Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією № 018-02520-290513, який мотивує тим, що 29.05.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 018-02520-290513. Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Банком був встановлений ліміт кредитної лінії у розмірі 35400 грн. 00 коп. Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені договором. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.06.2017 року не виконав належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 54505 грн. 14коп., яка складається з простроченого тіла кредиту, заборгованості за відсотками, яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги не визнає, просив застосувати строки позовної давності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та запернечень, суд установив таке. Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 018-02520-290513. Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Банком був встановлений ліміт кредитної лінії у розмірі 35400 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач (за договором - банк) відкриває відповідачеві (за договором - клієнт) картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Пунктом 2.3 частини 3 Договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 35400,00 грн. Відповідно до п. 1 частини 3 договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 2.1 частини 3 договору передбачено, що моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Згідно з п. 2.5 частини 3 Договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ч. 2, ч.3 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. В зв`язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р., після спливу чергового строку ліміт Кредитної лінії, відповідно до п. 2.4. частини 3 Договору, був встановлений ліміт кредитної л розмірі 0,00 грн. Несплачена заборгованість за договором, визнана простроченою. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України (гривні), та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 35400,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на день розгляду справи, не виконав зобов`язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як випливає з матеріалів справи, відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що сума заборгованості є невірною, та звернулись в суд з клопотанням про призначення у даній справі судово-економічної експертизи. Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2017р. у даній цивільній справі було призначено судово-економічну експертизу, яку направлено ухвалою від 10.09.2018р. судовому експерту товариства з обмеженою відповідальністю "Центр незалежної експертизи та аудиту» Петренко Галині Адамівні, для виконання, разом з наступними копіями документів: оригіналом виписки по рахунку приватного клієнта № [NUMBER] на 10-ти аркушах, копією умов надання кредитної картки Тарифний пакет «Кредитна Картка №1 Еволюція Лояльна»; копією тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна Картка №1 «Еволюція Лояльна»; копією Банківської ліцензії Національного банку України №225 від 11.10.2011р.; копією матеріалів кредитної справи № 018-02520-290513 від 29.05.2013р. на 11 - ти аркушах, копією Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджені Радою директорів банку 20.03.2013р., протоколом №14-на 31 аркуші. Згідно з висновком судового експерта Петренко Г.А. від 26 грудня 2019 року №57 , за результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих документів, наявний у матеріалах судової справи розрахунок ціни позову щодо заборгованості позичальника [PERSON] в частині заборгованості по сплаті основної суми кредиту 35607,01 грн. перед ПАТ «Дельта Банк», не підтверджується документально первинними документами щодо видачі кредитних коштів та їх погашення відповідно до умов кредитного договору та не підтверджується даними облікового регістру бухгалтерського обліку «Виписки з особового рахунка Клієнта». За результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих документів, наявний у матеріалах судової справи розрахунок заборгованості позичальника [PERSON] , в частині заборгованості по сплаті відсотків за користувач кредитом, комісії, пені та інших нарахувань в сумі 18898,13 грн. перед ПАТ «Дельта Банк», не підтверджується документально первинними документами щодо нарахування та погашення відсотків, комісії та пені відповідно до умов кредитного договору та не підтверджується даними облікового регістру бухгалтерського обліку «Виписки з особового рахунка Клієнта». Разом з тим, відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як випливає із змісту ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Таким чином, суди можуть у своєму судовому рішенні відхилити висновок експерта, який не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами . Окрім цього, слід зважати, що предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Зокрема, згідно з Постановою Пленуму ВСУ «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012 № 4 неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощ У Постанові Верховного суду від 28.03.2018 у справі № 520/8073/16-ц закріплено наступні правові висновки: під неясністю висновку експерта слід розуміти нечіткість, розпливчастість відповідей експерта, внаслідок чого стає незрозумілий хід думок експерта; - недостатньо повним є висновок, заснований на дослідженні не всіх наданих експертові об`єктів або що не містить вичерпних відповідей на всі поставлені питання. Оскільки достовірність/належність/допустимість висновку експерта - це обставина, що має значення для вирішення справи, то дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність «дефектів» висновку експерта, є доказами у справі. З вищевказаного висновку експерта випливає, що факт наявності заборгованості було заперечено висновком судово-економічної експертизи, однак такі доводи суд відхиляє, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення… Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВС від 25.04.2018 у справі № 401/9687/12). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами . Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» за вищевказаним кредитним договором, станом на 06.07.2017року, в загальній сумі становила 54505 грн. 14коп., з них: прострочене тіло кредиту - 35607,01грн., заборгованості за відсотками-18898,13грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути з відповідача, заборгованість за нарахованими відсотками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника № 018-02520-290513 від 29.05.2013 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.05.2013 року, посилався на "Умови та правил надання банківських послуг", та "Тарифи Банку", які розміщені на сайті. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці "Умови та правила надання банківських послуг", та "Тарифи Банку" розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Дельта Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ «Дельта Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.05.2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (22.08.2017 року), тобто позивач міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , ПАТ «Дельта Банк», дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» (№ 1023-XII ) про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 18898,13 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом до задоволення не підлягають. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти, які в добровільному порядку не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 35607,01 грн. підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з статтею 257 ЦК України, з агальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як випливає із змісту ч.ч. 1, 3 статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з розрахунку позивача, [PERSON] було сплачено заборгованість за кредитом, здійснено кінцевий платіж в сумі 726,68грн., за період з 01.04.2015р. по 30.04.2015р. З позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] ПАТ "Дельта Банк" звернувся в суд 22 серпня 2017 року, в межах строку позовної давності. А тому, суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строки позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за кредитним договором в сумі 35607,01 гривень. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити . Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1600 гривень.

Outcome: partial