Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що останній не цікавиться його долею, не приймає будь-якої участі у його вихованні, будь-які кошти на його утримання не надає тощо… В судове засідання 13.01.2021 року позивач, його законний представник та представник за договором про надання правової допомоги позовну не з"явились, однак представники позивача подали письмові заяви у якій позов підтримали у повному обсязі, вказують, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, а отже не виконує своїх жодних обов`язків, як батько. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не подав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Городоцької районої державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з`явилася, проте подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення не позову заперечила. Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представників позивача на розгляд справи за відсутності відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Також, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 16.01.2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, яка міститься в матеріалах справи (а.с.15). Дитина зареєстрована та проживає з матір"ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Городоцькою міською радою Хмельницької області (а.с.10). Як вказує позивач, батько не приймає жодної участі у його вихованні, абсолютно з ним не спілкується, уникає будь-яких зустрічей, жодним чином не цікавиться його життям від його народження і він його не сприймає як батька. Суд забезпечив всі можливості щодо участі відповідача у судовому засіданні з тією метою, щоб він міг надати свої пояснення особисто, письмово або через представника, неодноразово відкладаючи судові засідання за клопотанням відповідача, який стверджував що він перебуває за межами України та має намір повернутися додому з метою прийняття участі в розгляді даної справи. Проте, не зважаючи на те, що судом було неодноразово відкладено розгляд даної справи до дати, про яку просив відповідач, останній проігнорував необхідність явки до суду, не скористався своїм правом бути почутим, що, на думку суду, свідчить про не важливість для відповідача результату розгляду даної справи, а отже і про відсутність будь-якого інтересу до долі свого сина. Згідно положень ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Отже, в даному випадку неповнолітній [PERSON] має право від свого імені звертатись до суду з таким позовом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п..2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень… В той же час, ч.6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Так, з висновку органу опіки та піклування - Городоцької районної державної адміністрації від 07.09.2020 року вбачається, що відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] , перебуває на заробітках у Польщі і додому приїжджає рідко. Він має реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, однак не вчиняє жодних дій, спрямованих на це. Не спілкується із сином, не цікавиться його життям та вихованням, жодним чином не допомагає матеріально (не надає коштів добровільно, не сплачує аліменти) тощо… (а.с.81). З довідки Городоцької початкової школи Городоцької міської ради Хмельницької області від 18.10.2019 року вбачається, що [PERSON] не брав участі у вихованні сина, не спілкувався з класним керівником, не цікавився шкільним життям сина, не з`являвся на батьківські збори у школу (а.с.17). З довідки Городоцького ліцею №1 від 09.10.2019 року вбачається, що [PERSON] не брав участі у вихованні сина: не спілкувався із вчителями, не цікавився шкільним життям сина, не з`являвся на батьківських зборах з 01.09.2015 року по 26.07.2019 року (а.с.18). З довідки ТзОВ "Епіцентр К" від 22.10.2019 року вбачається, що [PERSON] , батько учня відділення вільної боротьби Городоцького СК "Епіцентр" Хмельницької області не брав участі у вихованні дитини, не спілкувався з тренерами, не цікавився спортивними успіхами сина, не був присутнім на змаганнях (а.с.19). З довідки комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради "Броварське вище училище фізичної культури" від 20.12.2019 року вбачається, що [PERSON] , батько учня 9-го класу відділення вільної боротьби [PERSON] , за час навчання в даному навчальному закладі, з 01. 09.2019 року не брав участі у батьківських зборах, не цікавився навчально-тренувальними досягненнями сина, на контакт з вихователем, тренером, класним керівником не виходив (а.с.20). Дані обставини також підтвердили і свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які надали суду показання про те, що відповідач піклувався про сина лише протягом року після його народження, однак з того часу зник із життя дитини. Фактично жодного разу не вітав сина із святами (за виключенням декількох разів багато років назад), не приходив на дні народження, не цікавився навчанням, вихованням дитини. Свідки [PERSON] (кума матері дитини) та [PERSON] вказали, що відповідача, після народження дитини, взагалі жодного разу не бачили, хоча регулярно спілкуються з даною родиною. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову, оскільки достовірно було встановлено, що відповідач має можливість спілкуватись із сином, допомагати йому матеріально, цікавитись його життям, однак цього не робить фактично від самого народження дитини.

Outcome: approved