Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], який уточнили під час судового розгляду справи, та в якому вимагають усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO], відносно якої [PERSON] є батьком, а [PERSON] бабусею. При цьому позивачі просять визначити певні способи їх участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею. Як зазначили позивачі у своїй позовній заяві, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені з січня 2016 року, проте обидва позивача намагалися постійно спілкуватися з дитиною, [PERSON] як її батько регулярно надсилає грошові кошти для її утримання, купує дитячі іграшки, одяг тощо; інша позивачка [PERSON] намагалася регулярно відвідувати онуку. Проте відповідачка, за твердженням позивачів, стала перешкоджати цьому, неодноразово зривала їх побачення із дитиною без поважних причин, незважаючи на наявність рішення органу опіки та піклування з цього приводу. Враховуючи це, позивачі й звернулися до суду із зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі просять врахувати, що позивач [PERSON] постійно працює за межами України, може бачитися із дитиною під час короткострокових відвідувань, а також за допомогою технічних засобів відеозв'язку; бабуся дитини [PERSON] проживає неподалік м.Запоріжжя, та має реальну змогу регулярно відвідувати дитину; дитина [PERSON] не страждає ніякими захворюваннями, які можуть перешкоджати спілкуванню. Враховуючи ці обставини, позивачі вимагають встановити такі способи спілкування та участі у вихованні [PERSON]: дозволити [PERSON] та [PERSON] систематичні побачення із [PERSON] за місцем проживання дитини у присутності матері, кожної першої та третьої суботи місяця з 10-00 до 13-00 години, із можливістю вільного спілкування дитини з бабусею та батьком за допомогою технічних засобів (пристроїв) відео зв'язку; у разі документального підтвердженого негативного самопочуттям дитини або іншими обставинами, побачення із дитиною може бути перенесене за домовленістю сторін на будній день, однак тривалість побачення із дитиною не може бути меншою ніж 3 (три) години; дозволити [PERSON] та [PERSON] систематичні побачення із [PERSON] за місцем проживання бабусі дитини [PERSON] кожної другої та четвертої неділі місяця з 10-00 до 16-00 години, із можливістю вільного спілкування дитини з бабусею та батьком за допомогою технічних засобів (пристроїв) відеозв'язку; у разі документального підтвердженого негативного самопочуттям дитини або іншими обставинами, побачення із дитиною може бути перенесене за домовленістю сторін на будній день, однак тривалість побачення із дитиною не може бути меншою ніж 6 (шість) годин; під час короткострокових приїздів на територію України (відпусток), дозволити [PERSON] побачення із донькою [PERSON] за місцем проживання дитини у будні з 10-00 до 16-00 години, за умови, що про дату приїзду [PERSON] повідомить не менше ніж за 7 днів; 4 разі, якщо у подальшому дитина почне відвідувати дошкільний навчальний заклад, побачення із дитиною можуть відбуватися після закінчення відвідування дитиною відповідних занять, однак тривалість побачення батька із дитиною не може бути меншою ніж 2 (дві) години; дозволити [PERSON] та [PERSON] побачення із дитиною [PERSON] на її день народження 28 вересня кожного року з 10-00 до 13-00 години за місцем проживання дитини у присутності її матері, або у разі документального підтвердження негативного стану здоров'я дитини, надати можливість побачення з нею за попереднім погодженням із [PERSON] в інший зручний для дитини час цього ж дня, однак тривалістю не менше як три години; дозволити [PERSON] та [PERSON] побачення із дитиною [PERSON] на період новорічних свят, а саме в період з "24" грудня по "10" січня кожного року, за обов'язкової умови, що позивачі побачаться із дитиною не менше 10 (десяти) днів у цей період з 10-00 по 16-00 годину (п'ять днів за місцем мешкання дитини у присутності матері та п'ять днів за місцем мешкання бабусі [PERSON]М.); за умови попереднього погодженням із [PERSON] місця та часу відпочинку, а саме не менш ніж за 2 (два) тижні, дозволити [PERSON] та [PERSON] відпочивати не менше 14 днів разом із [PERSON] у межах території України в санаторних, курортних та інших подібних закладах у літній період, починаючи з "01" червня по "31" серпня кожного року, у присутності матері за умови, що [PERSON] самостійно придбає собі відповідну путівку у місце відпочинку, в іншому випадку без присутності матері, з обов'язковим щоденним інформуванням засобами телефонії матері про стан самопочуття дитини; у разі переривання визначеного літнього відпочинку із дитиною у зв'язку із її негативним самопочуттям або іншими обставинами, відпочинок із дитиною може бути перенесений в межах визначеного літнього періоду на ту кількість днів, що залишилися. Під час судового розгляду справи позивачі та їх представник [PERSON] підтримали позов, просять його задовольнити, врахувавши підстави та обставини, викладені у позовній заяві. Стверджують, що відповідачка створює перешкоди батькові та бабусі у спілкуванні з дитиною та її вихованні, наполягають, що позивачі мають право спілкуватися із дитиною саме тим чином, як викладено у позові. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали частково. Зокрема, позивачка та її представник заперечують проти перебування дитини за місцем проживання позивачів, оскільки це передбачає поїздки за межі м.Запоріжжя, що є обтяжливим для самої дитини, та покладає на відповідачку обов'язки, які законом не передбачені; вважають, що побачення мають відбуватися за місцем проживання дитини, де вона почуває себе комфортно, і не повинні бути такими тривалими, як того вимагають позивачі. Крім того, враховуючи малолітній вік дитини, а також ту обставину, що вона страждає на астено-невротичний синдром, відповідачка та її представник заперечують проти можливості спілкування з батьком та бабусею за допомогою засобів відеозв'язку, а також заперечують проти спільного літнього відпочинку. Враховуючи це, відповідачка та її представник пропонують визначити позивачам такий графік спілкування із дитиною: побачення щонеділі з 10-30 до 12-00 під час прогулянки на вулиці у присутності матері, з урахуванням стану здоровя дитини та інших обставин, що мають істотне значення, за бажанням дитини, з обовязковим дотриманням режиму дня; побачення на День народження [PERSON] 28-го вересня щороку з 10-30 до 12-00, якщо цей день буде припадати на суботу чи неділю, або з 18-00 до 19-00, якщо це буде будній день, за місцем проживання дитини у присутності матері, з урахуванням стану здоровя дитини та інших обставин, що мають істотне значення, за бажанням дитини, з обовязковим дотриманням режиму дня; на Новорічні свята, 1-го та 7-го січня кожного року з 10-30 до 12-00 за місцем проживання дитини у присутності матері, з урахуванням стану здоровя дитини та інших обставин, що мають істотне значення, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так. відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до чч.2, 3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно чч.1, 2 ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Таким чином, доводи позивачів про те, що вони мають право спілкуватися із дитиною, є такими, що засновані на законі. Аналізуючи варіант визначення способів спілкування із дитиною, запропонований відповідачкою [PERSON], суд констатує, що за цим варіантом відповідачка пропонує звести спілкування батька та бабусі із дитиною до 1,5 години на тиждень під контролем відповідачки, та додатково 1,5-2 години на новорічні свята та день народження дитини з тією самою умовою. Такий варіант є явно ненормальним. Посилання відповідачки на малолітній вік дитини та стан її здоров'я суд вважає неприйнятними, оскільки суду не надано доказів, що для нормального розвитку дитини за цих обставин необхідно так жорстко обмежувати можливість спілкування дитини та її близьких родичів бабусі й батька. Інших переконливих доводів з цього приводу відповідачка та її представник суду не надали. Аналізуючи варіант визначення способів спілкування із дитиною, запропонований позивачами, суд вважає, що він в цілому, за певними виключеннями, відповідає інтересам дитини та сприяє її нормальному розвитку, не суперечить правам та інтересам сторін у справі. Цей варіант суд і застосовує як основу для вирішення спору. Так, суд погоджується з вимогами позивачів про надання їм побачень із дитиною за місцем її проживання у присутності матері відповідачки [PERSON] кожної першої та третьої суботи місяця з 10-00 до 13-00. Вбачається, що частота таких побачень (двічі на місяць) та їх тривалість (3 години) не є обтяжливими ані для дитини, ані для відповідачки. Суд також погоджується з доводами позивачів про можливість застосування засобів відеозв'язку, оскільки це не суперечить інтересам дитини, але наголошує, що відповідно до ст.16-1 Закону України "Про охорону дитинства", обов'язок забезпечення такими засобами покладається на осіб, з якими контактує дитина, тобто на позивачів. Разом з цим, суд не може прийняти запропонований позивачами варіант перенесення такого спілкування у разі поганого самопочуття дитини та з інших обставин, оскільки механізм його реалізації вбачається невизначеним та громіздким, і не буде сприяти врегулюванню спірних правовідносин. Суд також погоджується з вимогами позивачів про надання їм побачень із дитиною за місцем проживання позивачки [PERSON] без присутності матері відповідачки [PERSON] кожної другої та четвертої неділі місяця з 10-00 до 16-00. Вбачається, що частота таких побачень (двічі на місяць) та їх тривалість (6 годин) не є обтяжливими ані для дитини, ані для відповідачки. Заперечення відповідачки проти того, щоб дитина спілкувалася з позивачами за її відсутності, є неприйнятними і незрозумілими, оскільки ніхто з позивачів у протиправній поведінці відносно дитини помічений не був, з дитиною вони мають добрі відносини, і суду не подано доказів, що таке спілкування може їй зашкодити. Суд також відкидає і посилання відповідачки на малолітній вік дитини та стан її здоров'я, оскільки з цього приводу не надано доказів, що ці обставини унеможливлюють нормальне спілкування батька та бабусі із дитиною за відсутності відповідачки. Суд, проте, наголошує, що відповідно до ст.16-1 Закону України "Про охорону дитинства", обов'язок забезпечення засобами відеозв'язку та обов'язок перевезення дитини до місця проживання [PERSON] покладається на осіб, з якими контактує дитина, тобто на позивачів. Суд також не може прийняти запропонований позивачами варіант перенесення такого спілкування у разі поганого самопочуття дитини та з інших обставин, оскільки механізм його реалізації вбачається невизначеним та громіздким, і не буде сприяти врегулюванню спірних правовідносин. Суд частково погоджується з вимогами [PERSON] щодо встановлення можливості побачення із дитиною у неробочі дні за місцем її проживання під час перебування на території України. Але при цьому вбачається, що щоденні побачення у неробочі дні тривалістю по 6 годин, як того вимагає позивач, є занадто обтяжливими для дитини та її матері, можуть надмірно навантажити їх фізичний та психологічний стан, із врахуванням складних відносин між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] У зв'язку з цим суд вважає за необхідне обмежити кількість таких побачень до 1-го разу кожні 3 робочі дні, та скоротити їх тривалість з 6-ти до 3-х годин, тим більше, що позивач буде мати право на побачення у вихідні дні. Запропонований позивачем варіант побачень із дитиною "у разі" відвідування нею у майбутньому дошкільного навчального закладу на даний момент не може бути розглянутий, оскільки на момент розгляду справи дитина такого закладу не відвідує, і суду не відомі як графік роботи такого закладу, так і можливість пропуску його відвідування дитиною для забезпечення побачення із батьком. Суд погоджується з вимогами позивачів про надання їм побачень із дитиною за місцем її проживання у присутності матері відповідачки [PERSON] на день народження дитини, тобто 28-го вересня кожного року, і лише вважає за необхідне скоротити тривалість такого побачення з 3-х до 2-х годин, з урахуванням емоційного навантаження на дитину в цей день. Разом з цим, суд не може прийняти запропонований позивачами варіант перенесення такого спілкування у разі поганого самопочуття дитини та з інших обставин, оскільки механізм його реалізації вбачається невизначеним та громіздким, і не буде сприяти врегулюванню спірних правовідносин. Суд частково погоджується з вимогами позивачів щодо забезпечення їм побачення із дитиною на новорічні свята з 24-го грудня по 10-е січня, але вважає, що запропонований ними варіант кількості та тривалості таких побачень є неприйнятним. Так, позивачі вимагають побачення із дитиною протягом 10-ти днів із 16-ти, тривалістю по 6 годин кожного дня, що слід визнати обтяжливим як для дитини, так і для її матері відповідачки по справі. Враховуючи це, а також наявність складних відносин між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], суд обмежує можливість таких побачень 3-ма днями за вибором позивачів (як поспіль, так і врізнобій), при цьому побачення мають відбуватися без присутності матері [PERSON] Заперечення відповідачки проти того, щоб дитина спілкувалася з позивачами за її відсутності, є неприйнятними і незрозумілими, оскільки ніхто з позивачів у протиправній поведінці відносно дитини помічений не був, з дитиною вони мають добрі відносини, і суду не подано доказів, що таке спілкування може їй зашкодити. Суд також відкидає і посилання відповідачки на малолітній вік дитини та стан її здоров'я, оскільки з цього приводу не надано доказів, що ці обставини унеможливлюють нормальне спілкування батька та бабусі із дитиною за відсутності відповідачки. Суд частково погоджується з вимогами позивачів щодо забезпечення їм можливості літнього відпочинку з дитиною. При цьому суд вважає, що наявні підстави для здійснення такого відпочинку без присутності матері [PERSON], оскільки остання у судовому засіданні пояснила, що вона з цією метою не має бажання придбавати для себе особисто відповідну путівку у місця відпочинку, а можливість покладення на неї такого обов'язку законом не передбачена. Разом з цим, суд вважає за можливе надати позивачам право на відпочинок із дитиною без присутності матері, оскільки ніхто з позивачів у протиправній поведінці відносно дитини помічений не був, з дитиною вони мають добрі відносини, і суду не подано доказів, що такий відпочинок може їй зашкодити. Суд також відкидає і посилання відповідачки на малолітній вік дитини та стан її здоров'я, оскільки з цього приводу не надано доказів, що ці обставини унеможливлюють нормальний відпочинок батька та бабусі із дитиною за відсутності відповідачки. Разом з цим, суд, виходячи з інтересів дитини, яка постійно проживає саме із матір'ю, і тривала зміна звичної обстановки є для дитини небажаною, обмежує тривалість такого відпочинку строком у 21 календарний день поспіль. Суд також не може прийняти запропонований позивачами варіант перенесення відпочинку у разі поганого самопочуття дитини та з інших обставин, оскільки механізм його реалізації вбачається невизначеним та громіздким, і не буде сприяти врегулюванню спірних правовідносин. Враховуючи наведене, позовні вимоги задовольняються частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial