Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У березні 2014 ЖБК "Харчовик-3" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 8 459,31 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідач своєчасно не сплачує вартість отриманих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за період з травня 2003 року по грудень 2013 року утворилась зазначена заборгованість. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, зібрані по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 66-68 ЖК України, плата за користування житлом обчислюється із загальної площі квартири, плата за комунальні послуги нараховується за затвердженими в установленому порядку тарифами, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, члени сімї наймача, що проживають разом із ним, користуються усіма правами та несуть усі обов'язки наймача. Відповідно до ст.1 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-ІV "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 3 ст.16 цього Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг. Відповідач добровільно, своєчасно та в повному обсязі не сплачує вартість отриманих житлово-комунальних послуг, за період з травня 2003 року по грудень 2013 року утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком ЖБК. Таким чином, позивач фактично надав житлово-комунальні послуги, послуги по утриманню будинку, прибудинкової території і квартири відповідача, й остання користувався цими послугами, будучи зареєстрованою та проживаючи за вказаною адресою. З матеріалів справи не вбачається, щоб відповідач письмово відмовлялася від отримання вказаних послуг. За таких обставин, суд приходить до висновку, що послуги позивачем за весь спірний період фактично надавались. При визначенні розміру заборгованості по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території відповідачами, суд керується розрахунком ЖБК «Харчовик-3» про розмір заборгованості. Суд приймає до уваги саме зазначений розрахунок, так як зміст даного розрахунку відповідачем на день розгляду справи офіційно неоспорений, тому суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що він не погоджуються з розміром заборгованості. Дії позивача з приводу нарахування заборгованості не оскаржені в установленому законом порядку, позивачем не заявлено під час розгляду даної справи зустрічних позовних вимог з приводу невідповідності нарахувань. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. При цьому суд критично ставиться до суми заборгованості, оскільки позивачем не доведено походження розміру заборгованості до періоду про стягнення боргу за який просять, а саме 1 137,66 грн. (а.с.10). Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення заборгованості частково, а саме, у розмірі 4 075, 43 грн. (5 213,09 грн. -1 137,66 грн.) Суд задовольняє вимогу про стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних у сумі 3 246,22 грн., оскільки, відповідно до ст. 625 ЦК України, якщо боржник своєчасно не виконав грошове зобов'язання, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за 10 років. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права. Відповідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, і після переривання - починається заново. Виходячи з наведеного, у суду відсутні підстави застосувати строк позовної давності, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач здійснювала платежі кожного місяця. В частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу судом встановлено наступне. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію Договору про надання юридичних послуг № 01 від 15.01.14 року, платіжні доручення № 23 від 10.02.14 року та № 23 від 22.07.13 року. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Право на правову допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу. Виходячи зі змісту ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Представником ЖБК "Харчовик-3" у суді був [PERSON], який здійснював представництво інтересів на підставі довіреності від 21.01.13 року. Із журналу судового засідання вбачається, що [PERSON] був саме представником ЖБК "Харчовик-3" діючи на підставі довіреності. Відомості про те, що він залучений до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, відсутні. Крім того, відсутній розрахунок витрачених нормогодин на здійснення будь-яких дій, пов'язаних з об'ємом процесуальних прав сторони, передбачених ст.ст. 27, 31ЦПК України та положень ч.2 ст.56 ЦПК України. За таких обставин, суд не вбачає підстав стягувати з відповідача на користь ЖБК "Харчовик-3" витрати на правову допомогу. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial