Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

20 листопада 2014 року представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що 27.09.2007 року відповідач [PERSON] уклав з Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" кредитний договір 0301/0907/88-372. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 39500,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачці кредит в розмірі 39500,00 дол. США. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відповідно до договору факторингу №15 свої права вимоги за зобов'язаннями [PERSON] по кредитному договору. Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" змінив найменування на Публічне акціонерне товариство "Омега Банк" на підставі рішення Річних Загальних Зборів акціонерів від 29.04.2013 року Станом на 23.10.2014р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "Вектор Плюс" за кредитом згідно кредитного договору 0301/0907/88-372 від 27.09.2007р. складає 33812,33 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 437869,67грн., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 25899,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.10.2014 року складає 335392,05грн., заборгованості за процентами - 3821,35 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.10.2014 року складає 49486,48грн., заборгованості за нарахованою комісією - 0,00грн., нарахована пеня - 4091,98 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.10.2014 року складає 52991,14грн., нарахована пеня - 0,00грн. Для позасудового врегулювання відносин, які склалися у зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви зазначена вимога виконана не була. На підставі викладеного з урахуванням уточнень просять суд стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 33812,33 доларів США, з переведенням іноземної валюти у гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654,00грн. (том 1 а.с.2-4, том 2 а.с.82-83). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначив, що всі виписки по рахунку були надані. Розрахунок в матеріалах справи той, що був переданий банком. Всі платежі спочатку йшли на ті рахунки, які вказані у договорі. На який саме рахунок надходили кошти, відповісти не може. Також надали письмові пояснення по справі в яких зазначають, що згідно умов кредитного договору відповідачу було надано кредит в іноземній валюті, тому і довідка про розмір заборгованості зазначена у доларах США. Нарахування пені в іноземній валюті здійснюється від суми простроченого платежу в розмірі, який не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Тому сплата пені по кредитному договору здійснюється в гривнях, яка нараховувалася в іноземній валюті від суми простроченого платежу в розмірі, який не перевищував розміру подвійної ставки НБУ у період, за який нараховується пеня, та в сумі, яка розраховується за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України. Заборгованість відповідача виникла в результаті порушення та не виконання умов кредитного договору, оскільки позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Також безпідставним є твердження представника відповідача, що заборгованість почалася з дати укладення договору факторингу, який зазначає 28.11.2013р., оскільки матеріалами справи підтверджується, що заборгованість вже існувала і дата укладення договору факторингу 28.11.2012р. Досудову вимогу також було направлено після укладення договору. Щодо відомостей про ціну продажу заборгованостей, то п. 7 Договору факторингу ця інформація є суворо конфіденційною та поширюється виключно за бажанням володільця, охороняється чинним законодавством України та може бути розголошена тільки за умови максимального забезпечення заходів по запобіганню розголошення такої інформації, тому щодо цієї інформації і не надано документів ціни продажу (том 1 а.с.59-60). В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити у задоволенні. Відповідач [PERSON] пояснив, що він брав кредит у 2007 році, сплачував за нього 5 років кожен місяць. Потім зник ПАТ "Сведбанк". А лише через пів року до нього звернувся представник ТОВ "ФК "Вектор Плюс". Він не знав куди сплачувати за кредит. Представники позивача йому весь час погрожують. Є всі квитанції про сплату кредиту. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що позивач не мав права працювати із іноземною валютою. Правовідносини виникли з кредитного договору. ПАТ "Сведбанк" грубо порушив умови договору. Зміни в кредитний договір не було внесено. Позивач не має права бути стороною по договору. Також неодноразово надавали до суду письмові заперечення на позовну заяву, які обґрунтовують тим, що представники позивача на протязі всього часу діяли не правомірно, погрожували відповідачу та його родині. Погрожували його батькам, які мешкають у квартирі, яка в іпотеці, зверталися до правоохоронних органів, щодо підроблення [PERSON] документів для отримання кредиту, але кримінальне провадження було закрито, оскільки складу кримінального правопорушення не було встановлено. Додана позивачем до позову довідка про розрахунок заборгованості, позивач наводить тільки обсяг заборгованості зазначаючи її у дол. США. Заборгованість почалася з часу укладення договору факторингу від 28.11.2013р. Не зазначають нічого, куди він повинен був сплачувати кошти по кредитному договору до укладення договору факторингу, про який його повідомлено не було і він не отримував повідомлень про укладення такого договору. Також позивачем не було надано до матеріалів справи доказів проведення оплати за відступлене право вимоги. Наданий витяг з реєстру заборгованостей боржників №1-Б не є належним доказом, оскільки не можливо ідентифікувати документ. До справи не надано доказів в підтвердження права ПАТ "Сведбанк" на здійснення операцій в іноземній валюті, відповідне право на здійснення таких операцій було надано Генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій № 38 лише 07.10.2011р., а кредитний договір укладено в 2007р. З наданих виписок з особового рахунку [PERSON] не мають виписок про сплату по кредитному договору на розрахунковий рахунок зазначений у п. 3.1 кредитного договору. Крім того, у позові зазначено, що договір він уклав з ПАТ "Сведбанк" але договір укладено з АКБ "ТАС Комерц банк". Тому не враховані суми, які відповідач сплачував на рахунок АКБ "ТАС Комерц банк", як це передбачено кредитним договором. Відповідач сплачував через касу АКБ "ТАС Комерц банк" за період з вересня 2007 року по жовтень 2009 рік, тому розрахунок без врахування цих сум не відповідає дійсності та унеможливлює встановлення реального обсягу заборгованості. Не надано письмових доказів щодо зміни умов кредитного договору. Спочатку оплата боргу проводилась згідно умов кредитного договору, а з квітня 2009 року зазначений у договорі рахунок було змінено ПАТ "Сведбанк" який є правонаступником АКБ "ТАС Комерц банк". Зміна умов договору у односторонньому порядку не допускається згідно вимог ЦК України. Крім цього, з повідомлень про відступлення права вимоги, не вбачається станом на який період часу виникла заборгованість. Позивачем зазначено не вірно обсяг грошової вимоги, у якій валюті, згідно умов кредитного договору, була відступлена банком фактору. [PERSON] ніяких повідомлень про переуступку права вимоги не отримував. ТОВ "ФК [PERSON]" отримавши право вимоги за договором факторингу був обмежений у можливості реалізації цього права, оскільки не мав, ні генеральної довіреності, ні індивідуальної ліцензії НБУ на право здійснення валютних операцій. ПАТ "Сведбанк" також не мав право приймати від боржника кошти в іноземній валюті до 07.10.2011 року, оскільки отримали Генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій 07.10.2011р. На підставі викладеного просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог (том 1 а.с.37-40, 96-98). Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0301/0907/88-372, відповідно до умов якого останній отримав в кредит 39500,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних за весь строк користування кредитом, з поверненням кредиту до 20 вересня 2017р. (а.с.6-7). Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № 22033039047401 щомісяця, через касу банку згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною договору. Згідно п. 8.1 Кредитного договору, за порушення строків погашення\~\~заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом відповідач (позичальник) сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. Кількість днів у році приймається - 360. З Додатку №1 графіку погашення заборгованості до кредитного договору № 0301/0907/88-372 від 27 вересня 2007 року вбачається, що відповідач повинен вносити платежі у розмірі 330 дол. США кожного місяця до 20 числа (а.с.8). Отримання [PERSON] кредиту у розмірі 39500,00 (еквівалент у гривнях станом на 27.09.2007р. 199475,00грн.) підтверджується заявою на видачу готівки №1 (а.с.10). З заяви [PERSON] АКБ "ТАС-Комерцбанк" від 18.09.2007р. п.4 вбачається, що він давав згоду, що право вимоги за кредитним договором може бути передано банком іншій особі або перейти до останньої в порядку визначеному чинним законодавством України (а.с.13). 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" та TOB «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» укладено договір факторингу № 15, з яким ПАТ «Сведбанк» зобовязалося передати грошові кошти в розпорядження TOB «Факторингова компанія «[PERSON] плюс», який в свою чергу відступив право грошової вимоги, строк виконаних зобовязань за якою настав або виникне до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобовязання, процентів, комісії та інших платежів (том 1 а.с.15-21, 61-88). Отже, внаслідок укладення ПАТ "Сведбанк" договору факторингу від 28.11.2012р. відбулась заміна кредитора. Крім того, згода відповідача на укладення договору факторингу не вимагається, що передбачено ч.1 ст.516 ЦК України, якою визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника. Також\~\~кредитним договором не передбачено будь-яких обмежень щодо можливого відступлення прав вимоги та заміни кредитора у зобов'язанні. Згідно витягу з додатку до договору факторингу № 1-Б від 28 листопада 2012 року, кредитний договір № 0301/0907/88-372 укладений 27.09.2007 року перейшов на право вимоги за цим договором до ТОВ «ФК [PERSON]». Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов'язанні. Заборгованість по основній сумі кредиту, станом на 28.11.2012р. становить 25899,00 дол. США, по процентам 3821,35 дол. США, заборгованість по комісії 0,00 дол. США, пеня 4091,98 дол. США, загалом 33812,33 дол. США (том 1 а.с.14). Пунктом 2.1. Договору факторингу передбачено, що [PERSON] відповідно до умов даного договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржника, зазначених в реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому, сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та права вимог по договорам забезпечення, укладених з боржником відступаються банком фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, та ціна продажу визначаються в день передачі по акту прийому-передачі реєстру заборгованості боржників, який є днем укладення даного договору. Акт прийому-передачі реєстру заборгованості боржників складається та підписується сторонами в день укладення даного договору (п. 3.1. Договору факторингу). Зі змісту вказаного договору вбачається, що до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0301/0907/88-372 від 27.09.2007 року. Відповідно до п. 2.5 Фактор зобов'язується протягом 20 робочих днів, наступних за розрахунковою датою надіслати письмові повідомлення боржникам про відступлення банком Фактору прав вимоги заборгованості. 27.08.2013 року [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»\~\~на адресу [PERSON] було надіслано досудову вимогу, якою останнього було повідомлено про те, що банк відступив на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»\~\~всі права кредитора за кредитним\~\~договором №0301/0907/88-372 від 27 вересня 2007 року. Також, повідомлено про неналежне виконання умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 33812,33 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.08.2013р. складає 270261,95грн. та складається з заборгованості по основній сумі кредиту 25899,00 дол. США, заборгованості по процентам 3821,35 дол. США, нарахована пеня 4091,98 дол. США. Повідомили реквізити (том 1 а.с.28). З списку згрупованих поштових листів ТОВ "ФК [PERSON]" направляли повідомлення відповідачу [PERSON] на адресу [ADDRESS] зазначену ним у кредитному договорі, заяві-анкеті на отримання кредиту (том 1 а.с.27). Крім того, 14 грудня 2012 року Вих. № 0032211 Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" направляло на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за його заборгованістю (включаючи суму наданого кредиту, проценти, нараховані банком за користування кредитом, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі) по кредитному договору № 0301/0907/88-372 від 27.09.2007р. відступлене [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс". Станом на 28.11.2012р. розмір заборгованості становить 25 899,00дол. США заборгованість по основній сумі кредиту, 3821,35 дол. США заборгованість за процентами, 4091,98 дол. США нарахована пеня. Повідомили реквізити для погашення заборгованості (том 1 а.с.246). Пунктом 2.6 договору факторингу передбачено, що крім випадків, передбачених у п. 2.6.5 наступне відступлення фактором прав вимоги заборгованості до боржників будь-яким третім особам допускається виключно за умови отримання фактором від банку попереднього письмового дозволу [PERSON] Банку. Згідно із п. 2.6.5 письмовий дозвіл від банку не потрібен, якщо особа, яка має намір придбати у фактора право вимоги заборгованостей від боржника є банківською або фінансовою установою (у тому числі факторинговою компанією), яка повязана відносинами контролю із банківською установою. Відносинами контролю, згаданими вище, відповідно до цього Договору вважається повне пряме або непряме володіння банківською або фінансовою установою не менше, ніж на 50 % особою, що має намір придбати права вимоги заборгованості від боржників. У відповідності до п.3.8 договору Факторингу «Сторони встановили, що протягом дванадцяти місяців з Розрахункової даті [PERSON] обов'язується перерахувати на користь Фактора суми грошових коштів, які надходитимуть в рахунок погашення заборгованість Боржників за кредитними договорам, Право вимоги по яким передається фактору за цим договором, на поточний рахунок Фактора». Згідно статуту ПАТ «Омега Банк» рішенням загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року ПАТ \~«Сведбанк» змінив своє найменування на ПАТ «Омега Банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ПАТ «Сведбанк» (том 1 а.с.22-24). Згідно Свідоцтва серії ФК № 357 та додатка до свідоцтва, виданого TOB «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» останнє має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: - надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів; - факторинг (том 1 а.с.247-248). У відповідності до банківських ліцензій та додатків до дозволу ПАТ «Сведбанк», ВАТ "Сведбанк", ПАТ "Омега банк", АКБ "ТАС-Комерцбанк", наданих на ухвалу суду Національним банком України, мали право надання банківських послуг, (які є валютними операціями, надаються на підставі генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій) визначених ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» станом на укладення кредитного договору з відповідачем (том 2 а.с.50-70). З відповіді Національного Банку України вбачається, що Акціонерний комерційний банк "ТАС-Комерцбанк" змінював свою назву на Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк" (грудень 2007р.), на Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" (у 2009р.). З 2013р. і по теперішній час банк має назву Публічне акціонерне товариство "Омега Банк". Банківська ліцензія, письмовий дозвіл на здійснення окремих операцій та генеральна ліцензія на здійснення валютних операції є дійсними протягом всієї діяльності банку. Стосовно [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" не є банківською установою і відомості про його реєстрацію не вносилися Національним банком України до Державного реєстру банків, у зв'язку із чим товариству не надавалася банківська ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення окремих операцій. Також Національний банк України не надавав [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (том 2 а.с.48-49). З наданих представником позивача виписок по рахунку відповідача за період з 26.09.2007р. по 28.11.2012р. ПАТ "Сведбанк" згідно кредитного договору № 0301/0907/88-372 від 27.09.2007р. вбачається, що [PERSON] має заборгованість: по тілу кредиту 25899,00 дол. США (том 1 а.с.95), заборгованість по процентам 544,32 дол. США (том 1 а.с. 118 з об.) та 3398,48 дол. США (том 1 а.с.176 з об.), заборгованість по пені 4091,98 дол. США (том 1 а.с.245 з об.), що збігається з сумами зазначеними у витягу заборгованостей (том 1 ас. 89). Також відповідачем було надано свій розрахунок в якому він зазначає, що не всі сплати було враховано (том 2 а.с.96-98), проте суд не бере ці твердження до уваги, оскільки вони спростовуються наданими квитанціями. З наданих відповідачем квитанцій, з яких значна частина відноситься до сплати за іншим кредитним договором № 030/0907/87-373 від 27.09.2007р. та продаж іноземної валюти, які суд не має підстав брати до уваги, вбачається, що відповідач дійсно сплачував по тілу кредиту та відсоткам. Проте загальна сума по сплаті спірного кредиту дорівнює 7430 дол. США і заборгованість з урахуванням них значно більша (39500 дол. США - 7430 дол. США = 32 070 дол. США) за вказану позивачем. Також сплачено по процентам 6614 дол. США, що виходячи з процентної ставки річних за користування кредитом 12,5% охоплює декілька років, тобто всі ці оплати банком були враховані (том 2 а.с.10-23, 102-124). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Частинами 1 та 2 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);\~\~ 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги і за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо Частиною 1 ст.516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку перед первісним кредитором є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що визначено ч.1 ст.517 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України: «Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж;.» Відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього закону. Підпунктом 11 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг віднесений до фінансових послуг. Таким чином, операції з відступлення клієнтом права грошової вимоги за зобов'язаннями боржника, які передбачають передачу фактором за плату в розпорядження клієнта грошових коштів, мають здійснюватися на підставі договору факторингу. ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, а саме - факторинг, що відповідає положенням ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а ст.5 цього закону не встановлено обов'язку для фінансової установи здійснювати операції з надання фінансових послуг на підставі відповідної ліцензії. Крім того, кредит безпосередньо надавався банком, а ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» лише здійснює операції факторингу, на що має відповідний дозвіл. Проте [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій не має, тому суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідача у гривнях за офіційним курсом Національного банку України станом на дату укладення договору факторингу № 15, а саме 28.11.2012р., який становив 7,933грн. Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи суд доходить до висновку про необхідність, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 270259,16грн., що відповідає 33812,33 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2012р., яка складається з заборгованості за кредитом 25899,00 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2012р. становить 207010,71грн., заборгованість за відсотками 3821,35 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2012р. становить 30541,25грн., пені 4091,98 дол. США що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 28.11.2012р. становить 32707,20грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходив з наступного. Змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" понесені ними судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2702,59грн.

Outcome: partial