Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 25.10.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди у сумі 2000,00 грн. (франшиза, передбачена умовами поліса страхування №АМ/5122881 від 19.09.2018 року), а також стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 5000,00 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2019 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. 10.12.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій відповідач частково визнає позовні вимоги [PERSON] , а саме в частині стягнення з нього матеріальної шкоди (франшизи) в розмірі 2000,00 грн. З іншими вимогами відповідач [PERSON] не згоден та просить відмовити в їх задоволенні. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що 01.08.2019 року з вини відповідача [PERSON] сталася ДТП, в якій було пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб. Після звернення до страхової компанії, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, позивачу [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 12211,95 грн., однак до теперішнього часу відповідачем не сплачено франшизу в розмірі 2000,00 грн. Окрім того, позивач [PERSON] зазначає, що їй також завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних та душевних стражданнях, яких позивач зазнала з приводу пошкодження транспортного засобу, через неможливість користуватися своїм автомобілем в звичному режимі, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, невиплатою в добровільному порядку франшизи відповідачем. Моральна шкода, зокрема, виявилася у стресі, душевних та моральних переживаннях, втраті психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв`язків та у тривалих незручностях. Відповідач [PERSON] в своїй заяві від 10.12.2019 року частково визнав позовні вимоги [PERSON] , а саме в частині стягнення з нього матеріальної шкоди (франшизи) в розмірі 2000,00 грн. З іншими вимогами відповідач [PERSON] не згоден та просить відмовити в їх задоволенні. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 01.08.2019 року о 10.20 відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем "CHEVROLET", д.н.з. [NUMBER] , рухаючись на 28 км. +350 м. автодороги М28 - обхід м. Одеси, не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем "NISSAN", д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду у попутному напрямку та зупинився для надання переваги у русі перед виїздом на перехрестя з рухом по колу. Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К. від 02.09.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 15.03.2019 року власником автомобіля NISSAN MICRA, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ", що вбачається з Полісу №АМ/5122881 від 18.09.2018 року. Відповідно до вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн. Розмір франшизи - 2000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зверталась до відповідача [PERSON] з претензією, в якій запропонувала відповідачу добровільно протягом 7 календарних днів відшкодувати їй суиу матеріальної шкоди в розмірі 2000,00 грн. Вказану претензію відповідач [PERSON] отримав 12.10.2019 року, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштової кореспонденції. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач [PERSON] є особою, винною в ДТП, що сталась 01.08.2019 року за участі автомобіля, яким керувала позивач [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП автомобіль під керуванням позивача зазнав механічних ушкоджень, в зв`язку з чим страховою компанією ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ"було сплачено вартість матеріального збитку позивачу [PERSON] за вирахуванням розміру франшизи в сумі 2000,00 грн., що передбачено страховим полісом. Вказані обставини свідчать про правомірність звернення позивача [PERSON] з вимогою щодо стягнення на її користь з відповідача [PERSON] вартості франшизи. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог в цій частині, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми франшизи в розмірі 2000,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки стороною позивача на підтвердження вказаних вимог належних та допустимих доказів в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено мінімальну ставку судового збору.

Outcome: partial