Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] вийшов в ефір випуск новин АТН, в якому було висвітлено питання відсторонення позивача від керування автомобілем КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 19 травня 2020 року. У вказаному випуску новин показано інтерв`ю директора КНП ХОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" [PERSON] щодо обставин відсторонення позивача від керування автомобілем. Так, [PERSON] повідомив, що 19 травня 2020 року позивача було відсторонено від керування автомобілем швидкої медичної допомоги через підвищений тиск та наявність ознак хмільного сп`яніння. Випуск новин АТН від [INFO] транслювався на телевізійних каналах 7ТВК, А/ТВК, а також розміщений на сайті atn.ua за посиланням: [INFO] та ютуб-каналі АТН Харьков за посиланням: [INFO] . Позивач посилається на те, що повідомлена відповідачем інформація с недостовірною, принизливою та такою, що завдає шкоди діловій репутації позивача. Зазначена інформація спростовується випискою КНП ХОР "Обласний наркологічний диспансер" від 19 травня 2020 року № 268, відповідно до якої у позивача не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння. Розповсюдженням недостовірної інформації спричинено позивачу значну шкоду. На роботі він зазнав осуду з боку колег, почали впізнавати пацієнти та запитувати, чому він вживає на робочому місці алкоголь або наркотичні засоби. Через вказані обставин відповідачу довелося звільнитися з роботи. Крім того, через оприлюднення недостовірної інформації позивач не може знайти нову роботу. У потенційних роботодавців склалося упереджене негативне ставлення до позивача. За позивачем закріпилася репутація водія-алкоголіка або наркомана. Позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує право на повагу честі, гідності та ділової репутації [PERSON] інформацію, що була поширена [PERSON] у випуску новин АТН від [INFO], а саме, що причиною відсторонення [PERSON] від керування автомобілем швидкої медичної допомоги 19 року 2020 року став підвищений тиск та наявність ознак хмільного сп`яніння. Зобов`язати директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON] протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили остаточним судовим рішенням спростувати повідомлену ним у випуску новин АТН від [INFO] інформацію, шляхом надання редакції новин АТН відео-інтерв`ю- спростування наступного змісту: "Я, [PERSON] у випуску новин АТН від [INFO] повідомив недостовірну інформацію про причини відсторонення [PERSON] від керування автомобілем швидкої медичної допомоги 19 травня 2020 року. Я стверджую та повідомляю, що при перевірці водія [PERSON] перед робочою зміною 19 травня 2020 року у останнього не було виявлено підвищений тиск та ознак хмільного сп`яніння». Стягнути солідарно з [PERSON] та Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь [PERSON] 150000 грн моральної шкоди. У відзиві на позовну заяву Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» посилається на те, що 19 травня 2020 року під час проходження передрейсового медичного огляду водіїв о 07 год. 30 хв. [PERSON] був недопущений до управління транспортним засобом, а саме спеціалізованим автомобілем, за медичними показниками, через високий артеріальний тиск та ЧСС. Відповідні відомості були внесені у журнал щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв та журнал реєстрації амбулаторних пацієнтів. Твердження у позові, що [PERSON] повідомив, що 19 травня 2020 року позивача було відсторонено від керування автомобілем швидкої медичної допомоги через підвищений тиск та наявність ознак хмільного сп`яніння, вільною інтерпретацією, а не прямою мовою. До того ж, у вказаному випуску новин АТН [INFO] не було показано інтерв`ю директора КНП ХОР «ЦЕМД та МК» [PERSON] щодо обставин відсторонення позивача від керування автомобілем, а було показано сюжет, під час якого саме позивач надавав інтерв`ю, а [PERSON] було лише надано кілька коментарів щодо подій, які відбувалися на підприємстві. Під час коментування недопуску водія до управління спеціалізованим транспортним засобом, задіяним під час надання екстренної медичної допомоги мешканцям м. Харкова, було сказано, що: «Крім високого тиску, виявили ознаки хмільного сп`яніння… Відсторонили, оскільки цього вимагала техніка безпеки…». Також, Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» зазначає про те, що твердження позивача про те, що розповсюдження недостовірної інформації не дає йому можливості реалізувати право на працю, є безпідставним, оскільки позивач до 19 серпня 2020 року працював у КНП ХОР «ЦЕМД та МК». Крім того, Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» вказує на те, що огляд позивача на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відбувся о 17 год. 05 хв., тобто через дев`ять з половиною годин після події, а отже вказана виписка не може бути прийнята як доказ того, що о 07 год. 30 хв. у позивача не було ознак алкогольного сп`яніння. Додатково Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» посилається на те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та відповідно розмір її компенсації. Від [PERSON] відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Представник третьої особи в письмовій заяві просив розглядати справу без участі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКОМПАНІЯ «АТН». Від Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник відповідача зайнятий в іншому судовому процесі. Судом визнана неповажною причина неявки представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» в судове засідання 27 січня 2021 року, оскільки останнім в клопотанні від 23 грудня 2020 року зазначалась аналогічна причина для відкладення розгляду справи, проте доказів на підтвердження поважності причини неявки в судові засідання як до клопотання від 23 грудня 2020 року, так і до клопотання від 27 січня 2021 року представником відповідача не надано. При цьому, частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року та інші). Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , до [PERSON] , Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКОМПАНІЯ «АТН», та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Отже, подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення розумного строку вирішення спору по справі. Крім того, заперечення відповідача проти даного позову викладені у письмовому відзиві на позовну заяву, а отже Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» реалізоване передбачене діючим цивільним процесуальним законодавством право на змагальність сторін, а тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушено. Позивач та його представник в судовому засідання доводи позовної заяви підтримали, просили позов задовільнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] вийшов в ефір випуск новин АТН, в якому висвітлено питання відсторонення [PERSON] від керування автомобілем КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 19 травня 2020 року. У вказаному випуску новин показано інтерв`ю директора КНП ХОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" [PERSON] щодо обставин відсторонення позивача від керування автомобілем. [PERSON] повідомив, що 19 травня 2020 року [PERSON] було відсторонено від керування автомобілем швидкої медичної допомоги через підвищений тиск та наявність ознак хмільного сп`яніння. Випуск новин АТН від [INFO] транслювався на телевізійних каналах 7ТВК, А/ТВК, а також розміщений на сайті atn.ua за посиланням: [INFO] та ютуб-каналі АТН Харьков за посиланням: [INFO] . Вказаний випуск новин також розміщений у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] , [INFO] Позивачем до позову доданий диск із записом випуску новин, в якому транслювалось інтерв`ю директора КНП ХОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" [PERSON] щодо обставин відсторонення 19 травня 2020 року [PERSON] від керування автомобілем. За змістом частин другої та четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2020 року у справі № 523/9870/18-ц (провадження № 61-20095св19). Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Із системного аналізу статті 277 ЦК України вбачається, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності поведінки до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки. Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який, водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самого себе та суспільства до нього. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Отже, юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі структури спірної інформації вбачається, що вона має такий зміст: «Послухайте, я вам ще раз кажу, якби це було так принципово, то вчора б цю ситуацію роздули ми, а не ви сьогодні. Я ще раз кажу - ця ситуація абсолютно банальна, я взагалі не розумію, про що ми зараз з вами балакаємо. Окрім підвищеного тиску у людини виявили ознаки хмільного сп`яніння. Йому запропонували пройти тест, він відмовився і пішов з Богом . Акт ми не складали, поліцію не викликали, нічого не робили, тому юридично підстав для того, щоб його звільняти або ще щось, й мене нема. Його відсторонили, тому що того вимагала техніка безпеки». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 761/7719/18 зроблено висновок, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Судом встановлено, що [INFO] вийшов в ефір випуск новин АТН, в якому висвітлено питання відсторонення [PERSON] від керування автомобілем КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 19 травня 2020 року. У вказаному випуску новин показано інтерв`ю директора КНП ХОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" [PERSON] щодо обставин відсторонення позивача від керування автомобілем. Вказане інформація поширена у випуску новин АТН від [INFO] , транслювалася на телевізійних каналах 7ТВК, А/ТВК, а також розміщена на інтернет-сайтах. Отже, зазначена спірна інформація викладена [PERSON] шляхом надання інтерв`ю на телевізійних каналах 7ТВК, А/ТВК, а також розміщена на сайті atn.ua за посиланням: [INFO] та ютуб-каналі АТН Харьков за посиланням: [INFO] , на інтернет-сайтах за посиланням: [INFO] , [INFO]. Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка міститься, зокрема, в Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 року № 12/1984/84/131 «Справа Лінгенса», «на думку Суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна». Тобто, критерієм відмежування «тверджень» від «суджень», є можливість перевірки інформації на предмет правдивості. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що зазначені вислови відповідача [PERSON] є фактичним твердженням, оскільки їх можна перевірити на предмет правдивості. Із копії виписки № 268 із медичної картки амбулаторного хворого від 19 травня 2020 року, наданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» вбачається, що [PERSON] 19 травня 2020 року направлявся в стаціонар для медичного огляду, ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, тверезий. Суд не приймає, до уваги надані відповідачем копії з журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв за 19 травня 2020 року, в якому в графі «проба на алкоголь» навпроти прізвища позивача стоїть відмітка « - », оскільки в даній копії журналу не містяться дані про те, що у [PERSON] 19 травня 2020 року виявлено позитивний результат на вміст алкоголю в його крові або видихуваному ним повітрі. Також, надана відповідачем копія з журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів, в якому зазначено, що [PERSON] 19 травня 2020 року проходив предрейсовий огляд та в нього виявлена артеріальна гіпертонія, не містить даних та не свідчить про те, що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ст. 277 Цивільного кодексу України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Тобто обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте, позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Під час розгляду справи відповідач не спростував дані, що підтверджуються письмовими доказами, наданими позивачем, про те, що 19 травня 2020 року [PERSON] від керування автомобілем КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» відсторонений у зв`язку з виявленням ознак хмільного сп`яніння. Отже, відповідач не надав доказів достовірності такої інформації. Таким чином, інформація, поширена [PERSON] шляхом дачі інтерв`ю стосовно [PERSON] перевірена судом на предмет її достовірності, а отже, є фактичним твердженням, а не оціночним судженням та є недостовірною, оскільки спростовується зазначеною вище копією виписки № 268 із медичної картки амбулаторного хворого від 19 травня 2020 року, наданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер». Судом встановлена відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач 19 травня 2020 року перебував у стані хмільного сп`яніння, як то зазначено у наданому [INFO] [PERSON] інтерв`ю. Ураховуючи викладене, судом встановлено, що недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, є наступна інформація, поширена [PERSON] на телевізійних каналах 7ТВК, А/ТВК, а також розміщена на інтернет сайтах atn.ua за посиланням: [INFO] та ютуб-каналі АТН Харьков за посиланням: [INFO] , а саме що у [PERSON] 19 травня 2020 року виявили ознаки хмільного сп`яніння. Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що вищезазначена інформація [PERSON] у виді інтерв`ю стосовно [PERSON] щодо того, що у останнього [INFO] виявили ознаки хмільного сп`яніння, яке транслювалось на телевізійних каналах 7ТВК, А/ТВК, а також розміщена на сайті atn.ua за посиланням: [INFO] та ютуб-каналі АТН Харьков за посиланням: [INFO] , [INFO] є такою, що принижує його честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації позивача та ганьбить її, оскільки відповідних доказів на підтвердження розміщеної інформації відповідачем не надано. Отже, вищезазначені відомості, надані [PERSON] у виді інтерв`ю на вказаних телевізійних каналах є недостовірними та такими, що порочать честь і гідність позивача, а відтак, підлягають визнанню недостовірними. При цьому, відповідачами не спростовано відомості, які викладені [PERSON] [INFO] у виді інтерв`ю стосовного того, що у [PERSON] 19 травня 2020 року виявлено підвищений тиск, не надано доказів на спростування цієї інформації, як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є його процесуальним обов`язком, суд же відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, заперечуючи проти позову, відповідачем не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів та обставин, викладених у відзиві на позов. Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що оспорювана позивачем інформація є недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про визнання недостовірною та такою, що порушує право на повагу честі, гідності та ділової репутації [PERSON] інформацію, що була поширена [PERSON] у випуску новин АТН від [INFO], а саме, що причиною відсторонення [PERSON] від керування автомобілем швидкої медичної допомоги 19 року 2020 року стала наявність ознак хмільного сп`яніння та зобов`язання директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON] протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили остаточним судовим рішенням спростувати повідомлену ним у випуску новин АТН від [INFO] інформацію, шляхом надання редакції новин АТН відео-інтерв`ю-спростування наступного змісту: "Я, [PERSON] у випуску новин АТН від [INFO] повідомив недостовірну інформацію про причини відсторонення [PERSON] від керування автомобілем швидкої медичної допомоги 19 травня 2020 року. Я стверджую та повідомляю, що при перевірці водія [PERSON] перед робочою зміною 19 травня 2020 року у останнього не було виявлено ознак хмільного сп`яніння». Щодо позовних вимог про стягнення солідарно з [PERSON] та Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь [PERSON] 150000 грн моральної шкоди, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц міститься висновок про те, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Позивачем не надано доказів того що діями Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» йому завдано будь-якої моральної шкоди. Суд вважає, що позивачем були перенесені моральні страждання, внаслідок поширення [PERSON] інформації шляхом надання інтерв`ю на вищезазначених телевізійних каналах та у мережі інтернет недостовірної інформації відносно позивача. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає стягненню сума 10000 грн. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а позовна заява задоволена частково, тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1681,60 грн.

Outcome: partial