Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 08 листопада 2015 року померла її мати - [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., прибудови до нього, льоху, вбиральні, огорожі з хвірткою, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Хорошево, пров.Вишневий, 9 "а". Після смерті матері вона звернулась до органів нотаріату за оформленням своїх спадкових прав, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через відсутність ряду документів. Оскільки вона після смерті матері фактично прийняла спадщину, просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував та просив постановити рішення на розсуд суду, у відповідності з діючим законодавством. Відповідно до вимог ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню повністю з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 2 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1273 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2014 року за [PERSON], матір"ю позивача, було визнано право власності на домоволодіння №9 "а" по провулку Вишневому у смт.Хорошево Харківського району Харківської області (а.с.11, 21-23). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON], мати позивача, померла 08 листопада 2015 року, а [PERSON], батько позивача - 14 липня 2006 року (а.с.19, 20). Згідно з відповіддю КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації"№88 від 29 квітня 2016 року станом на 31.12.2012 року право власності на спірне домоволодіння зареєстроване не було. Самочинні будівлі та переобладнання відсутні (а.с.14). Позивач зверталась до органів нотаріату за оформленням своїх спадкових прав на спірне майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через відсутність певних документів (а.с.24). Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності та враховуючи те, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері, вступивши у володіння та розпорядження спадковим майном, суд вважає можливим задовольнити її позов, визнавши за нею право власності на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст.1216, 1217, 1218, 1235, 1236 ЦК України (в редакції 2004 року),

Outcome: approved