Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною заявою, якою просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 17 березня 1994 року та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії "ЖТ 08-25 № 003400". В судове засіданні сторони не з'явилися. Проте, як від позивача так і від відповідача по даній справі надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач заявлений позов підтримала та просила його задовольнити. В свою чергу, представник відповідача позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відтак, судом вирішено проводити слухання справи за відсутності сторін. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 17 березня 1994 року, позивачу було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,0401 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, а саме: ділянка [NUMBER] - площею 0,0110 га; ділянка [NUMBER] - площею 0,0269 га; ділянка [NUMBER] - 0,0022 га. 13 вересня 1994 року позивач на підставі даного рішення отримала державний акт на право приватної власності на землю серії "ЖТ 08-25 № 003400"(а.с.7). На земельній ділянці[NUMBER] розташований житловий будинок, придбаний позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 23 листопада 1993 року (а.с.5, 8-9). В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю є старого зразка та на час його видачі земельним ділянкам не присвоювались кадастрові номери, а відтак вона була вимушена звернутись до землевпорядної організації для виготовлення документації для присвоєння кадастрових номерів вказаним земельним ділянкам. Однак, позивач зазначає, що при здійсненні вимірів цих земельних ділянок було встановлено, що розмір земельної ділянки [NUMBER] не відповідає розміру зазначеному у державному акті, а фактично є більшим. Дану обставину позивач вважає порушенням її права власності на дану земельну ділянку. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14 Конституції України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ч. 2, п."г" ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України). Системний аналіз наведених обставин справи та норм закону дає підстави суду дійти висновку про повне задоволення позову, оскільки усунення причин та умов, за якими розмір належної позивачу земельної ділянки не відповідає її фактичному розміру, відповідно до закону є безумовним та беззаперечним правом останньої, як власника такої земельної ділянки, та виправлення виявленої технічної помилки в розмірах земельної ділянки зазначеному в державному акті іншим чином не можливо. Також, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, вирішує дане питання шляхом стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача в розмірі 243,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved