Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно укладеного кредитного договору бн від 14.04.2008 р. відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн.00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, а саме станом на 23.12.2013 р. виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом- 12 772 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 6 930 грн. 00 коп., згідно судового наказу з відповідача стягнута часткова заборгованість, яка існувала станом на 22 грудня 2008 р. заборгованості за кредитои в сумі 3 732 грн. 10 коп., однак до теперешнього часу вона не стягнута, а різниця на сьогодгняшній день становить 21 187 грн. 24 коп., крім цього відповідачу також нараховано згідно договору штраф у розмірі 500 грн., та 985 грн. 11 коп. - штраф (прцентна складова), саме ці суми позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачені судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", підтвердив позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач не з'явився, про явку до суду був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, у зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 14.04.2008 р укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % річних. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводити перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість надання кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банка, та Клієнт дає право Банку в любий момент змінити (збільшити чи зменшити) кредитний ліміт. Згідно з п. 8.6. умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує умов кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 23.12.2013 р. виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 21 187 грн. 24 коп., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом- 12 772 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 6 930 грн. 00 коп., 500 грн. штраф (фіксована частина), 985 грн. 11 коп. - штраф (процентна складова). Згідно наказу від 22 грудня 2008 р. з [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договоромв сумі 3 732 грн. 10 коп. До теперішнього часу заборгованість не погашена. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інші не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими. Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Разом з тим, згідно зі ст. 253, 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки, при цьому, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до вимог статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В контексті рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 р. щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст.1 ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України, суд вважає, що держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Зазначені тлумачення також закріплені у п. 31 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Договір укладено 14 квітня 2008 року з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. За таких обставин у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право пред'явити вимогу до боржника про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 22 грудня 2008 року, дня винесення судового наказу про стягнення заборгованості за кредитом, протягом наступних трьох років. Проте позов пред'явлено 22 січня 2014 р., тобто поза строком позовної давності, встановленої законом. Позивачем в установленому законом порядку не заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду та не доведено поважність причин пропуску позовної давності. З урахуванням наведеного, суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, а тому в їх задоволені слід відмовити, у зв'язку з пропуском строку для звернення з позовом, встановленого законом, без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed