Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

05.05.2021 року позивач [PERSON] звернулась з позовної заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача [PERSON] в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , 1962 року народження однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] , 1962 року народження однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на: 1/4 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; 1/4 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] ; 1/4 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . 26.05.2021 року ухвалою суду було відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 14.06.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 22.06.2021 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог сторони пояснили те, що при зверненні до нотаріату для оформлення спадку отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій та рекомендацію звернутися до суду. На підставі того, що дані питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, сторони звернулась до суду. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, усі позовні вимоги підтримали та визнали, заперечень щодо задоволення об"єднаного позову не мають, просили про його задоволення в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить об"єднанні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] у м. Миколаєві помер [PERSON] - батько [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) та чоловік [PERSON] (відповідач за зустрічним позовом). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді цілого житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності спадкодавця - договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 21.02.1990 року, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-420. Право власності спадкодавця на спадкове майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач, відповідач та діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] шляхом подачі до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Нотаріальною конторою після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №78. Таким чином, спадкоємці стали власниками спадкового майна в рівних частках по 1/4 частки кожний. Свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємці не отримували. [INFO] у м. Миколаєві помер [PERSON] (рідний брат позивача за зустрічним позовом). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняла [PERSON] ( позивач за первісним позовом) у порядку ч. З ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом з спадкодавцем однією сім`єю за адресою спадкового майна. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. [INFO] у м. Миколаєві помер [PERSON] (рідний брат позивача за зустрічним позовом). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняла [PERSON] ( позивач за первісним позовом) у порядку ч. З ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини постійно проживала однією сім`єю разом з спадкодавцем за адресою спадкового майна. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. В квітні 2021 року сторони по справі звернулися до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] та інших спадкодавців, але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом останнім було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.04.2021 року, так як не було надано нотаріальній конторі довідку відповідного ЖЕКу про реєстрації спадкодавця [PERSON] ЖЕК на теперішній час не має повноважень щодо видачі відповідних довідок. Відомості про реєстрацію спадкодавців в Реєстрі територіальної громади відсутні, так як вказаний державний реєстр сформований з 2016 року. Сторонам по справі рекомендовано звернутися до суду. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України (право на обов`язкову частку у спадщині), у тому числі малолітніх або неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, дієздатність яких обмежена, немає. Слід зазначити, що п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачено,1 що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003р. (вступив в дію з 01.01.2004р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української PCP спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу УРСР передбачали, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим, - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу . Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном чи подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Частина 2 ст. 548 Цивільного кодексу УРСР передбачала, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику в справах про спадкування" у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частини 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також для оформлення спадкових прав позивачу за первісним позовом необхідно встановити юридичний факт - факт постійного проживання [PERSON] , 1962 року народження однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] та встановити факт постійного проживання [PERSON] , 1962 року народження однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] . Встановлення даного юридичного факту дозволяє визнати за [PERSON] право власності на вищевказані частки на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що доводи позивача та сукупність документів, які додаються до даної позовної заяви, безумовно, підтверджують вищевказані юридичні факти. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що об"єднанй позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved