Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON]Л та [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом до ОК "ЖБК №50 "Учитель-3" посилаючись на те, що є доньками [PERSON], якій як члену кооперативу виділено квартиру [ADDRESS] та пайові внески за яку вона виплатила повністю в сумі 3803,00 карбованці, у звязку з чим вказана квартира стала її власністю, тому після смерті [PERSON] 11 липня 2008 року позивачі звернулися до Пятої ДДНК з заявами про прийняття спадщини за заповітом від 29 березня 2002 року, проте нотаріусом П?ятої дніпропетровської державної нотаріального контори відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на квартиру, у звязку з тим, що спадкодавець не зареєструвала своє право власності та, відтак, відсутні правовстановлюючі документи, тому позивачі, згідно уточнених позовних вимог, просили суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач ОК "ЖБК №50 «Учитель-3», будучи належним чином повідомленим по час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, заперечень проти позову не подавав та в поданій заяві клопотав про розгляд справи у відсутності представника кооперативу. Відповідач [PERSON] міська рада, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заперечень проти позову не подавала, в судове засідання представника не направила, причин неявки суду не повідомила, про відкладення розгляду справи не клопотала. Третя особа П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила, про відкладення розгляду справи не клопотала, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] як члену ОК "Житлово-будівельний кооператив №50 "Учитель-3" у 1966 році виданий ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] та вартість квартири у вигляді пайових внесків виплачена у повному обсязі в сумі 3803,00 крб., що підтверджується довідкою ОК "ЖБК №50 "Учитель-3" (а.с.20). Також встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є доньками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], сукупно з свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 16 лютого 1949 року, свідоцтвом про припинення одруження [PERSON] та [PERSON] від 12 грудня 1966 року, свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 13 грудня 1966 року, свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 10 липня 1971 року (а.с.24, 26, 27, 22, 25, 23, 27). [PERSON] померла 18 липня 2008 року, про що Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області 01 серпня 2008 року складено актовий запис №6185 та видане свідоцтво про смерть (а.с.6). За даними довідки КП «ДМБТІ» ДОР від 21 жовтня 2014 року № 11651 в інвентаризаційній справі станом на 31 грудня 2012 року відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.52). Так само, станом на 21 травня 2015 року відсутні відомості щодо даної квартири і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, що встановлено на підставі інформації з цих реєстрів, наданих Реєстраційною службою [PERSON] МУЮ від 21 травня 2015 року (а.с.48). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 15 Закону України «Про власність», норми якої також розяснені Пленумом Верховного Суду України у постанови № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Виходячи з наведених норм ст.ст. 15,16, 17 Закону України «Про власність», які діяли на час виникнення правовідносин з набуття прав на квартиру [ADDRESS], ця квартира як виділена члену ЖБК та повна вартість якої сплачена нею за рахунок власних коштів, є її особистою власністю. Також, з аналізу наведених вище норм, належить дійти висновку, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Відповідно, до складу спадщини після [PERSON] за ст. 1218 ЦК України увійшла належна їй на день смерті 18 липня 2008 року квартира [ADDRESS]. Також судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 29 березня 2002 року, зареєстрований в реєстрі за №3-1313 (а.с.21), яким заповіла усе належне їй майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожній. За даними спадкової справи №670/2008, заведеної П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулися 01 жовтня 2008 року [PERSON] та 27 листопада 2008 року [PERSON] (а.с.57, 57-зворот). Разом з тим, нотаріусом П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру після [PERSON]М, у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на квартиру. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, приймаючи до уваги, що заповітом визначені частки спадкоємців, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення та визнання права власності за позивачами в порядку спадкування за заповітом на спадкову квартиру в рівних частках за кожною. З урахуванням клопотання позивачів судові витрати належить віднести на їх рахунок.

Outcome: approved