Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

06.06.2017р. [PERSON]І звернулась із позовом до Повітненської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. третя особа [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради № 629 від 23.07.2015р. «Про затвердження акту земельної комісії», мотивуючи в основному тим, що [PERSON] не будучи власником чи користувачем земельної ділянки, у квітні 2015р., не мав права звертатися до сільської ради із заявою про порушення його прав, а сільська рада відповідно не вправі була складати акт про зобовязання [PERSON] до вчинення будь-яких дій з подальшим затвердження акта на сесії. В суді представник позивача [PERSON] позов підтримав, також пояснив, що акт від 01.07.2015р. складений на вимогу [PERSON], але земельна ділянка, про прохід до якої йдеться в ньому, фактично була у користуванні [PERSON], що в акті не зазначено кому і яку шкоду нанесено, що комісія, складаючи вищеозначений акт, вийшла за межі своїх повноважень, дав інші пояснення, просить позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] і [PERSON] позов заперечили, мотивуючи тим, що [PERSON], облаштувавши ворота та загорожу між своєю присадибною ділянкою та земельною ділянкою [PERSON], самовільно зайняв прохід загального користування на вул. Кліпачі, 2 у с. Повітно Городоцького р-ну Львівської обл., чим позбавив доступу до городу в т.ч. [PERSON] та членів його сімї, що акт від 01.07.2015р. складений з виїздом на місце і відповідно до положень ст. 158 ЗК України, тому затверджений рішенням сільської ради, дали інші пояснення, просять в позові відмовити. Представники третьої особи [PERSON] і [PERSON] висловились на підтримання позиції відповідача, просять в позові відмовити. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали та дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, за положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії акту від 01.07.2015р. (а.с.4) убачається, що за заявою [PERSON], постійно діючою комісією з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради 01.07.2015р. з виходом на місце встановлено, що між присадибною ділянкою [PERSON] та городами [PERSON] і [PERSON] існував прохід загального користування, який самовільно зайняв [PERSON], встановивши металеву огорожу та ворота, що комісією останнього зобов"язано відновити прохід, демнтувати металеву огорожу і ворота, не чинити перешкод у користуванні проходом іншим громадянам, також попереджено [PERSON] про адміністративну відповідальність за порушення вимог земельного законодавства, встановлено термін один тиждень на відновлення проходу загального користування. Рішення Повітненської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. «Про затвердження акту земельної комісії» № 629 від 23.07.2015р. затверджено вищеозначений акт (а.с.5). За положеннями ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Частиною 3 вищеозначеної статті визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування» до повноважень сільських, селищних, міських рад належать в т.ч. вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Із пояснень представників відповідача убачається, що постійно діюча депутатська комісія з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради, з виходом на місце 01.07.2015р. встановила, що [PERSON], за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, самовільно зайняв прохід загального користування, тому зобовязала останнього усунути виявлені порушення, про що склала відповідний акт, що на 23.07.2015р. [PERSON] вимог комісії не виконав, акт затверджений рішенням сесії сільської ради. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що постійно діюча депутатська комісія з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. 01.07.2015р., склавши акт про порушення земельного законодавства та зобов"язуючи [PERSON] усунити такі порушення, намагалась у такий спосіб вирішити земельний спір, отже діяла в межах своїх повноважень. Повітненська сільська рада Городоцького р-ну Львівської обл. своїм рішенням № 629 від 23.07.2015р. затвердила результати роботи вищеозначеної комісії від 01.07.2015р. і підтвердила існування земельного спору, що відповідає положенням п.п. 5 п. б. ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про місцеве самоврядування" та п. "й" ч. 1 ст. 12 ЗК України. Покликання представника позивача, що [PERSON] не була власником або ж користувачем земельної ділянки і не вправі звертатись до сільської ради із заявою про порушення земельного законодавства, або ж, що постійно діюча депутатська комісія з вирішення земельних питань та спорів 01.07.2015р. вийшла за межі своїх повноважень, суд з огляду на пояснення сторін та матеріали справи, розцінює як необгрунтовані й такі, що не мають принципового значення для вирішення спору, не дають підстав до задоволення вимог. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов необгрунтований і в його задоволенні відмовляє. Відмовляючи у задоволенні позову суд також ураховує, що вищеозначене рішення сільської ради не є виконавчим документом і не підлягає примусовому виконанню та, що позивачкою не доведено, що цим рішенням порушуються її права або ж що таке впливає на її обов"язки.

Outcome: dismissed