Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що відповідач перебуває на обліку як отримувач пенсії в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 20.04.2001 року, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». В 2006 року відповідач звернулася до позивача з заявою про здійснення перерахунку пенсії з додаванням стажу набутого після призначення пенсії. Згідно з розпорядженням позивача, відповідачу з 12.06.2006 року здійснено вказаний перерахунок пенсії. При обчисленні розміру пенсії відповідачу, починаючи з 12.01.2006 року по 31.05.2017 року зараховувались дані індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містилися в індивідуальних відомостях Інформаційного центру системи персоніфікованого обліку позивача. В період з 12.01.2006 року по 31.05.2017 року відповідач отримував пенсію в більшому розмірі ніж та, що йому була призначена відповідно до Закону, у зв"язку з чим утворилася переплата пенсії, у загальній сумі 1949, 94 грн., яку було виявлено 11 травня 2017 року. Після чого згідно розпорядження № 175828 від 15.05.2017 року пенсію приведено у відповідність і на даний час пенсіонер отримує пенсію згідно чинного законодавства. Переплата пенсії виникла внаслідок автоматичного зарахування повних місяців стажу у співвідношенні до заробітної плати, які відображені автоматизованою системою обліку персональних даних застрахованих осіб. Заробіток пенсіонера з дати призначення пенсії і до 15.05.2017 року було заведено вірно, проте невірно зарахований стаж. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути надміру сплачену пенсію, позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму переплати в розмірі 1949,94 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, просила відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питаньпенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, має право на звернення до суду за захистом порушених прав. Як зазначено у пп. 9 п. 6 Положення № 28-2 «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління» Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 20.04.2001 року та отримує пенсію за віком. Пенсія розрахована за нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". В 2006 року відповідач звернувся до позивача з заявою про здійснення перерахунку пенсії з додаванням стажу набутого після призначення пенсії. Згідно з розпорядженням позивача, відповідачу з 12.01.2006 року здійснено вказаний перерахунок. При обчисленні розміру пенсії відповідачу, починаючи з 12.01.2006 року по 31.05.2017 року зараховувались дані індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містилися в індивідуальних відомостях Інформаційного центру системи персоніфікованого обліку позивача. В період з 12.01.2006 року по 31.05.2017 року відповідач отримував пенсію в більшому розмірі ніж та, що йому була призначена відповідно до Закону, у зв"язку з чим утворилася переплата пенсії, у загальній сумі 1949, 94 грн., яку було виявлено 11 травня 2017 року. Після чого згідно розпорядження № 175828 від 15.05.2017 року пенсію приведено у відповідність і на даний час пенсіонер отримує пенсію згідно чинного законодавства. Переплата пенсії виникла внаслідок автоматичного зарахування повних місяців стажу у співвідношенні до заробітної плати, які відображені автоматизованою системою обліку персональних даних застрахованих осіб. Заробіток пенсіонера з дати призначення пенсії і до 15.05.2017 року було заведено вірно, проте невірно зарахований стаж. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 50 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року № 374/7695. Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чиінший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Таким чином, необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Згідно із ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення»органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не доведено, що переплата пенсії сталася внаслідок рахункової помилки та що відповідач, набуваючи переплату у сумі 1949,94 грн., діяв недобросовісно. Правовою позицією Верховного Суду України 22.01.2014 року за результатами розгляду справи № 6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Крім того, правовою позицією Верховного Суду України від 02.07.2014 року за результатами розгляду справи № 6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене уст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Неправильне застосування позивачем норм матеріального права при перерахунку відповідачу пенсії, не є рахунковою помилкою в розумінні ст. 1215 ЦК України, яка надає право витребування у останнього переплати пенсійних виплат. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.01.2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У статті 1215 ЦК України відсутнє визначення поняття „рахункова помилка". Проте, у Кодексі законів про працю України міститься згадка про лічильну помилку при виплаті заробітної плати, що на думку суду, є синонімічним до поняття „рахункова помилка". У постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 2009 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Під час розгляду справи судом не встановлений факт наявності рахункової помилки, помилка, про яку стверджує позивач, пов'язана з неналежним виконанням обов'язків службовими особами, відповідальними за функціонування програмного забезпечення, обчислення та нарахування пенсії і таке нарахування пенсії мало місце у період часу - з 12.01.2006 року до 31.05.2017 року. Оскільки відсутній факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, та не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, з огляду на ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ЗУ „Про судовий збір", витрати по сплаті судового збору підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed