Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та з урахуванням уточнених позовних вимог, з урахуванням поданих заяв по суті справи, посилається на те, 20.03.2009 року між КБ «ПРИВАТБАНК» (з 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі по тексту - КБ «ПРИВАТБАНК», Приватбанк, банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 9000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № б/н, станом на 04.09.2019 року, утворилась заборгованість у розмірі 76094,35 гривень, що складається з наступного: 12884,07 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 56723,13 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 2387,42 гривень - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 3599,73 гривень - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з неї судовий збір. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднення. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (п.п. 1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рухунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 20.03.2009 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила (в), що " Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Позивач надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу були направлені 15.08.2014 року, 15.03.2015 року та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки - до останнього дня 12.2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 24.01.2019 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Відповідач подала до суду заяви по суті справи, відповідно до яких вказала, що ознайомившись із позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, зазначає, що вона не визнає пред`явлені позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного. 27 листопада 2017 року ПАТ КБ Приватбанк вже звертався до Орджонікідзевського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 16298,84 грн. та судового збору -1600грн. Але судом було встановлено, що в додатках до позову відсутня копія витягу з «Тарифів банку», на яку посилається позивач в переліку додатків до позову, як на обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 30.01.2018р. позовна заява була повернена позивачу у зв`язку з тим, що недоліки не були усунені, а саме додаток до позовної заяви «тарифи банку» банком не надані. Повторно з тією ж заявою, датованою 01.02.2018р., ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Орджонікідзевського міського суду. В зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ч. 3 п. 8 ст.175 ЩІК України (відсутній додаток до позовної заяви «Тарифи банку», який є основним доказом та на якому базуються розрахунок заборгованості позивача), ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 12 квітня 2018 року позовну заяву було залишено без руху. 27.04.2018 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з тим, що недоліки не були усунені. Таким чином, позивач двічі скористався своїм правом вимоги про повернення заборгованості, тим самим змінивши порядок, умови та строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Отже, Позивач має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав Умови і правила надання банківських послуг, не містять її підпису, а заява-анкета про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яку відповідач підписала 16.04.2009 року, не містить посилання про те, що вона була ознайомлена та їй були надані саме вказані вище умови. Крім того, «Умови та правила про надання банківських послуг», що були актуальні на 16.04.2009 року та з якими нібито вона була ознайомлена в письмовій формі, на офіційному сайті позивача взагалі відсутні, що підтверджується скріншотом з офіційного сайту Приватбанку. Крім того, позивачем при здійсненні нарахування заборгованості неодноразово було змінено процентну ставку за кредитом, що суперечить кредитному договору й Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідач у заяві по суті справи заявила про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення з неї пені, оскільки Позивач вперше підписав позовну заяву 27.11.2017 р. (справа № 184/2024/17). Отже, позивач пропустив строк позовної давності, відтак, вимоги по стягненні пені є безпідставними. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві та заявах по суті справи. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків щодо фактичних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, 20.03.2009 року між КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н у спосіб подання письмової згоди Відповідача на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно заяви [PERSON] , що міститься в матеріалах справи (а/с.10), остання погодилася, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між [PERSON] і банком договір про надання банківських послуг. Тип картки: [NUMBER] , валюта - гривня, тип кредитного ліміту - фінансовий, сума кредитного ліміту - 500,00 грн., базова процентна ставка - 30% з розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списання банком коштів з дебетної карти № [NUMBER] . На звороті вказаної заяви міститься довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписана відповідачем. Відповідно до зазначеної довідки пільговий період (нарахування відсотків здійснюється по ставці 0,01% річних) - до 55 днів (пільгова ставка діє за умов відсутності погашення заборгованості до 25 числа місяця, слідуючого за датою виникнення заборгованості); базова процентна ставка за місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів року) складає 2,5% - UAH; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн., та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25-го числа місяця, слідуючого за звітним; комісія за зняття коштів в банкоматах та пунктах видачі готівки в Приватбанку складає 4% від суми операції, в банкоматах інших банків України - 4%+5грн./1S, в зарубіжних банкоматах - 1% від суми операції; комісія за зняття власних коштів - 1% від суми операції; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складає: (пеня = пеня (1)+ пеня (2), де пеня (1)=(базова процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки за кредитом чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 90 днів складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; комісія за моніторинг неактивної карти - в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 грн. в місяці; процентна ставка в місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 3,75% UAH; вартість надання виписки по карті в відділі банку складає 2 грн. та комісія за безготівковий платіж в системі Приват 24 -0,10 грн. 16.04.2009 року відповідачу видано карту [NUMBER], дата відкриття рахунку на якій - 20.03.2009 року (а/с 10). Відповідно до довідки про видачу кредитної картки від 01.04.2019 р. [PERSON] за кредитним договором б/н від 20.03.2009 року отримала картки № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії картки до останнього дня 12.2017 року (а/с101). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.03.2009 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON] станом на 04.09.2019 року (а.с.185-189): погашено заборгованості за тілом кредиту - 40,50 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 5293,19 грн., погашено заборгованості по нарахованим відсоткам та по простроченим відсоткам - 0,00 грн., погашено заборгованості по пені (штрафам), комісії - 3184,89 грн., заборгованість за тілом кредиту складає 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 12884,07 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 56723,13 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2387,42 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом - 71994,62 грн., 4099,73 грн. - заборгованість по судовим штрафам, що разом складає 76094,35 грн. Згідно виписки по основній картці № [NUMBER] , № [NUMBER] за період з 01.03.2009 по 01.04.2019 проводився рух коштів як шляхом поповнення картки, так зняття відповідачем коштів з картки, а також збільшувався кредитний ліміт: 24.10.2009 - 3900,00; 07.11.2012 - 4000,00; 27.12.2012 - 8000,00 грн.; 13.12.2013 - 9000,00 грн. (а/с 103- 107). Оцінивши подані до суду докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь - яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч.2 ст.1050 ЦК України). Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про існування між банком та [PERSON] кредитних відносин, оскільки у письмовій формі сторони домовились про суму кредитного ліміту, базову процентну ставку, порядок і терміни щомісячного виконання зобов`язання, порядок нарахування та розмір пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Разом із цим, у справі, що розглядається, суд звертає увагу на те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а/с 86) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а/с 11-25), не містить підпису відповідачки та нею не визнаються. Крім того, наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містять посилання на зміну процентної ставки у 20013, 2014, 2015 рр., що свідчить про те, що зазначений документ не міг бути погоджений сторонами при укладанні кредитного договору 20.03.2009 р. Водночас, Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, на яких відсутній підпис відповідача, суд не може розцінювати як стандартну (типову) форму договору приєднання. Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, не можна вважати складовими частинами укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Крім того, суд керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, в якій Судом зроблено висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку банком не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав щодо повернення боржником фактично отриманої суми кредитних коштів. Вирішуючи наявний спір, суд керується ст. 13 ЦПК України, в якій закріплено принцип диспозитивності цивільного законодавства, відповідно до якого суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи зазначене, встановивши не дотримання з боку відповідача умов укладеного договору, суд звертає увагу на заявлені банком вимоги, відповідно до яких (а/с 181-184, 189) банком не ставиться питання про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами (останні заявлені у розмірі нуль грн.). Натомість банком заявлено до стягнення заборгованість за простроченим тілом кредиту - 12884, 07 грн., пеня та штрафи. Аналізуючи заявлену банком заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 12884, 07 грн., суд не погоджується із заявленою сумою, враховуючи наступне. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого банком (а/с 188-189), безперервне прострочення тілу кредиту (кол. 6) починається з 01.08.2017 р. Розмір заявленого банком тілу кредиту на вказану дату становить 10210,32 грн. (кол. 5 + кол.6). Даний розмір тілу кредиту не відповідає (є більшим) встановленому банком 13.12.2013 р. розміру кредитному ліміту у розмірі 9000,00 грн. (а/с 103- 107). Відповідно до аналізу розрахунку заборгованості, вбачається, що банком, починаючи з 01.04.2016 р. до тіла кредиту, зазначеного станом на 31.03.2016 р. у розмірі 8311,46 грн. (кол. 5+ кол.6, що відповідає кол. 22 рядок 5) додавав погашені відсотки за рахунок кредиту (кол.4) та пеню (кол.16+ 17) та віднімав суму погашення за наданим кредитом (кол.21). Оскільки станом на 31.03.2016 банком зазначено тіло кредиту у розмірі 8311,46 грн., суд бере зазначений розмір в основу розрахунку заборгованості позивача перед банком. Суд також не приймає до уваги розрахунок заборгованості, що наданий відповідачкою, оскільки в останньому не враховано уточнення позовних вимог, наданих банком пізніше, і в яких суттєво змінилась сама структуру заборгованості. Таким чином, враховуючи те, що відповідачкою за визначений банком період проводилось погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5753,69 грн. (погашення тілу кредиту у сумі 460,5 грн. + погашення простроченого тілу кредиту у сумі 5293,19 грн.), фактична заборгованість [PERSON] становить 2557,77 грн. (8311,46 - 5753,69). Стосовно заявлених позивачем до стягнення пені, суд виходить із наступного. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з ч.1 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про застосування неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.1, 2, 4 ст. 267 ЦК України). Відповідачка та її представник у поданих заявах по суті та у судовому засіданні заявляли про застосування позовної давності що вимог про стягнення пені (а/с 55), враховуючи те, що банк вже двічі звертався до Орджонікідзевського міського суду з позовами до відповідачки про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором (у тому числі пені), які ухвалами суду залишалися без розгляду. Таким чином позивач змінив порядок, умови та строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Під час судового розгляду встановлено, що КБ «ПРИВАТБАНК» 27.11.20 р. та 01.02.2018 р. звертався до Орджонікідзевського міського суду з позовами до відповідачки про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, які ухвалами суду у справах №184/2024/17 та №184/226/18 залишалися без розгляду (а/с 65-66, 72-73). При цьому, суд керується наступним. У п.73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 визначено, що позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. Виходячи із зазначеного, вказаною датою є дата першого звернення банку до суду - 27.11.2017 р. (зокрема, з вимогою про стягнення пені у сумі 5519,71 грн.) (а/с74-76). Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості щодо пені за прострочене зобов`язання - 56723,13 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2387,42 грн. Стосовно заявлених позивачем до стягнення штрафів у розмірі - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 3599,73 гривень - штраф (процентна складова), суд виходить із того, що сторони відповідно до заяви - анкети [PERSON] , що міститься в матеріалах справи (а/с.10) погодили порядок та розмір штрафу, який становить: при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 90 днів складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідачка та її представник у поданих заявах по суті та у судовому засіданні не заявляли про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги банку щодо стягнення з відповідачки штрафу, проте, враховуючи встановлений судом дійсний розмір заборгованості відповідача перед банком у сумі 2557,77 грн., розраховує останній за формулою: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом (5% від 2557,77 грн. = 127,89), що становить у загальній сумі 627,89 грн. У зв`язку із викладеним, для забезпечення повернення позивачу отриманого відповідачем кредиту, суд приходить до висновку про те, що вимоги банку підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за кредитним договором № б/н від 20.03.2009 року заборгованість у розмірі 3185,66 (2557 грн. 77 коп. тіла кредиту + 627грн. 89 коп. штрафу). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 80,40 грн. (3185,66 грн. х 1921 грн. : 76094,35 грн.) На підставі викладеного і

Outcome: partial