Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

14 травня 2020 року позивач [PERSON]. звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання не надає, що ставить її у складне матеріальне становище оскільки вона на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Додала, що їй відомо, що відповідач працевлаштований, у нього на утриманні ніхто не перебуває, а тому у останнього є змога сплачувати аліменти на її утримання. У зв`язку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Частково не погоджуючись із пред`явленим позовом, 13 липня 2020 року відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, у якому посилався на те, що наразі у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 183/2592/20, у якій позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина, мінімальний розмір аліментів на утримання якого, відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, становитиме 929,50 грн. Він є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, про що було відомо позивачеві, потребує прийому лікарських препаратів, вартість яких на місяць становить 993,30 грн. Крім того, він має на утриманні непрацездатну матір, наразі працює на посаді вантажника ТОВ "ТД Оптіма", його середньомісячний дохід, з урахуванням податків та зборів, становить 3 800,00 грн., із зазначеної суми він повинен купувати лікарські препарати, сплачувати аліменти на утримання сина, та допомагати непрацездатній матері. Додав, що нажаль, на сьогоднішній день він не має змоги працевлаштуватись на більш оплачувану роботу, а тому об`єктивно не має змоги сплачувати аліменти на користь позивача на її утримання у розмірі 1/6 частки його доходів щомісячно, однак, він не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на її утримання, як матері дитини, у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходів) щомісяця, у зв`язку з чим позовні вимоги визнав частково (а.с. 24-26). 19 травня 2020 року позивач звернулась на адресу суду із уточненою позовною заявою (а.с. 11-12). Ухвалою суду від 18 червня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 15-16). Позивач відповіді на відзив на позовну заяву не подавала, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Законом України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" доповнено Розділ ХІI "Прикінцеві положення" ЦПК України пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину" Відповідно до Закону України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширеннюкоронавірусної хвороби (COVID-19)" пункт 3 Розділу ХІI "Прикінцеві положення" ЦПК України викладено у новій редакції, а саме: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення . Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Разом з тим, пунктом 2 Розділу ІІ вищезазначеного Закону України установлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. З урахуванням закінчення 06 серпня 2020 року строків, установлених Законом України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року, і, з урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28 листопада 2013 року ця справа розглянута 17 серпня 2020 року. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених наступних обставин. Судом установлено, що сторони з 05 жовтня 2019 року по 30 квітня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, зазначені обставини установлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року у цивільній справі № 183/56/20 (а.с. 6-7). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданими суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 5). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 20, 20 зворот). Установлено, що дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на утриманні та вихованні матері, а позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим, потребує матеріальної допомоги, проти чого відповідач заперечень не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Згідно з ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу (ч. 2 ст. 91 СК України). Судом установлено, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання з 01 квітня 2020 року, що є робочою групою інвалідності (а.с. 31, 32), офіційно працевлаштований на посаді вантажника ТОВ "ТД Оптіма", його дохід за період 06 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року склав 15 138,35 грн. без відрахування податків та зборів (а.с. 36). Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів перебування на його утриманні непрацездатної матері, а лише її наявність не свідчить про те, що відповідач її утримує. Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, а також їх малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання останньої повинен становити 1/8 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial