Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Заявник звернувся до Новоархангельського суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документа посилаючись на те, що 18 жовтня 2001 року він отримав Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-КР № 003688, площею 2,93 га, що розташована на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на підставі рішення від 20.07.2001 року за №14. Але пізніше виявилося, що у вказаному акті допущена помилка в написанні прізвища. Так у правовстановлюючому документі - Державному акті на право приватної власності на землю прізвище заявника вказано як " [PERSON] ", а згідно паспорта громадянина - " [PERSON] ". У технічній документації із землеустрою його прізвище також зазначено як " [PERSON] ". Усунути помилку неможливо, так як Державний акт на допускає виправлень. Заявник не може вільно розпорядитися своєю власністю. За вказаних обставин змушений звертатись до суду з даною заявою. Просить встановити факт, що має юридичне значення про те, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-КР № 003688, площею 2,93 га, кадастровий номерділянки 3523682900:02:000:0188 належить йому, зазначивши - [PERSON] . В судове засідання [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, зазначиши, що в іншому порядку він не може захистити своє право. Представник заінтересованої особи - Надлацької сільської ради в судове засідання не з`явився, але надіслав суду пояснення щодо заяви про розгляд справи без участі їх представника, проти заявлених вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є справи окремого провадження, встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] жовтня 2001 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-КР № 003688, площею 2,93 га, що розташована на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на підставі рішення від 20.07.2001 року за №14, де його прізвище ім`я, по батькові вказано як [PERSON] . Згідно копії з Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі прізвище замовника вказано [PERSON] , всі документи виготовлено на ім`я [PERSON] . З копії паспорта, вбачається, що заявник записаний як [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", та постановою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-КР № 003688, площею 2,93 га, що розташована на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області дійсно належить заявнику. Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявник, знайов повне підтвердження в судовому засіданні, об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved