Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення» Рівненської обласної ради звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 24 жовтня 2016 року [PERSON] поступила в КЗ "Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення" по направленню амбулаторії у супроводі матері та працівника поліції. Згідно комісійного огляду лікарів-психіатрів, який було проведено 25 жовтня 2016 року, є достатні підстави вважати, що [PERSON] страждає на психічний розлад, внаслідок чого виявляє намір вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Поведінка хворої є неадекватною, вона вживає психоактивні речовини, вдома категорично відмовляється допомагати матері з хатніми справами, йде з дому не кажучи куди та відсутня по декілька днів, погрожує, що щось собі зробить, якщо матір починає їй перечити та щось забороняти. Останній раз пішла з дому й була відсутня протягом шести днів, на телефон не відповідала, знайдена працівниками поліції. Враховуючи стан хворої, наявність суїцидальних висловлювань, неадекватність поведінки та відсутність критики до свого стану, необхідність лікування в умовах психіатричного стаціонару, а також відсутність усвідомленої згоди на лікування, [PERSON] потребує госпіталізації в психіатричний заклад у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала повністю та з аналогічних підстав. Просить заяву задовольнити. Лікар-психіатр [PERSON]пояснила, що [PERSON] при поступленні в заклад була оглянута дитячим лікарем-психіатром, який виявив елементи асоціальної поведінки, суїцидальні висловлювання, підозру на вживання наркотичних засобів. Від здачі аналізів [PERSON] категорично відмовилася. В заклад вона потрапляє вже вдруге. Перший раз [PERSON] погодилася лікуватися добровільно, була виписана з покращенням стану. Під час лікування було встановлено, що [PERSON] вживає наркотичні засоби. Заінтересована особа [PERSON] підтримала заяву та пояснила, що років два тому почала помічати зміни в поведінці своєї дочки [PERSON] та запідозрила, що вона вживає наркотичні засоби. Аналізи дочка здавати відмовилася, погрожувала самогубством. Вона намагалася їй допомогти різними способами - викликала психологів додому, возила по церквах, влаштовувала в християнські табори. Перший раз дочка погодилася лікуватися добровільно, але після лікування протрималася лише місяць. Нині знову вживає наркотичні засоби, її зовсім не сприймає, йде з дому на кілька днів, краде гроші та речі, ні вчитися, ні працювати не хоче. [PERSON] пояснила, що не бажає лікуватися в психіатричній лікарні, оскільки такої допомоги не потребує і після першого лікування їй стало лише гірше. Наркотики вона курить лише раз на місяць, востаннє - тиждень тому. Все, що розповідає матір, не відповідає дійсності, вона хоче її позбавитися. Аналізи здавати не хоче, бо боїться. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви, з?ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає заявлені вимоги обгрунтованими. Згідно із ч.1 та ч.6 ст.284 ЦК України фізична особа має право на надання їй медичної допомоги. Надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Суд встановив, що24 жовтня 2016 року [PERSON] поступила за направленням амбулаторії у супроводі матері та працівника поліції в комунальний заклад „Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення". 25 жовтня 2016 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення», згідно висновку якої [PERSON] страждає на патохарактерологічні реакції протестного типу, стан декомпенсації, обтяжені вживанням психоактивних речовин. Враховуючи стан хворої, наявність суїцидальних висловлювань, неадекватність поведінки та відсутність критики до свого стану, потребу лікування в умовах психіатричного стаціонару, а також відмову хворої від нього, [PERSON] потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку та лікування без згоди хворої. Як вбачається з пояснень заінтересованої особи [PERSON], її донька [PERSON] агресивно себе поводить вдома, вчиняє бійку, виносить з дому речі, вживає наркотичні речовини, неодноразово намагалася позбавити себе життя і періодично висловлює думку про те, що вона не хоче жити, тікає з дому та вимикає телефон на декілька днів. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини - право на свободу. Пункт "е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. На підставі наведеного та

Outcome: approved