Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] , в якому зазначило, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP95210437 від 13.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2652 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.07.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений поруки з ПАТ "Акцент-Банк" № 167 від 20.10.2010 року на суму 10000 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує. У зв`язку з чим станом на 30.01.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 38867,69 грн., з яких: 2276,10 грн. - заборгованість за кредитом; 11699,22 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 22565,34 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором; штрафи: 500 грн. - фіксована частина і 1827,03 грн. - процентна складова. За цих підстав ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» і [PERSON] заборгованість у розмірі 10 000 грн. та окремо з [PERSON] заборгованість у розмірі 28867,69 грн., а також витрати на юридичну допомогу в розмірі 3200 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено. Постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року зазначені судові рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 лютого 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Акціонерного товариства «Акцент-Банк» у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, відзиву на позов не надали, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNH4KP95210437 від 13.07.2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», яке в 2018 році перейменоване в АТ КБ "ПриватБанк", і [PERSON] , останній отримав кредит на придбання мобільного телефону в розмірі 2652,00грн. на строк 12 місяців по 13.07.2007 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості. Згідно з умовами кредитного договору при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом 6 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Укладаючи зазначений договір, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Відповідно до п. 6.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. Крім того, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 6.3). Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 30 січня 2014 року заборгованість за кредитним договором № DNH4KP95210437 від 13.07.2006 року складає 38867,69 грн., з яких: 2276,10 грн. - заборгованість за кредитом; 11699,22 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 22565,34 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором; штрафи: 500 грн. - фіксована частина і 1827,03 грн. - процентна складова. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, суд вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" у частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 2276,10 коп. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 11699,22 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, то суд приходить до висновку про необхідність зменшення її розміру. Як встановлено судом, позивачем за період з 2006 року по 30.01.2014 року нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 22565,34 грн. Проте наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Отже, з урахуванням розміру нарахованої пені, який майже вдвічі перевищує суму боргу за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, які нараховуються відповідачу за ставкою 72% річних, що є істотною обставиною, виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача слід зменшити до 4000 грн. Крім того, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги банку про стягнення з штрафів за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1827,03 грн. (процентна складова), з огляду на те, що відповідно до статті 549 ЦК України пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності (неустойкою), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також суд вважає безпідставною вимогу банку щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителя Акціонерного товариства «Акцент-Банк». За змістом статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Якщо договором не встановлено інше, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, відповідальність боржника і поручителя є солідарною. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Тобто у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами: з моменту настання строку виконання зобов`язання або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Зі збігом вищевказаного строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не може. Отже, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Як вбачаться з матеріалів справи, 20 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (поручитель) та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір поруки, предметом якого є надання поруки за виконання зобов`язань боржником [PERSON] за кредитним договором № DNH4KP95210437 від 13.07.2006 року. Розмір відповідальності поручителя 10 000 грн. Суд враховує, що кредит надавався позичальнику [PERSON] на строк з 13.07.2006 року по 13.07.2007 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк», уклавши 20.10.2010 року договір поруки з ПАТ «Акцент-Банк», тобто після закінчення строку основного договору з позичальником, з дійсним позовом звернувся до суду 6 березня 2014 року. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено встановлений законом шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до поручителя, у зв`язку з чим позовні вимоги до ПАТ «Акцент-Банк» не підлягають задоволенню. Відтак, позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP95210437 від 13.07.2006 року, яка утворилася станом на 30.01.2014 року та складається з наступного: 2276,10 грн. - заборгованість за кредитом, 11699,22 грн. - проценти за користування кредитом, 4000 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання, а всього 17975,32 грн. Крім того, при зверненні до суду банком був сплачений судовий збір у розмірі 388 грн. 68 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом на підставі частини 3 статті 551 ЦК України зменшено розмір неустойки (пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Отже, з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 365 грн. 36 коп. (94 %). Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3200 грн., то зазначена вимога банку не підлягає задоволенню, оскільки позивачем, який, до речі, є юридичною особою з відповідним штатом юристів, не надано жодних доказів на підтвердження понесення цих витрат.

Outcome: partial