Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метизний завод Шплінт. У.А." про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог представник позивача вказала, що позивач з 01 квітня 2011 року був призначений на посаду виконавчого директора Товариства. 31 березня 2014 року позивач з роботи звільнився за згодою сторін. При звільненні відповідачем не був проведений розрахунок. Позивачу не була виплачена заробітна плата у загальній сумі 7.922 гривень 92 копійок. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням провести розрахунок при звільненні та виплатити заборгованість по заробітній платі. Однак, відповідач на прохання позивача не реагує та позивача не допускає на територію Товариства. У зв*язку з не проведенням розрахунку при звільненні позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 21.539 гривень 19 копійок та спричинену йому у зв*язку з цим моральну шкоду у сумі 2.000 гривень. Представник відповідача пред*явлений позов визнав частково та пояснив, що у день звільнення позивачу була видана належним чином оформлена трудова книжка. Однак, позивач відмовився отримувати нараховану йому заробітну плату у сумі 7.922 гривень 92 копійок. Тому заробітна плата позивача була задепонована. Отримувати нараховану заробітну плату позивач не бажає та від її отримання ухиляється. Із заявами про виплату заробітної плати позивач до Товариства не звертався. Вказав, що позивач не надав доказів, що йому у зв*язку з невиплатою заробітної плати була спричинена моральна шкода. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів». При цьому, згідно зі ст. 116 КЗпП України: "При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред*явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум." Відповідно до ст.117 КЗпП України: "В разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу звільненому працівнику належних йому сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку." У судовому засіданні було встановлено, що з позивачем при звільненні не був проведений повний розрахунок: не була виплачена заробітна плата у сумі 7.922 гривень 92 копійок. Вказана обставина стверджується наданою відповідачем суду довідкою про заборгованість по заробітній платі та поясненнями його представника у судовому засіданні. Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача, що позивач ухиляється від отримання нарахованої йому при звільненні заробітної плати та що не отримана позивачем при звільненні заробітна плата задепонована. У цій частині відповідачем суду не надано жодних доказів. Відповідач не допускав позивача на територію Товариства, що стверджується актами від 07 липня 2014 року та28 серпня 2014 року. Таким чином, позивач відповідачем був позбавлений можливості отримати нараховану йому заробітну плату у сумі 7.922 гривень 92 копійки. У судовому засіданні було встановлено, що заробіток позивача перед звільненням у лютому і березні 2014 року відповідно склав 2.109 гривень 95 копійок та 2.268 гривень 46 копійок. А всього - 4.378 гривень 46 копійок. Таким чином, середньомісячний заробіток складає 2.189 гривень 23 копійки. При таких обставинах середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні буде складати на день звернення до суду з позовом за 10 місяців: з 01 квітня 2014 року по 01 лютого 2015 року - 21.538 гривень 82 копійки /2.189 гривень 19 копійок х 9міс. = 19.702 гривні 71 копійку + 1.836 гривень 12 копійок зарплати за січень 2015 року = 21.538 гривень 82 копійки/. Вказана сума, як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд також вважає, що позивачу у зв*язку з не проведенням розрахунку при звільненні була спричинена і моральна шкода: відповідачем грубо порушене чинне законодавство стосовно виплати заробітної плати, що привело до моральних страждань позивача та втрати нормальних життєвих зв*язків. Суд вважає, що також підлягає задоволенню заявлений позивачем позов про стягнення моральної шкоди і з відповідача на користь позивача у рахунок спричиненої моральної шкоди підлягає стягненню 2.000 гривень. Враховуючи всі докази, зібрані по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні було встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved