Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства »Ерсте банк»" , правонаступник якого є ПУАТ " Фідобанк", зазначивши третіми особами [PERSON], приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], та згідно якого просить визнати недійсним договір іпотеки №014/0456/3/16242/01, посвідчений 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1413, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 27 травня 2008 року, в частині іпотеки 1 / 3 частки квартири [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що 27 травня 2008 року між [PERSON] та ПАТ »Ерсте банк» було укладено кредитний договір , відповідно якого позичальник отримав кредит в сумі 35600 доларів СЩА зі строком користування кредитними коштами до 26.05.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 14, 5 % річних. З метою забезпечення виконання кредитного зобов»язання 27.05. 2008 року між банком та [PERSON], [PERSON] Михайловичем та позивачем [PERSON] було укладено договір іпотеки №014/0456/3/16242/01, посвідчений 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1413.Згідно вказаного договору , предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою 13.11.1996 року за №18249, зареєстрованого в ОКП »Кіровоградське ООБТІ» 13.11.1996 року за № 21592 в книзі№87. Вважає, що оскаржуваний договір є недійсним в частині включення її в склад іпотекодавців, так як вона не була присутня при його посвідченні, не підписувала його і взагалі не знала про його існування до жовтня 2011 року, тобто до моменту звернення банку в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, на момент укладання договору , предмет іпотеки- квартира належала іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності , і на момент його укладання була відсутня згода співвласника, а саме її, позивача, на передачу належної їй частки майна у заставу. [INFO] [PERSON] помер. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] Так як даний договір іпотеки суттєво порушує її майнові права, вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат, вимоги підтримали повністю, просили задовольнити, пославшись на обставини які викладені у позовній заяві та доповненнях до неї ( т.1 а.с. 2-4, 93-94). Відповідач -Публічне акціонерне товариство »Ерсте банк», в подальшому залучений правонаступник -ПУАТ " Фідобанк" ( т.1 а.с. 81, 203) , його представник в суді позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити за безпідставністю, необгрунтованістю. Крім того, вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності , а відтак є необхідність застосування ч.4 ст. 267 ЦК України ( т.1 а.с. 42-43). Третя особа -[PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлявся належно. Третя особа-приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] в суді , яка була в подальшому допитана в якості свідка за клопотанням відповідача, пояснила, що дійсно нею посвідчувався оскаржуваний правочин , при вчиненні нею відповідно нотаріальної дії були присутні всі особи , встановлювались нею особи за паспортном громадянина України, перевірялась їх дієздатність. Позивач також була присутня в нотаріальній конторі та поставила свій підпис на договорі. Свідок [PERSON], яка також була допитана за клопотанням представника банку, в суді пояснила що вона працювала в 2008 році начальником відділення Кіровоградського ВАТ» Ерсте банк» , та готувала всі докумени згідно Алгоритма для посвідчення іпотечного договору, який підписувався також в її присутності . Обставини, як в нотаріальній конторі підписувався договір не пам»ятає, пройшов вже тривалий час. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, третьої особи, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Нормою, викладеною у статті 3 ЦК України, визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб»єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В суді з»ясовано, що 27 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством »Ерсте банк», останнім правонаступником якого є ПУАТ " Фідобанк», та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0456/3/16242 (невідновлювальної кредитної лінії) на суму 37 600, 00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 26.05.2018 року, із сплатою 14, 5 % відсотків річних ( т.1 а.с. 7-8). Крім того, з метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов»язання третьою особо, 27.05. 2008 року між банком та [PERSON], [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір іпотеки №014/0456/3/16242/01, який посвідчений 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1413. Згідно договору , предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме іпотекодавцям ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою від 13.11.1996 року за №18249, зареєстрованого в ОКП »Кіровоградське ООБТІ» 13.11.1996 року , за № 21592, в книзі №87 ( т.1 а.с. 9-14). [INFO] [PERSON] , який є чоловіком позивача, та батьком третьої особи, помер ( т.1 а.с.5, 15). Згідно висновку додаткової судово-почеркознавчої експертизи №5 від 12.03.2014 року , підписи від імені [PERSON] в пункті 9»Реквізити та підписи сторін» у оригіналі договору іпотеки №014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року, наданого [PERSON] на 3 аркушах; оригіналі договору іпотеки №014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року, вилученого згідно акту №1 від 28.11.2013 року у приватного нотаріуса [PERSON] на 4 аркушах; оригіналі договору іпотеки №014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року наданого ПУАТ »Фідобанк» на 3 аркушах виконані не [PERSON]С ., а іншою особою ( т.1 а.с. 234-238). Позивач вказувала, що вона не була присутня при посвідченні оскаржуваного договору у нотаріальній конторі, не підписувала його і взагалі не знала про його існування до жовтня 2011 року, а тому просила суд , враховуючи висновки проведених судових експертиз, визнати недійсним договір іпотеки №014/0456/3/16242/01, посвідчений 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1413, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 27 травня 2008 року, в частині іпотеки 1 / 3 частки квартири [ADDRESS]. Так дійсно, суд погоджується з тим, що підписи від імені [PERSON] в пункті 9 »Реквізити та підписи сторін» виконані не позивачем, а іншою особою. При цьому, також було з»ясовано, що згідно заяви поданої до приватного нотаріуса [PERSON] 27.05. 2008 року [PERSON] та [PERSON], як майнові поручителі [PERSON] , передали в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної сумісної власності. З умовами кредитного договору , згідно якого [PERSON] надається кредит, вони були ознайомлені ( т.1 а.с. 75). Тому, твердження позивача про те, що на момент укладання договору була відсутня згода співвласника, а саме її, позивача, на передачу належної їй частки майна у заставу є безпідставним, нічим не спростовано. Разом з тим, квартира [ADDRESS] належить позивачу , третій особі та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, проте не було відповідно до положень ст. ст. 5, 6 Закону України «Про іпотеку» виділення в натурі часток кожного із співвласників та реєстрації права власності як на окремий об'єкт нерухомості для можливого укладення кожним з них договору іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України одним із юридичних фактів, який є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини. Правочином (різновидом яких є договори) є дії особи, безпосередньо спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для його чинності. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зі змісту наведених вище положень закону слідує, що волевиявлення учасника правочину полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори або утриматися від їх укладення, визначати їх зміст на свій розсуд. Згідно з ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Частиною 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Загальні вимоги до предмета іпотеки встановлюються ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку»- предмет іпотеки має належати іпотекодавцеві на праві власності; іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки і на цей предмет може бути звернене стягнення; нерухоме майно має бути зареєстрованим у встановленому порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені саме позивачем вимоги про визнання недійсним договору іпотеки, в частині іпотеки 1 / 3 частки квартири [ADDRESS], є безпідставними , оскільки тим самим позивач бажає в даному судовому процесі визначення в натурі її частки у спільній сумісній власності співвласників , яка на даний період їй не визначалась та реєстрація права власності як на окремий об'єкт нерухомості не проводилась; до участі в справі не залучались всі співвласники іпотечного майна . Право на захист є складовою частиною самого суб'єктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобов'язаних осіб. Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed