Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

30.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 жовтня 1997 року у Тузлівської сільської Раді народних депутатів Татарбунарського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 6 - розірвати, після розірвання шлюбу залишити її шлюбне, дівоче прізвище " [PERSON] ", вказуючи, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11 жовтня 1997 року у Тузлівської сільської Раді народних депутатів Татарбунарського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 6. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] , 1999 року народження, який є повнолітнім, спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинилися з початку 2018 року, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, в зв`язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. Позивач свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 28 жовтня 2019 року задоволена заява позивача та суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність позивача, відповідно до наданої заяви, без відповідача належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 1997 року у Тузлівської сільської Раді народних депутатів Татарбунарського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 6. /л.с. 4/ Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] , 1999 року народження, який є повнолітнім. Як вказує позивач у своїх позовних вимогах, подружні відносини між ними припинені з початку 2018 року, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Так як вона змінювала прізвище при укладанні шлюбу, то після розірвання шлюбу просить відновити її дівоче прізвище " [PERSON] ", " [PERSON] " - це прізвище від першого шлюбу. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про розірвання попереднього шлюбу. /л.с. 5-6/ Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved