Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

15.11.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради, треті особи, - дванадцята Київська державна нотаріальна контора, [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого: - визначити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) додатковий строк у 2 місяці для подання ними заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги позивачі в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовують наступними фактичними обставинам и справи, та нормами права: [INFO] померла [PERSON] - тітка позивачів: [PERSON] (далі - Позивач - 1) та [PERSON] (далі - Позивач-2), разом - Позивачі. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 1/3 будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана частина будинку належить [PERSON] , що підтверджується Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області № 2-197/10 від 10.02.2016 р. (копія додається, оригінал знаходиться в Кагарлицькому районному суді Київської області) та витягом Комунального підприємства Київської обласної ради «Кагарлицьке бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 31479096 від 13.09.2010 р. (копія витягу додається, оригінал знаходиться у позивачів). Померлою не був складений заповіт. Спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину відсутні. В силу положень ч. 3 ст. 1266 та ст. 1262 ЦК України, позивачі є спадкоємцями другої черги. Досудове врегулювання спору. 25.02.2019 р., позивачі звернулися до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак, їм було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини про що було винесено відповідні постанови (копії додаються, оригінали знаходяться у позивачів). Обгрунтування поважності пропуску строку. Строк на прийняття спадщини був пропущений позивачами з наступних причин. [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (копія паспорту додається, місцезнаходження оригіналу позивачам невідоме). Позивачі завжди були в далеких відносинах з померлою. Крім того, у позивачів з тіткою були відмінності характерів, глибокі розбіжності в світогляді й переконаннях. Через вказане позивачі з померлою не підтримували тісного зв`язку. [PERSON] (далі - третя особа-2), яка є рідною дочкою померлої та є спадкоємцем першої черги, стверджувала, що після смерті своєї матері вона прийме спадщину. З третьою особою - 2 позивачі, також не мають постійного зв`язку і спілкування. В лютому 2019 року третя особа - 2 повідомила позивачам, що спадщину вона не прийняла і приймати не буде. Нормативне обгрунтування позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 15.11.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 12.12.2019 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до слухання в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 20.12.2019 року. В судове засідання, яке відбулося 24.01.2020 року, позивачка [PERSON] не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 24.01.2020 року, позивачка [PERSON] не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 24.01.2020 року, представник відповідача, - Київської міської ради не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд слухати справу без участі його представника. Відзив наступного змісту: Київською міською радою розглянуто позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1262 Цивільного кодексу України передбачає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з частиною третьою статті 1266 Цивільного кодексу України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі належать до другої черги спадкоємців за законом за правом представлення. Як зазначено в тексті позовної заяви, спадкоємець першої черги до майна померлої [PERSON] - її дочка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Як вбачається з тексту позовної заяви та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 лютого 2019 року № 1520/02-31, позивачі просять встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті тітки [PERSON] , яке знаходиться за межами міста Києва, а саме на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Згідно зі статтями 5, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Київська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста Києва та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження органу місцевого самоврядування. Оскільки в даному позові зачіпаються права та інтереси Бендюгівської сільської ради, Київська міська рада не є належним відповідачем. Відповідно до пункту 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Враховуючи викладене, просимо суд відмовити позивачам у задоволенні позову та слухати справу за відсутності представника Київської міської ради. Про прийняте судом рішення прошу повідомити Київську міську раду у порядку, встановленому статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України. В судове засідання, яке відбулося 24.01.2020 року, представник третьої особи, - Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, - не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява третьої особи, в якій вона просить слухати справу без участі її представника, щодо вирішення спору, - покладається на розсуд суду, окрім тього, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] . В судове засідання, яке відбулося 24.01.2020 року, третя особа, - [PERSON] не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява третьої особи, в якій третя особа просить суд слухати справу без її участі, проти позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До таких позовів відносяться, - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявления вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Водночас, поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч. 1 ст. 30 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно, а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно. Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Як вбачається зі змісту даної заяви, позивачі просять суд визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, об`єктом спадкової маси є 1/3 частина будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що територіально підпадає під юрисдикцію Кагарлицького районного суду Київської області. Отже, враховуючи ту обставину, що даний спір стосується нерухомого майна, а саме, - земельної ділянки, яка розміщена на території Кагарлицького району Київської області, то в даному випадку дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Позивачами в даній справі є: - фізична особа, - [PERSON] , [INFO] , уродженка село Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 20 жовтня 2001 року Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер [NUMBER] ; - фізична особа, - [PERSON] , [INFO] , уродженка село Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 24 листопада 1998 року Радянським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідачем по даній справі є юридична особа, - Київська міська рада, 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, Код: 22883141. Що стосується відповідача, то суд в даному випадку зазначає, що Київська міська рада не є належним відповідачем в даній справі, з огляду на наступне. Отже, як вбачається з тексту позовної заяви та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 лютого 2019 року № 1520/02-31, - позивачі [PERSON] та [PERSON] просять встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті тітки [PERSON] , яке знаходиться за межами міста Києва, а саме на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Згідно зі статтями 5, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Київська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста Києва та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження органу місцевого самоврядування. Відповідно, оскільки в даному позові зачіпаються права та інтереси Бендюгівської сільської ради, Київська міська рада не є належним відповідачем. Відповідно, в даному випадку належним відповідачем повинна бути Бендюгівська сільська рада Кагарлицького району Київської області. Третьою особою в даній справі є юридична особа, - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, 03146, м. Київ, вул. Гната Юри, будинок № 9, ідентифікаційний код: 02883185. Третьою особою в даній справі є фізична особа, - [PERSON] , [INFO] уродженка місто Київ, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 14 вересня 2000 року Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Спір між сторонами виник в галузі спадкового права, зокрема, стосовно реалізації позивачами [PERSON] та [PERSON] своїх спадкових прав на спадкове майно, - за наступних обставин: [INFO] померла [PERSON] , яка є спадкодавцем по даній справі. Факт смерті спадкодавця, - [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 19 жовтня 2016 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому зазначено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років, про що 19 жовтня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 1018. Місце смерті - місто Київ, Україна. Відповідно, часом відкриття спадщини з огляду на положення ст. 1220 ЦК України є 16.10.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України). До складу спадкової маси після смерті [PERSON] входить, зокрема, право власності на 1/3 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Факт належності спадкодавцю [PERSON] права власності на 1/3 частину житлового будинку, який розміщено за адресою: [ADDRESS] , - підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 27299048, дата формування, - 13.09.2010, реєстраційний номер 31479096, номер запису 195 в книзі 1, в якому зазначено, що [PERSON] має право приватної власності (спільна часткова) на 1/3 вищевказангого будинку, на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10.02.2010 року. Як встановлено судом в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] заповіт не склала. Відповідно, в даному випадку має місце спадкування за Законом. Так, спадкодавець по даній справі, - [PERSON] є тіткою позивачів по даній справі, - [PERSON] та [PERSON] , відповідно, позивачі по даній справі є спадкоємцями [PERSON] з огляду на положення ст. 1222 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Далі, згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкоадавця), якби вони були живими на час відкриття спадищини. Відповідно, позивачі [PERSON] та [PERSON] належать до другої черги спадкоємців за законом за правом представлення. Також в судовому засіданні встановлено, що інших спадкоємців (в порядку спадкової трансмісії) станом на час слухання справи немає, окрім того, спадкоємець першої черги що майна померлої [PERSON] - її дочка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, а тому надіслала на адресу Кагарлицького районного суду письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі. Як встановлено судом в судовому засіданні, ( з матеріалів спадкової справи), 25.02.2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] вернулися до нотаріуса Дванадцятої Київської Державної нотаріальної коштори з заявами про видачу їм свідоцтв про спадкування після смерті їхньої тітки, [PERSON] , проте, отримали відмову наступного змісту: - відмовити [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки згідно зі ст.1261, 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, [PERSON] , [PERSON] пропустили передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини після смерті їхньої рідної тітки. Таким чином, враховуючи відповідь нотаріуса (відмову у видачі свідоцтв), суд вважає, що права Позивачів на спадкування підлягають судового захисту, - з наданням додаткового строку на прийняття спадщини, - шляхом винесення судового рішення, з огляду на наступне: Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однак у встановлений законом строк, позивачі [PERSON] , [PERSON] не зверталися до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини та, відповідно, отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з тим що дану спадщину мала прийняти рідна дочка померлої [PERSON] , - [PERSON] , (третя особа в даній справі), яка, як виявилося в 2019 році, - не має бажання приймати таку спадщину, та, відповідно, повідомила про це позивачів, проте, відмовляється прибути до нотаріуса та написати відповідну заяву Так, за змістом норм статей 1268, 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Положенням ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: - у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори: - у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Отже, якщо позивач не проживав разом зі спадкодавцем і пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, В силу ст. 1298 ЦК України, Позивачі не заявили свого права про відмову від спадщини, а навпаки, - реалізуючи своє право на прийняття спадщини, - звернулися до нотаріальної контори, де їм було роз`яснено право на звернення до суду. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернугися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є, - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до пункту 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Щодо вищевказаного положення суд зазначає наступне: - як встановлено в судовому засіданні з матеріалів справи (належних та допустимих доказів), за життя між позивачами [PERSON] , [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] , незважаючи на їх спорідненість (племінниці та, відповідно, - тітка), виникли певні напружені відноситни щодо житлового будинку, який розміщено за адресою: [ADDRESS] , зокрема, - існував спір щодо права власності на вищевказаний житловий будинок, який було вирішено в судовому порядку, та згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 лютого 2010 року в справі № 2 - 197/10, яке станом на час розгляду даної справи набрало законної сили, - було визнано за кожними по 1/3 частини права власності. Відповідно, після смерті [PERSON] її рідна дочка, - [PERSON] мала прийняти спадщину у виді права власності на 1/3 частину вищевказаного будинку, але цього не зробила та не повідомляла позивачів, про свій намір про відмову у прийнятті спадщини [PERSON] (третя особа) повідомила позивачів [PERSON] та [PERSON] лише в 2019 році, а тому позивачі, з метою отримання права власності на решту будинку (2/3 частини вже їм належить - по 1/3 кожній) звернулися до нотаріуса, але, звісно ж, нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про спадкування. Звісно, позивачі звернулися до неналежного відповідача, не заявили клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, а при відсутності такого клопотання суд позбавлений здійснити таку дію з огляду на принцип диспозитивності, проте, суд вважає, що відмова у позові в даному випадку, з огляду на положення логічності, послідовності, справедливості, - буде неправомірною, адже, як судом вказано вище, право власності 2/3 частини вищевказаного житлового будинку вже і так належить позивачам [PERSON] , [PERSON] (по 1/3 частині кожній), а тому логічно було б надати можливість позивачам отримати у власність ще 1/3 частину даного житлового будинку, - шляхом задоволення даного позову, окрім того, суд вважає, що відмова у задоволенні такого позову опосередковано буде мати вираз порушення гіпотетичного права власності позивачів. Суд зазначає, що задоволення даного позову не порушить права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки інших претендентів на спадщину у вигляді права власності на 1/3 частину житлового будинку, який розміщено за адресою: [ADDRESS] , у Спадкодавця [PERSON] не має, так як рідна дочка, - [PERSON] не бежеє приймати цю спадщину, а Позивачі [PERSON] та [PERSON] в іншому порядку, ніж судовий, не можуть захистити свої права на прийняття спадщини. В свою чергу, завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановления рішення про задоволення позову є забезпеченням права Позивачів на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування" фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судові витрати. В зв`язку з тим, що позивачі в прохальній частині позовної заяви не ставлять питання про стягнення судових витрат з відповідача, а суд вирішує спір лише на підставі заявлених позовних вимог, тому не може вийти за межі заявлених позовних вимог, а тому судові витрати слід залищити за позивачами, не стягуючи такі з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved