Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з жовтня 2012 року працювала на ПАТ "Херсонська ТЕЦ" виконуючим обов'язки заступника голови правління з фінансово-економічних питань. 27.01.2014 року позивачка працювала на зазначеній посаді відповідно до контракту з членом правління №12. Відповідно до наказу ПАТ "Херсонська ТЕЦ" від 11.04.2014 року №76 її було відсторонено від виконання посадових обов'язків у зв'язку із проведенням службового розслідування. [PERSON] вважає неправомірним її відсторонення від виконання посадових обов'язків та таким, що суперечить вимогам ст. 46 КЗпП України. Також вона наголошує на створенні перешкод з боку ПАТ "Херсонська ТЕЦ" у перебуванні в своєму службовому кабінеті. За результатами службового розслідування наказом від 12.05.2014 року №114-к позивачку було звільнено відповідно до вимог частини 1 статті 41 КЗпП України. На думку позивачки, звільнення відбулось з порушенням вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України, а саме: до винесення наказу про дисциплінарне стягнення від позивачки не було одержано письмові пояснення. [PERSON] зазначає, що до її службових обов'язків не входило ні складання фінансового плану ПАТ "Херсонська ТЕЦ", не укладання договору з ПАТ "Банк Перший". При цьому позивачка наголошує, що за всі роки роботи на ПАТ "Херсонська ТЕЦ" не мала жодних дисциплінарних стягнень, також вона зазначає, що звільнення з роботи завдало їй сильних душевних страждань, у зв'язку з чим вона перебувала на лікуванні. На підставі викладеного просить суд визнати звільнення її з займаної посади заступника голови правління з фінансово-економічних питань у ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" незаконним, наказ № 114-к від 12.05.2014 року про звільнення [PERSON] скасувати, поновити [PERSON] на роботі на посаді заступника голови правління з фінансово-економічних питань у ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" та стягнути з ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути з ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" на користь [PERSON] 50 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд визнати звільнення позивача з посади заступника голови правління з фінансово-економічних питань ПАТ "Херсонська ТЕЦ" незаконним, скасувати наказ про звільнення від 12.05.2014 року №114-к, поновити на роботі на вказаній посаді, стягнути середній заробіток у сумі 92576,16грн., стягнути несплачені кошти у сумі 4320,00 грн., стягнути моральну шкоду у сумі 50000,00 грн. та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, крім того просили суд застосувати позовну давність. Суд заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов задоволення не підлягає з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.10.2012 року [PERSON] була прийнята на посаду виконуючого обов'язки заступника голови правління з фінансово-економічних питань у Публічному акціонерному товаристві "Херсонська теплоелектроцентраль" згідно до Наказу №437-к від 11.10.2012 року(а.с.6). 27.01.2014 року позивача по справі було призначено заступником голови правління з фінансово-економічних питань на умовах контракту, що підтверджується контрактом з членом правління №12 від 27.01.2014 року (а.с.7-8). З матеріалів справи судом встановлено, що 11.04.2014 року ПАТ "Херсонська ТЕІД" винесло Наказ № 76 від 11.04.2014 року про проведення службового розслідування та тимчасове відстрочення від виконання посадових обов'язків у зв'язку із встановленими фактами неналежною виконання заступником голови правління із фінансово-економічних питань [PERSON] своїх посадових обов'язків та незабезпечення належного контролю над діяльністю підпорядкованих структурних підрозділів, з метою підтвердження таких фактів або їх спростування.(а.с.16). Згідно Наказу № 114-к від 12.05.2014 року за результатами службового розслідування від 08.05.2014 року відносно [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади за ч. 1 ст. 41 КЗпП України(а.с.70). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України на сторони покладається обов'язок з доведення тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог заперечень. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Однак, як вбачається з наведеного, в порушення вказаних вимог процесуального закону позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а саме, що її було звільнено з займаної посади з порушенням норм закону. Як вбачається з пояснень представників відповідача, відсторонення [PERSON] від виконання посадових обов'язків відбулось відповідно до вимог чинного законодавства в порядку, встановленому контрактом з членом правління від 27.01.2014 №12 та Статутом ПАТ "Херсонська ТЕЦ". При цьому, відповідно до положень ЦК України, Закону "Про господарські товариства", Закону "Про акціонерні товариства", з урахуванням рішення Конституційний Суд України у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частиною третьою статті 99 Цивільного кодексу України, можливість уповноваженого органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання ним обов'язків міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 Цивільного кодексу, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права. Службовим розслідуванням, проведеним службою безпеки ПАТ "Херсонська ТЕЦ" встановлено, що внаслідок не виконання посадових обов'язків позивачкою, не було погоджено з Міністерством енергетики та вугільної промисловості фінансовий план ПАТ "Херсонська ТЕЦ" на 2014 рік, також було продовжено дію договору з ненадійним комерційним банком ПАТ "Банк Перший". При цьому, на думку суду, позивачкою та її предстпвником не надано жодного пояснення чи доказу, які б спростовували вчинення нею дій, що стали підставою для проведення службового розслідування та подальшого звільнення. Зазначення позивачем того, що до неї жодного разу не застосувались заходи дисциплінарного впливу протягом її роботи на товаристві не можуть розглядатись як обгрунтування неправомірності дій ПАТ "Херсонська ТЕЦ". Відповідно до правових позицій від 01.12.1997 року судової колегія в цивільних справах Верховного Суду України зазначено, що підставами для звільнення працівника згідно з пунктом 1 статті 41 КЗпП України є його відповідні дії, вчинення яких передувало виданню наказу про припинення трудового договору. Але таке визначення не є повним, оскільки в законі не містяться вказівки на те, що у проступку мають обов'язково бути винні дії працівника. Бездіяльність також може бути порушенням у випадку, коли особа повинна була виконати певні дії. Крім того, дії працівника можуть бути визнані такими, що підпадають під дію пункту 1 статті 41 КЗпП навіть в разі відсутності шкідливих наслідків, і навпаки, у разі настання тяжких наслідків дії працівника можуть кваліфікуватись як грубе порушення навіть за відсутності прямого умислу (необережність). У відповідності до п. 1 ст. 41 КЗпП України додатковими підставами розірвання трудового договору є - одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. У якості підстав для звільнення відповідач зазначив порушення ПАТ "Херсонська ТЕЦ" вимог наказу економіки України від 21.06.2005 №173 у вигляді неподання на затвердження фінансового плану на 2014 рік. Підготовку та подання зазначеного плану на затвердження мала здійснити позивачка. Службовим розслідуванням, що передувало застосуванню до позивачки дисциплінарного стягнення, встановлено факт зазначеного порушення трудової дисципліни. Під час розгляду справи представник позивача факту непогодження фінансового плану ПАТ "Херсонська ТЕЦ" не спростував, проти цього факту не заперечував. При цьому, до пояснень представника позивачки, що подання фінансового плану підприємства на погодження не відноситься до компетенції позивачки суд ставиться критично з огляду на те, що позивач обіймала посаду заступника керівника саме з фінансово-економічних питань. Контрактом з членом правління від 27.01.2014 №12, укладеним між позивачем та відповідачем визначено обов'язки позивачки, серед яких визначено такі обов'язки: - діяти в інтересах Товариства добросовісно, розумно та не перевищувати свої повноваження; - виконувати рішення, прийняті Загальними зборами, Наглядовою радою, Правлінням; - очолювати відповідний напрям роботи та спрямовувати діяльність відповідних структурних підрозділів Товариства відповідно до розподілу обов'язків членів Правління.(а.с.7,8). Порушенням трудової дисципліни є, зокрема, невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього посадових обов'язків. Таким чином, матеріалами справи, на думку суду, доведено, що в порушення своїх обов'язків, встановлених контрактом, як заступник голови правління з фінансово-економічних питань, позивачка здійснила разове грубе порушення трудової дисципліни. Суд критично відноситься до пояснень позивачки щодо підстав та правомірності відсторонення її від роботи у зв'язку з проведенням службового розслідування, у зв'язку з тим, що це не відносяться безпосередньо до предмету спору. Разом з тим, суд вважає за доцільне зазначити, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 19.06.2014 року у справі №666/3982/14-п, яке набрало законом сили, встановлено, що відсторонення від роботи заступника голови правління ПАТ "Херсонська ТЕЦ" із фінансово-економічних питань не суперечить ст. 46 КЗпПУ"(а.с.61). Відповідно до п.п. 3 п. 4 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом президента України від 06.04.2011 №386/2001, інспекція здійснює державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню. Суд зазначає, що при прийнятті рішення, враховує висновки Територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонській області, викладені в акті перевірки, проведеної за заявою позивачки від 26.05.2014 року відповідно до якого встановлено, що відсутні висновки про неправомірність дій ПАТ "Херсонська ТЕЦ" щодо звільнення позивачки із займаної посади(а.с.55,58). Враховуючи, що порушення трудової дисципліни вчинено членом органу управління господарським товариством, на думку суду, при обранні виду стягнення відповідачем було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. З даних підстав суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення позивачки на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, добових слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Відповідно, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є похідними та задоволенню також не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю. Крім того, відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачений ст.233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Наказ про звільнення позивачки видано відповідачем 12.05.2014 року. Судом встановлено, що із зазначеним наказом позивачка ознайомилась в той же день, про що свідчить її особистий підпис та власноруч зроблений напис "с приказом ознакомлена" (мовою оригіналу).(а.с.70). Таким чином, строк для звернення до суду із позовом про поновлення на роботі сплинув 12.06.2015 року. Звертаючись до суду із позовом щодо звільнення ні позивачка, ні її представник не звернулись до суду із клопотанням про поновлення строків для звернення до суду. Відповідач під час розгляду справи надав суду заяву про застосування позовної давності. Під час розгляду справи представник позивачки надав суду пояснення щодо застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності. Суд критично ставиться до викладених у зазначених поясненнях доводів представника позивачки, оскільки вони не підтверджують наявності обставин, що перешкоджали зверненню позивачки до суду. З даних підстав, суд дійшов висновку, що позивачкою крім зазначених вище обставин також необґрунтовано порушено строк звернення до суду із позовною заявою з питань звільнення, що є однією з підстав для відмовлення у задоволенні відповідного позову.

Outcome: dismissed