Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14.06.2003 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №652. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на сім»ю, між ними часто виникають сварки, конфлікти, свідками яких стають діти, що призвело до фактичного припинення шлюбно-сімейних стосунків. Як зазначила позивач, з 25.08.2014 року відповідач не надає їй можливості спілкуватися з доньками, не впускає до квартири за їх місцем проживання, на дітей чиниться психологічний тиск, у зв'язку з чим вона змушена відвідувати дітей у приміщенні школи, в якій вони навчаються. Позивач вважає, що проживання дітей з батьком негативно впливає на їх виховання та психологічний стан. При цьому, [PERSON] вказувала, що вона проживає в окремій ізольованій трикімнатній квартирі з усіма зручностями у якій створені всі необхідні умови для виховання, розвитку та проживання дітей, вона працевлаштована, має постійний стабільний заробіток, а тому діти мають проживати саме із нею. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 14.06.2003 року між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №652, та визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] У судовому засіданні 26.11.2014 року провадження у справі за позовом [PERSON] в частині позовних вимог про розірвання шлюбу було закрито, оскільки Оболонським районним судом м. Києва 30.10.2014 року вже ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], яке позивач не оскаржує. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили суд його задовольнити. [PERSON] пояснила суду, що відповідач вигнав її з квартири, в якій вони проживали разом із дітьми, внаслідок чого позивач змушена була звернутися до правоохоронних органів. На даний час діти проживають разом з батьком та бабусею, однак, на думку позивача, це негативно впливає на їх здоров'я, виховання та психологічний стан. [PERSON] перешкоджає вільному спілкуванню матері з дітьми, забороняє донькам приймати подарунки від позивача, налаштовує їх проти матері. Крім того, відповідач тривалий час зловживав спиртними напоями, допускав образи, здійснював фізичний та психологічний тиск навіть в присутності малолітніх дітей. Як пояснила [PERSON], відповідач не керується інтересами дітей, оскільки його більше хвилює приниження позивача та заподіяння їй душевних страждань, морально-етичні якості відповідача здатні несприятливо вплинути на виховання дітей, а його поведінка може створити загрозу для їх нормального психічного розвитку. Також, позивач звернула увагу суду на те, що вона не має шкідливих звичок, працює в ТОВ "Центр інформаційних технологій авіаперевезень", має стабільний постійний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно, вказала, що може забезпечити своїм донькам належні умови для виховання, розвитку та проживання. Крім цього, [PERSON] зазначила, що відповідач у справі та діти зареєстровані разом з нею за адресою її проживання. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити в його задоволенні. [PERSON] та його представник пояснили суду, що позивач з власної ініціативи залишила своїх малолітніх дітей, виїхала з квартири, в якій проживала разом з відповідачем та дітьми, вона не доглядала за доньками, не приділяла їм достатньої уваги, не займалась вихованням дітей. На даний час діти проживають разом з батьком та бабусею, повністю перебувають на утриманні відповідача, саме батько займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, вони навчаються в престижній школі, відвідують різноманітні гуртки. Також, відповідач зазначив, що доньки не виявляють бажання спілкуватись з матір'ю, більш того, під час зустрічей із нею переживають емоційний стрес, що може негативно вплинути на їх психологічне та фізичне здоров'я. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовну заяву та надала висновок Комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.11.2014 року №104-7730 за яким вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, представника третьої особи, позицію малолітньої [PERSON], дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). З пояснень сторін у справі вбачається, що між позивачем та відповідачем склалися неприязні, конфліктні стосунки, викликані недовірою один до одного, маніпулюванням дітьми при вирішенні питання участі кожного з батьків у вихованні та забезпеченні життєвих потреб доньок. З 25.08.2014 року та по теперішній час малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] і бабусею у квартирі [ADDRESS]. Діти на даний час навчаються в спеціалізованій школі №252 з поглибленим вивченням української мови і літератури ім. В.Симоненка Оболонського району м. Києва. [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Оболонського району м. Києва з народження (а.с.62). Як вбачається з матеріалів справи, позивач на даний час проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] У даній квартирі, крім неї, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстровані також батьки позивача - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою форми №3 (а.с.18). Згідно довідки №1.2.439 від 26.08.2014 року [PERSON] з 19.08.2010 року працює в ТОВ "Центр інформаційних технологій авіаперевезень" у підрозділі операторського центру на посаді агента (а.с.20). Відповідно до характеристики №1.2.440 від 26.08.2014 року позивач характеризується як відповідальний, врівноважений, дисциплінований та добросовісний робітник, що користується повагою серед колег, ділиться з ними враженнями про своїх дітей та їх успіхи (а.с.19). Відповідач [PERSON] згідно довідки про доходи №8 працює в Управлінні державної охорони України (а.с.81). Відповідно до службової характеристики від 16.01.2015 року (а.с.82) відповідач характеризується як відповідальний та добросовісний працівник, за період служби зарекомендував себе з позитивного боку, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, піклується про стан здоров'я та всебічний розвиток своїх дітей, діти неодноразово брали участь в конкурсах, що проводились в Управлінні державної охорони України, за що отримували винагороди та подяки керівництва (а.с.37,39-47). Як вбачається з психолого-педагогічних характеристик дітей, що надані шкільним психологом спеціалізованої школи №252 з поглибленим вивченням української мови і літератури ім. В.Симоненка Оболонського району м. Києва [PERSON] (а.с.76, 80), [PERSON] та [PERSON] розвинені відповідно до свого віку, життєрадісні, активні, з проективної методики "Малюнок сім'ї" спостерігається близьке розташування та тісний зв'язок дітей з батьком, при цьому спостерігається низький рівень їх тривожності. Опитана в судовому засіданні психолог [PERSON] підтвердила зміст наданих нею психолого-педагогічних характеристик дітей та пояснила, що зображення на дитячих малюнках лише батька свідчить про його тісний зв'язок із дітьми, при цьому низький рівень їх тривожності підтверджує створення останнім комфортних та сприятливих умов для життя дітей. Психолог також звернула увагу суду на те, що в малюнках дітей мати взагалі відсутня. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право безперешкодного спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За правилами ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З аналізу ст. 161 СК України вбачається, що спір про місце проживання неповнолітньої дитини суд може розглядати лише тоді, коли дитина тримається біля себе одним із батьків за допомогою фізичного чи психологічного насилля. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. При цьому, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження утримування [PERSON] біля себе дітей силоміць проти їх волі за допомогою фізичного чи психологічного насилля. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що хтось з батьків не виконує своїх батьківських обов'язків, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, вчиняє аморальну поведінку, яка б могла зашкодити розвитку дітей. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, виходячи із рівності прав матері та батька, проголошено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Перевага матері перед батьком не повинна бути пріоритетом у спорі. У відповідності до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року №11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Малолітня [PERSON] [INFO] опитана в судовому засіданні в присутності психолога [PERSON], представника Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та представників сторін, суду пояснила, що вона та її сестра проживають разом із батьком з власної волі, зазначила, що з матір»ю у неї і сестри [PERSON] склалися напружені стосунки з огляду на вчинки та поведінку останньої, а тому жити з матір'ю вона та її сестра не бажають. Відповідно до вимог ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому, суд критично оцінює висновок Комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.11.2014 року №104-7730, оскільки на засіданні Комісії не було заслухано думку дітей з метою з'ясування їх особистого ставлення до батьків, особливостей взаємовідносин кожного з батьків із дітьми, впливу кожного з батьків на розвиток дітей. Тому даний висновок, є недостатньо обґрунтованим та неповним, оскільки ґрунтується лише на свідченнях матері та нічим не підкріпленій позиції невідомого працівника районного управління освіти. На думку суду, відомості про матеріально-побутові умови життя позивача та факт того, що доньки зареєстровані разом з матір'ю, без врахування думки самих дітей стосовно бажання проживати з тим з батьків, до кого в них виникла більша особиста прихильність, не можуть бути самодостатніми підставами для визначення місця проживання малолітніх дітей саме з матір'ю. Також, в судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що на час подачі позову до суду [PERSON] не ініціювала звернень про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми або ж визначення часу спілкування з ними. За таких обставин, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні позову про визначення місця проживання малолітніх дітей. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.6, 151, 153, 157, 159, 160, 161 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: dismissed