грн., відсотками за користування позикою 3900 грн., штрафом 10000 грн. Враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню у сумі 23900 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 363 грн. 78 коп. (23900х2102/138100). На підставі наведеного,

Outcome: partial