Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

\~08.04.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Миколаївгаззбут", ПАТ "Миколаївгаз" про визнання неправомірними дії, забов`язання вчинити певні дії, стягнення судових витрат та відшкодування моральної шкоди, в якій просив визнати неправомірними дії: ТОВ Миколаївгаззбут та ПАТ "Миколаївгаз" щодо виставлення рахунку по сплаті боргу в сумі 2126 грн. 90 коп. за спожитий в термін до 30.06.2015 року природний газ, виставленого після закінчення терміну позовної давності згідно статті 257 Цивільного Кодексу України. Вважати вказаний рахунок на суму 2126 грн. 90 коп. таким, що не підлягає оплаті. ТОВ МИКОЛАЇВГАЗЗБУТ щодо незаконних фінансових операцій, що виразилося в перенесені частини поточних платежів з конкретними призначеннями в невизначений період до 30.06.2015 не за призначенням таких платежів, а саме: від 08.08.2015 на суму 80 грн. з призначенням платежу за червень 2015, від 08.08.2015 на суму 32,35 грн. з призначенням платежу за липень 2015, від 29.08.2015 на суму 32,35 грн. з призначенням платежу за серпень 2015, від 29.09.2015 на суму 32,35 грн. з призначенням платежу за вересень 2015, від 25.11.2018 на суму 17,40 грн. з призначенням платежу за жовтень 2018, від 06.03.2019 на суму 15,66 грн. з призначенням платежу за лютий 2019; ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» щодо не надання в установленому порядку відповіді на письмові звернення від 02.07.2019 та від 22.08.2019; ТОВ МИКОЛАЇВГАЗЗБУТ щодо здійснення незаконних погроз та психологічного тиску шляхом направлення на адресу споживача природного газу письмового листа № 38/17 від 23.01.2020. Зобов`язати ТОВ МИКОЛАЇВГАЗЗБУТ та ПАТ «МИКОЛАЇВГАЗ» в 10-денний термін здійснити перерахунок по моєму особовому рахунку № [NUMBER] заборгованості за спожитий природний газ з урахуванням терміну позовної давності, встановленого статтею 257 Цивільного Кодексу України. Про проведення такого перерахунку письмово проінформувати споживача у визначений термін. ТОВ МИКОЛАЇВГАЗЗБУТ в 10-денний термін перенести платежі від 08.08.2015 на суму 80 грн. з призначенням платежу за червень 2015, від 08.08.2015 на суму 32,35грн. з призначенням платежу за липень 2015, від 29.08.2015 на \~ \~ \~ \~суму 32,35 грн. з призначенням платежу за серпень \~ \~ \~ \~2015, від 29.09.2015 \~ \~ \~ \~на суму 32,35 \~ \~ \~ \~грн. з призначенням платежу за вересень \~ \~ \~ \~2015, від 25.11.2018 \~ \~ \~ \~на суму 17,40 \~ \~ \~ \~грн. з призначенням платежу за жовтень 2018, від 06.03.2019 на суму 15,66 грн. з призначенням платежу за лютий 2019 до особовому рахунку № [NUMBER] згідно з призначенням платежів. Про виконання письмово проінформувати споживача у визначений термін. Стягнути з ТОВ МИКОЛАЇВГАЗЗБУТ на мою користь судові витрати в розмірі 4 054 грн., сума яких підлягає уточненню, остаточний розмір яких визначити після прийняття рішення по даній справі. Стягнути з ТОВ МИКОЛАЇВГАЗЗБУТ на мою користь 10 000 грн. (десять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача по вимаганню неіснуючої суми боргу поза межами позовної давності, здійснення незаконних фінансових операцій по перенесенню поточних платежів в інший невизначений період не за призначенням таких платежів, здійснення незаконних письмових погроз та психологічного тиску.Ухвалою суду від 13.08.2020 року провадження за даним позовом було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 13.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 08.10.2020 року представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» надав до суду відзив на позовну заяву доводи яких зводяться до правомірності дій відповідача та не обґрунтованості заявлених позовних вимог позивача. 15.10.2020 року представник ТОВ «Миколаївгаззбут» надав до суду клопотання про закриття провадження, у зв`язку з відсутністю предмету спору. 23.10.2020 року представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» надав до суду клопотання про закриття провадження, у зв`язку з відсутністю предмету спору. 05.11.2020 року представником ТОВ «Миколаївгаззбут» було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заборгованість до 01.07.2015 року утворилась перед ПАТ «Миколаївгаз», вказують, що дії відповідача є правомірними та позоє необгрунтованим. 08.12.2020 року позивач надав заяву про заміну відповідача. Ухвалою суду від 1.12.2020 року замінено у справі належного відповідача АТ "Оператор газорозподільної системи" "Миколаївгаз з ПАТ "Миколаївгаз". Ухвалою суду від 02.03.2020 року підготовче провадження у даній справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. Неявка у судове засідання представника відповідача ТОВ «Миколаївгаззбут», враховуючи викладення ним позиції у відзиві на позовну заяву, а також достатність матеріалів необхідних для здійснення розгляду позовної заяви, не перешкоджає розгляду справи по суті за його відсутності. Дослідивши докази у справі суд дійшов наступного. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . В заяві-приєднанні пільговиком зазначено [PERSON] та розмір пільг 75% як учасника бойових дій. Послуги з газопостачання природного газу надаються постачальником позивачу на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2500, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831. 19.05.2018 року у встановленому порядку була підписана з постачальником ТОВ "Миколаївгаззбут" заява-приєднання до умов договору постачання газу побутовим споживачем відповідно до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вц 30.09.2015 № 2500. 07.05.2018 року з метою проведення звірки щодо стану рохрахунку за спожитий природний газ позивач звернувся з заявою до ТОВ "Миколаївгаззбут", на яку отримав відповідь від 10.05.2018 року, що станом на 01.05.2018 року він має борг в сумі 2361,45 грн., з них перед ТОВ "Миколаївгаззбут" заборгованість складає 189,55 грн. та перед ПАТ "Миколаївгаз" - 2126,90 грн. При цьому, платежі від 08.08.2015 на суму 32,35 грн. з призначенням платежу за липень 2015, від 29.08.2015 на суму 32,35 грн. з призначенням платежу за серпень 2015, від 29.09.2015 на суму 32,35 грн. з призначенням платежу за вересень 2015 ТОВ "Миколаївгаззбут" були переведені на інший період оплати замість вказаних в платіжних дорученнях. Згідно пунктів\~4.1-\~4.3\~Договору Споживач\~розраховується зПостачальником за природний газ за визначеною ціною, яка має зазначатися Постачальником у платіжних документах. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Частиною 3 пункту 4.6 Договору встановлено, що усі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору. Пунктом 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ встановлено, що експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. АТ «Миколаївгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу, отже є оператором газорозподільної системи (Оператор ГРМ), на підставі Ліцензії №1228 від 09.04.2015 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. ТОВ «Миколаївгаз Збут» є ліцензійним постачальником природного газу на території м. Миколаєва та Миколаївської області з 01.01.2015 р. АТ «Миколаївгаз», як Оператор ГРМ, здійснює експлуатацію газорозподільних систем, облік спожитого природного газу, зокрема визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу, а ТОВ «Миколаївгаз збут», як постачальник зі спеціальними обов`язками, здійснює нарахування оплати за спожитий природний газ населенню і збір коштів за використаний природний газ. Відповідно до ЗУ «Про засади функціонування ринку природного газу» внесених ЗУ «Про ринок природного газу» діяльність у сфері транспортування та постачання природного газу здійснюється окремими юридичними особами. В результаті чого у ПАТ «Миколаївгаз» залишилась дебіторська заборгованість населення за спожитий та неоплачений до 01.07.2015 року природний газ населення. Між ПАТ «Миколаївгаз» та ТОВ «Миколаївгаззбут» було укладено договір доручення «1/2015-06-11 від 03.08.2015 року з метою погашення дебіторської заборгованості. Із розрахунку заборгованості, наданої ТОВ «Миколаївгаззбут» вбачається, що до нього включено період до 01.07.2015 року в сумі 2126,90. Вказана заборгованість перед ПАТ «Миколаївгаз», яка стягується з позивача на підставі договору доручення №1-2015-06-11 від 03.08.2015 року, укладеного між ПАТ «Миколаївгаз» та ТОВ «Миколаївгаззбут» і діє з 03.08.2015 року та до повного погашення зобов`язань за ним. Однак, відповідачами розрахунку вказаної заборгованості на суму 2126,90 грн. за спожитий природний газ до 01.07.2015 року до суду надано не було, у зв`язку з чим не зрозуміло звідки з`явилась дана заборгованість та чи є вона саме в такій сумі. Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій АТ "Миколаївгаз" про не надання в установленому порядку відповіді на письмові звернення від 02.07.2019 року та 22.08.2019 року. Позивач вказує, що AT Миколаївгаз» порушення положення п.п. 4.11, 9.1-9.3 Типового договору на постачання природного затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015 року. Відповідно до\~глави 1\~розділу 1\~Кодексу газорозподільних\~систем,\~затвердженого постановою\~НКРЕКП 30\~вересня 2015\~р.\~№2494\~(далі\~-\~Кодекс )\~Оператор ГРМ\~-\~суб`єкт\~господарювання,\~що на\~підставі ліцензії\~здійснює діяльність\~з розподілу\~природного газу\~газорозподільною системою,\~яка знаходиться\~у його\~власності або\~користуванні відповідно\~до законодавства,\~та здійснює\~щодо неї\~ функції оперативно-технологічного управління. Постановою Національної комісії,, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 853 від 29.06.2017 року видано ПАТ газопостачання та газифікації «Миколаївгаз» (код ЄДРПОУ 05410263) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Миколаїв та Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ газопостачання та газифікації «Миколаївгаз». Відповідно п. 2.1 Типового договору на постачання природного газу за цим Договором "постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 1642 від 28.05.2015 року видано ТОВ "Миколаївгаззбут" ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Миколаїв та Миколаївської області терміном дії з 01.07.2015 по 30.06.2020. Отже, AT «Миколаївгаз» є оператором газорозподільної системи, в той час як постачальником одного газу для потреб населення є ТОВ «Миколаївгаз Збут». Тому положення Типового говору на постачання природного газу не розповсюджуються на правовідносини між Позивачем та АТ "Миколаївгаз". Крім того, AT «Миколаївгаз» направив відповіді на звернення позивача, що підтверджується копіями листів за вих. № 54001.З-ЛВ-24517-0819 від 23.08.2019 року та № 54001.3-ЛВ-25512-0919 від 06.09.2019 року. Щодо позовних вимог про визнання дій ТОВ "Миколаївгаззбут" щодо неправомірними дій щодо здійснення незаконних погроз та психологічного тиску шляхом направлення на адресу споживача природного газу письмового листа №38/7 від 23.01.2020 року. З огляду на доданий до позовної заяви лист від 23.01.2020 року №38/17, жодних погроз в ньому не міститься. Суд погоджається з представником відповідача, що даний документ є попередженням щодо наміру в разі несплати боргу звернутися до суду. Дзвінок, на який посилається позивач не підтверджується жодним доказом, тому суд ставиться до нього критично. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру\~правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~іншихобставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуючи вимоги розумності і справедливості. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.З постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характер., внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.» Враховуючи роз`яснення, викладені в пунктах 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (\~немайнової )\~шкоди»,\~спори про\~відшкодування фізичній\~чи юридичній\~особі моральної\~шкоди розглядаються,\~зокрема:\~коли право\~на її\~відшкодування безпосередньо\~передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає\~з її\~положень;\~у випадках,\~передбачених законодавством,\~яке встановлює\~відповідальність за\~заподіяння моральноїшкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, які регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди, а також що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні, слід визнати, що відповідачами не допущено по відношенню до позивачки будь-яких протиправних дій; їхньої вини у заподіянні їй моральної шкоди немає. Таким чином, відповідно до загальних принципів відшкодування як моральної шкоди, є неправомірність дій (вина) особи та причинний зв`язок між неправомірними діями та завданою шкодою. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені нормами ст. 1167 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Однак, позивачем не надано будь-яких доказів, які підтверджують право відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Постановою КабінетуМіністрів України«Про граничнірозміри компенсаціївитрат,пов`язанихз розглядомцивільних таадміністративних справ,і порядокїх компенсаціїза рахунокдержави» №590від 27квітня 2006року\~передбачено, що компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові у зв`язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять. При цьому відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. Водночас сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір. Також необхідно враховувати, що явка до суду є поважною причиною відсутності на роботі і заробітна плата на цей час за працівником зберігається. Ці витрати лягають на роботодавця і йому не відшкодовуються. Тому, якщо сторона є найманим працівником, компенсацію втраченого заробітку вона вимагати не може, оскільки заробіток не втрачено. Право на одержання компенсації за втрачений заробіток мають самозайняті особи (письменники, артисти, художники, лектори, лікарі, адвокати, приватні нотаріуси, аудитори, оцінщики, архітектори, тощо) та підприємці, які забезпечують себе роботою, а отже, і заробітком самостійно. Водночас, заробіток може бути втрачено, якщо він був. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку. Тому для компенсації втраченого заробітку суду слід надати докази, які підтверджують середньомісячний заробіток сторони. Якщо сторона, на користь якої постановлено рішення не працює і не має самостійного доходу, вона має право одержати компенсацію за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Однак, в даному випадку позивач не надає будь-яких доказів на підтвердження визначеної ним суми компенсації в розмірі 4054 грн. Отже, враховуючи вищевикладене, враховуючи сукупність доказів, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial