Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва про зняття арешту. Під час розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи залучено ТОВ «Росвен Інвест України». Позовні вимоги обґрунтовані наступним. У листопаді 2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса КМНО Сохнич К.М., де дізналася, що на все належне їй рухоме майно накладено арешт та заборону його відчуження на підставі постанови ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2013. Вказана постанова була винесена державним виконавцем на виконання виконавчого листа № 2-16/07, виданого 16.03.2007 Чуднівським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» боргу у сумі 10028,49 грн. Позивач вказує, що дану постанову вона не отримувала та більше того їй не було відомо про наявність судового рішення, на підставі якого видано вищевказаний виконавчий лист. З матеріалів виконавчого провадження позивачу стало відомо, що у березні 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку із відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, в пункті 2 постанови зазначено, що виконавчий лист може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 26.03.2016. Проте, повторно виконавчий лист до виконання стягувачем не пред'являвся, встановлений державним виконавцем строк для його пред'явлення сплив. Арешт та заборона відчуження належного позивачу майна значно порушує її майнові права щодо розпорядження власністю. Позивач зверталася до державного виконавця з приводу зняття арешту з її майна, однак відділом було відмовлено у задоволенні такої заяви, посилаючись на те, що матеріали виконавчого провадження передані до архіву у зв'язку із завершенням виконавчого провадження 29.07.2016. Посилаючись на наведене, просить суд зняти арешт та заборону відчуження з належного їй рухомого майна, які накладені постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №41331023 від 23.12.2013, винесеної ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Від представника третьої особи ТОВ «Росвен Інвест України» Долі С.М. надійшли пояснення, в яких товариство просить відмовити у знятті арешту з майна, посилаючись на те, що рішення суду, на забезпечення виконання якого накладено даний арешт, не виконано, оскільки позивач постійно ухиляється від його виконання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 23.12.2013 відкрито виконавче провадження № 41331023 з примусового виконання виконавчого листа № 2-16/07, виданого 16.03.2007 Чуднівським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» боргу в сумі 10028,49 грн. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на підставі вказаної постанови державного виконавця 10.07.2014 Державним підприємством «Інформаційний центр» МЮУ зареєстровано публічне обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження всього рухомого майна, яке належить на праві власності позивачу [PERSON] 26.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до листа Оболонського районного відділу ДВС ГТУЮ у м. Києві від 23.05.2018 виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» боргу у сумі 10028,49 грн. на виконанні у відділі не перебуває. Виконавчі провадження по 2014 року знищені за закінченням терміну зберігання. Так, пунктом 2 частини 1статті 47 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент проведення виконавчих дій) встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Згідно з частиною першою статті 50 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII). При цьому, ч. 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII передбачено, що спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту, позивач зазначає відповідачем відділ державної виконавчої служби, тоді як за змістом спірних правовідносин належним відповідачем є особа, в інтересах якої накладено арешт (стягувач). Таким чином, суб'єктивний склад учасників процесу унеможливлює зняття арешту з майна позивача, оскільки ТОВ «Росвен Інвест Україна», який є правонаступником первісного стягувача ЗАТ «ПроКредит Банк», не залучено до участі у справі в якості відповідача. Разом з тим, суд враховує той факт, що рішення суду, для забезпечення виконання якого накладався арешт, позивачем (боржником) не виконано, а тому відсутні підстави для скасування даного арешту. Також суд звертає увагу, що у випадку бездіяльності державного виконавця по ВП № 41331023 щодо проведення виконавчих дій, сторони не позбавлені права звернутись із скаргою на дії та/або бездіяльність державного виконавця в порядку розділу X Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VІІ ЦПК України, або з відповідним позовом до суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З викладеного,

Outcome: dismissed