Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до СТОВ "Кліщинське" (далі відповідач) про розірвання договорів оренди землі. В обґрунтування позову зазначалося, що позивач є власником земельних ділянок площею 2,4400 га, 3,3500 га, і 2,4500 га, які знаходяться в адміністративних межах Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. 3 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем укладені договори оренди зазначених земельних ділянок, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Чернобаївському районі Черкаської області про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 12 листопада 2012 року №№№ 712518324006516, 712518324006517, 712518324006518. Оскільки позивач мала намір самостійно обробляти зазначені земельні ділянки вона неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією розірвати договори оренди землі, посилаючись на п. 40 договору оренди землі, де зазначено, що розірвання договору оренди в односторонньому порядку допускається. Вказаним пунктом визначено, що орендодавець має право розірвати договір оренди в односторонньому порядку через три роки після його укладення при цьому попередивши орендаря про це за 180 днів. Однак відповідач проігнорував вказані звернення. За таких обставин позивач просила розірвати договори оренди землі. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що підставами розірвання договору оренди можуть бути умови, які зазначені у договорі або законі. Звертала увагу на те, що відповідно до п. 40 договорів оренди землі, на який посилається позивач розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається через три роки після заключення договору. Враховуючи те, що зазначені договори були заключені у 2012 році, то вірішувати це питання позивач мала лише у 2015 році, а тому на даний момент розірвання договорів оренди в односторонньому порядку не допускається. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справ, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві власності належить: -\~земельна ділянка\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва площею 2,44 га, розташована в адміністративних межах Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 16 січня 2002 року серії 1-ЧР № 003709 (а.с. 27-28); -\~земельна ділянка\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва площею 3,35 га, розташована в адміністративних межах Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 26 серпня 2002 року серії ІІІ-ЧР № 028903 (а.с. 29-30); -\~земельна ділянка\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва площею 2,45 га, розташована в адміністративних межах Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 26 серпня 2002 року серії ІІІ-ЧР № 024173 (а.с. 31-32). 3 вересня 2012 року між позивачем як орендодавцем та відповідачем як орендарем укладено догови оренди землі № 2, № 3, № 4 (далі - договори), за якими позивач передала в оренду відповідачу вказані земельні ділянки строком на 10 років, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Чернобаївському районі Черкаської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 листопада 2012 року №№№ 712518324006516, 712518324006517, 712518324006518 (а.с. 6-8, 13-15, 20-22). 29 березня 2018 року представник позивача надіслала відповідачу заяви про розірвання договорів, в яких, посилаючись на п. 40 договорів, попередила відповідача про розірвання договорів (а.с.33, 34). 14 червня 2018 року позивач в додаток до вказаних заяв надіслала на адресу відповідача листи з проханням не пізніше спливу 180-денного строку з моменту отримання заяв про розірвання договорів за актом приймання-передачі земельної ділянки повернути їй земельні ділянки, що орендуються згідно з договорами (а.с. 37, 38, 29). В своєму листі № 155 від 8 жовтня 2018 року відповідач повідомив позивача, що на даний момент для розірвання договорів оренди в односторонньому порядку немає підстав та запропонував укласти додаткові угоди до договорів оренди із збільшенням відсоткової ставки орендної плати (а.с. 42). Надаючи правову оцінку обставинам справи, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами як визначено у ст. 629 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Тлумачення ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» свідчить, що за загальним правилом не допускається розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Проте сторони в договорі оренди можуть встановити як умову про одностороннє розірвання договору оренди землі, так і процедуру її реалізації. Так, п. 40 договорів передбачено, що розірвання договору оренди в односторонньому порядку допускається. Вказаним пунктом визначено, що орендодавець має право розривати договір оренди в односторонньому порядку через три роки після його укладення при цьому попередивши орендаря про це за 180 днів. Даний пункт містився в тексті договорів на момент їх підписання, а отже сторони на час укладення цих договорів погоджувалися на таку умову щодо одностороннього розірвання договору. Таким чином, є мотивованим та обґрунтованим волевиявлення позивача, спрямоване на розірвання договорів в односторонньому порядку з вимогою про повернення земельних ділянок. При цьому твердження представника відповідача [PERSON] про те, що вказані договори могли бути розірвані лише в момент спливу трьох років з дати їх укладення, тобто у 2015 році, суд оцінює критично. На переконання суду, відповідач невірно тлумачить положення п. 40 договорів на свою користь. Так, формулювання вказаного пункту договорів закріплює право орендодавця через три роки після заключення договорів саме "розривати" договір оренди, що свідчить про можливість розірвання договору в любий час, але після спливу трьох років з моменту укладення. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що спірні договори підлягають розірванню, як це передбачено п. 40 договорів, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 2305,20 (768,40 х 3) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved