Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

25 лютого 2016 року [PERSON], через свого представника [PERSON], звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір оренди землі №105, укладений 01.08.2008 року між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством "Патріот" в особі директора [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 6322685000:02:002:0821; зобов'язати Приватне сільськогосподарське підприємство «Патріот» повернути [PERSON], належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №034363 від 08.08.2008 року, земельну ділянку площею 2, 5770 га, яка розташована на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 6322685000:02:002:0821; стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Патріот» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 551, 21 грн.; зобовязати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] здійснити нотаріальні дії по анулюванню реєстрації спірного договору оренди землі, виключити вказані відомості з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вказаний договір оренди [PERSON] не підписувала, наміру на передачу ділянки відповідачу не мала, в звязку з чим договір має бути визнаний недійсним, а земельна ділянка має бути повернута позивачу, із скасуванням реєстрації відповідного договору. В судове засідання 08 вересня 2016 року представник позивача [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу на підставі наявних доказів із урахуванням визнання позову відповідачем. Представник відповідача ПСП «Патріот» в судове засідання 08 вересня 2016 року не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності на підставі наданих доказів. Представник третьої особи - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину в рівних частках по ? частині, що лишилася після смерті [PERSON] та складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,1541 га в межах, згідно з планом на території Писарівської сільської ради Харківської області (а.с.25). 08 серпня 2008 року Золочівським районним відділом земельних ресурсів Харківської області [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №2674 від 27.09.2007 року видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД 034363 площею 2,5770 га в межах згідно з планом на території Писарівської сільради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322685000:02:002:0821 (а.с.42). З наданої суду копії договору оренди землі №105 від 01 серпня 2008 року, сторонами якого зазначені [PERSON] та ПСП «Патріот» в особі директора [PERSON], вбачається, що сторони погодили передачу на умовах платного строкового використання в оренду земельної ділянки кадастровий номер 6322685000:02:002:0821. До договору додано [PERSON] прийому-передачі цієї ж земельної ділянки, сторонами у акті визначені ті ж сторони [PERSON] та ПСП «Патріот» (34-37, 44). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №46528563 від 29.10.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] того ж дня до реєстру внесено відомості про реєстрацію речового права права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6322685000:02:002:0821, Приватним сільськогосподарським Підприємством «Патріот» (а.с.57). Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон). При розгляді справи суд також керувався висновками Верховного суду України, викладеними у рішенні по справі №6-48цс15 від 22 квітня 2015 року. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вважається, що правочин вчинено у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в документі та підписано сторонами (ст. 207 ЦК). Статтями 14, 20 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час укладення договору, передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі та підлягає державній реєстрації. У разі невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин, згідно з вимогами ч.1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, є недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 34 вищезазначеного Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Стаття 174 ЦПК України встановлює право визнання позову відповідачем. Так, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відтак, судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,5770 га у межах згідно з планом, що розташована на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності засвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №034363, кадастровий номер 6322685000:02:002:0821. Позивачем в якості обґрунтування своїх позовних вимог вказується, що нею не підписувався спірний договір оренди та акт приймання-передачі земельної ділянки, що належить їй на праві власності. Відповідачем подано до суду письмову заяву про визнання в повному обсязі позовних вимог. Відтак, сторонами визнано, в звязку з чим суд виходить з того, що не підлягає доказуванню, той факт, що [PERSON] не підписувала договір оренди №105 від 01 серпня 2008 року та акт приймання-передачі земельної ділянки до цього договору. Оцінивши докази у їх сукупності, на підставі перелічених норм матеріального права, суд, приймаючи до уваги факт визнання позову відповідачем відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, доходить висновку, що оскільки позивач не підписувала договір оренди землі №105 від 01 серпня 2008 року, даний договір на підставі ч.3 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України є недійсним. Відповідач відповідно до положень ст.216 ЦК України зобовязаний повернути позивачу земельну ділянку, яку він отримав за договором оренди землі №105 від 01 серпня 2008 року, що визнаний судом недійсним. Щодо вимог позивача про скасування державної реєстрації договору оренди землі №105 від 01 серпня 2008 року та про виключення відповідних відомостей з Державного реєстру, суд виходить з того, що рішення суду про визнання недійсним договору оренди має наслідком скасування відповідних відомостей у реєстрі майнових прав. Позивачем не надано доказів порушення його прав в цій частині, оскільки захисту підлягає лише порушене право, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи часткове задоволення судом позову, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 551, 21 грн., що підлягали сплаті за одну з позовних вимог немайнового характеру, що задоволена судом.

Outcome: partial