Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

05 вересня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Нововолинської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту нікчемним. В подальшому позивач 07.10.2014 року та 28.10.2014 року уточнила заявлені вимоги, про що подала відповідні письмові заяви, де просить встановити факт родинних відносин між нею і її дідусем [PERSON] та визнати недійсним заповіт посвідчений 19.07.2013 року державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І., за яким [PERSON] заповів належне йому майно [PERSON]. Ухвалою Нововолинського міського суду від 22.10.2014 року виключено із числа відповідачів Нововолинську державну нотаріальну контору та залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - нотаріуса Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак Олену Іванівну. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 19 липня 2013 року державний нотаріус Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І. посвідчила заповіт її дідуся [PERSON], який помер [INFO], вчинений останнім на користь його сина, а її дядька [PERSON] всупереч волевиявлення заповідача. Вважає, що вказаний заповіт укладений із порушенням вимог законодавства, оскільки дані свідків, в присутності яких вчинялась нотаріальна дія, вказані у заповіті не в повному обсязі, як того вимагає Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач також вказує на те, що у заповіті не зазначено місце вчинення нотаріальної дії та відсутні дані про посилання на законодавство про нерозголошення відомостей щодо факту складення заповіту та його змісту. Крім того, стверджує що підставою для визнання даного правочину недійсним є також підписання заповіту іншою особою, а саме [PERSON], та прочитання його іншими особами у зв'язку із похилим віком та поганим зором заповідача, в той час, коли похилий вік не є фізичною вадою або хворобою, що унеможливлює особисте підписання заповіту. Разом з тим позивач вказує на те, що у свідоцтві про її народження вказано, що її батьком був [PERSON], а із свідоцтва про народження останнього слідує, що його батьком є [PERSON]. Проте у свідоцтві про смерть [PERSON] зазначено прізвище [PERSON]. Після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], її дідусь [PERSON] відмовився від спадкування на підставі нотаріально завіреної заяви. Вважає, що таким чином він визнавав її своєю онукою, оскільки у вказаній заяві зазначив, що помер його син [PERSON], і що він відмовляється від спадщини на користь доньки спадкодавця, тобто на її користь. Встановлення факту, що [PERSON] є її дідусем, необхідно для вирішення спору про спадкування. Отже, як слідує із заявлених вимог, позивач просить встановити факт родинних відносин між нею та її дідусем [PERSON] та визнати заповіт, складений [PERSON], що посвідчений 19.07.2013 року державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І. недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, не заперечуючи вимогу про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] являється дідусем позивача [PERSON], водночас вони заперечили вимогу про визнання заповіту недійсним. На обгрунтування своїх заперечень посилаються на те, що ініціатива щодо складення заповіту виходила від батька відповідача [PERSON], що він не мав змоги особисто поставити свій підпис у складеному заповіті через те, що у нього дуже тремтіли руки через його похилий вік. Вказують на те, що нотаріус в присутності підписанта заповіту та двох свідків зачитала складений заповіт та попередила про нерозголошення відомостей, вказаних у ньому. Стверджують, що на час складання заповіту заповідач [PERSON] повністю усвідомлював свої дії та керував ними, а тому складений ним заповіт повністю відповідає його справжньому волевиявленню. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - державний нотаріус Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І. в судовому засіданні пояснила, що нею був посвідчений заповіт [PERSON], складений останнім 19 липня 2013 року на користь сина [PERSON]. Вказала, що 19 липня 2013 року її в телефонному режимі викликав додому заповідач [PERSON] для посвідчення заповіту. Вперше приїхала до нього поспілкуватися та з'ясувати його дійсне бажання скласти заповіт, після чого повернулась в нотконтору для підготовки проекту тексту заповіту. Вдруге повернулась до місця проживання відповідача по спливу деякого часу і попросила заповідача підписати текст заповіту, проте він не зміг цього зробити через те, що у нього дуже тремтіли руки, оскільки він був особою похилого віку. При спробі підписати заповіт [PERSON] цього не зміг зробити, а тому нотаріальний бланк був зіпсований, у зв'язку з чим його було анульовано та виготовлено заново зміст заповіту. Заповідач вказав в присутності двох свідків та підписанта, які не перебували з ним у родинних відносинах, що заповідає все належне майно своєму сину [PERSON], при цьому заповідач свою волю виявив самостійно, повністю віддаючи звіт своїм діям. Усі документи для посвідчення заповіту надавав син заповідача [PERSON], він же оплатив всі пов'язані з цим витрати. Зазначила, що підпис у заповіті замість заповідача поставив підписант [PERSON], якого на прохання заповідача запросив [PERSON] Крім того пояснила, що про дату, час та місце виклику нотаріуса для посвідчення заповіту здійснюється відмітка у відповідному журналі, у самому ж заповіті вказуються дані про заповідача, час та місце вчинення нотаріальної дії, дані про підписанта та свідків, їх підписи, а також посвідчувальний напис нотаріуса. Всі дані про підписанта і свідків, ксерокопії належних їм паспортів та ідентифікаційних кодів, долучаються до оригіналу заповіту та зберігаються у спадковій справі і заносяться в реєстр нотаріальних дій, що нею і було виконано. Також вказала, що у реєстрі нотаріальних дій зазначено, що заповіт [PERSON] у зв'язку з його хворобою посвідчувався у присутності свідків за місцем його проживання, що за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим нотаріус пояснила, що знаходячись наодинці із заповідачем, вона з'ясувала бажання заповідача заповісти належне йому майно своєму сину [PERSON] Жодних сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності у заповідача [PERSON] на момент складання ним заповіту не було. Вважає, що діяла при вчиненні даної дії правомірно, а тому заявлену вимогу про визнання заповіту недійсним рахує безпідставною і просить відмовити у її задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково в зв'язку з наступним. В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що 19 липня 2013 року до нього зателефонував [PERSON] і попросив приїхати до його батька за адресою: [ADDRESS]. Коли він туди приїхав, побачив у кімнаті на ліжку [PERSON], який був підпертий подушкою і повідомив його, що має намір скласти заповіт, але так як немає вже здоров'я, то просив замість нього підписати даний документ. Також вказав, що в цей час у кімнаті знаходилось ще дві жінки, що проживали по-сусідству із заповідачем, та нотаріус. Він погодився поставити свій підпис у заповіті, оскільки у заповідача сильно трусились руки і він фізично цього зробити не міг. Потім нотаріус поїхала у нотконтору для того, щоб видрукувати текст заповіту. Вказує, що коли нотаріус повернулась, він прочитав текст заповіту та першим поставив свій підпис, потім підписались інші двоє свідків, які були присутні у цій кімнаті разом із [PERSON] Стверджує, що при складанні заповіту ніякого тиску з боку будь-яких осіб на заповідача не чинилось, родинні відносини в сім'ї [PERSON] завжди були нормальними. Свідок [PERSON] вказала на те, що приблизно півтора року тому її попросили бути присутньою при складанні заповіту [PERSON]. Коли вона прийшла додому до заповідача, той сидів на ліжку, в кімнаті знаходились також сусідка [PERSON] і [PERSON]. Стверджує, що заповідач склав заповіт з власної волі, без будь-якого тиску на нього. При цьому він повністю усвідомлював те, що робить, так як вона особисто з ним спілкувалась перед цим і [PERSON] ще запитував у неї: "Чи давно вона була на могилі свого чоловіка [PERSON]", а також сказав їй, що він вже немає сили ходити до своєї жінки на могилу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була присутня як свідок при складанні [PERSON] заповіту, при цьому він сказав нотаріусу, що заповідає все майно своєму сину [PERSON]. В той час у кімнаті, крім заповідача і нотаріуса знаходились ще сусідка [PERSON] та чоловік на ім'я [PERSON]. Вказує, що саме [PERSON] поставив свій підпис у заповіті, так як заповідач не міг особисто підписати цей документ. Допитаний в судовому засіданні як свідок відповідач [PERSON] пояснив, що ініціатором складання заповіту 19 липня 2013 року був його батько, це своє бажання батько здійснив при ясній пам'яті, усвідомлюючи повністю свої дії, нотаріус вчиняв дану нотаріальну дію в присутності свідків, заповіт був нею прочитаний та підписаний [PERSON] при свідках. Ствердив, що у батька дуже трусились руки протягом останніх 20 років, через що його необхідно було навіть годувати комусь із близьких. В той час, коли вчинялась вказана нотаріальна дія, вони з дружиною проводили ремонтні роботи в будинку і йому з коридору було чути все, що відбувалось в кімнаті, де знаходився батько, і він бачив через привідкриті двері кімнати нотаріуса, свідків та [PERSON], яких він того дня запросив на прохання батька. Копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області підтверджується, що батьком позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с.5). Як вбачається із копії заяви [PERSON], посвідченої державним нотаріусом Бобак О.І., після смерті батька позивача [PERSON] - [PERSON], її дідусь [PERSON] відмовився від спадкування майна належного сину в користь своєї онуки [PERSON] (а.с.8). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЕГ №148372, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області (а.с.9). Цими доказами, а також поясненнями сторін встановлено в судовому засіданні факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON], який є її дідусем. За заповітом від 19 липня 2013 року, посвідченим, в зв'язку з хворобою заповідача [PERSON] державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І., заповідач все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і нащо він за законом матиме право, заповів своєму сину [PERSON] (а.с.10, 40). У даному заповіті, крім даних заповідача внесені дані про його підписанта та свідків, які брали участь у цій нотаріальній дії, а саме імена [PERSON], [PERSON], [PERSON] Із дослідженого в судовому засіданні журналу реєстру нотаріальних дій за 2013 рік, що наданий нотаріусом на вимогу суду, вбачається, що за №3-737 від 19.07.2013 року до нього внесені дані про заповідача [PERSON], підписанта та свідків, також внесені дані про те, що заповіт посвідчений нотаріусом за місцем проживання заповідача в присутності двох свідків у зв'язку із його хворобою. Даний журнал містить 200 аркушів, які пронумеровані і прошнуровані, розпочато його 04.03.2012 року, закінчено 27.12.2013 року. З дослідженої книги обліку викликів нотаріуса, що заведена 17.04.2008 року у Нововолинській державній нотаріальній конторі, яка прошита та пронумерована на 200 аркушах видно, що за 2013 рік під №11 19 липня о 13 год. міститься запис про виклик до хворого [PERSON] Як вбачається із довідки, виданої Нововолинською ЦМЛ 23 січня 2015 року, заповідач [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебував та на стаціонарному лікуванні в період з 01.01.2013 року по [INFO] не знаходився (а.с.117). Пред'являючи позов про недійсність заповіту, [PERSON] зазначає, що її дідусь [PERSON] склав заповіт на користь сина [PERSON] під тиском, не усвідомлюючи своїх дій, що незадовільний стан його здоров'я міг позначитися на його свідомості. Аналогічне ствердив у судовому засіданні і представник позивача [PERSON] Проте, такі твердження позивача і його представника спростовані перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами, серед яких наведені вище показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмовою інформацією, отриманою із Нововолинської ЦМЛ на запит суду щодо стану здоров'я заповідача. За змістом ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи (заповідача) на випадок своєї смерті стосовно належного йому майна, майнових прав та обов'язків, що складається у встановлений законом спосіб. Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Визначення обсягу цивільної дієздатності заповідача здійснюється нотаріусом з дотриманням вимог статті 44 Закону України "Про нотаріат" і проводиться за паспортом фізичної особи або іншими документами, передбаченими ст.43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Згідно ч.1, ч.2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як фізична особа з повною цивільною дієздатністю, особисто здійснив своє право на заповіт і відповідно до ст.ст. 1233, 1234, 1235 ЦК України зробив особисте розпорядження на випадом своєї смерті щодо всієї спадщини, заповівши її своєму сину [PERSON] Таке розпорядження заповідача відповідало його дійсній волі, що підтвердили в судовому засіданні державний нотаріус Бобак О.І., а також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Натомість жодних даних, які б стверджували про те, що заповіт був складений [PERSON] під впливом фізичного або психічного насильства, або ж він через стійкий розлад здоров'я не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, в судовому засіданні не встановлено. Разом з тим, в судовому засіданні сторони не заявляли клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи стосовно психічного стану [PERSON] на момент складання ним заповіту. Згідно вимог ст. 47 Закону України "Про нотаріат" у тексті заповіту зазначається ім'я заповідача, викладене відповідно до вимог ст.28 ЦК України, а також місце проживання заповідача та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті). Відповідно до пункту 5 глави 9 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Суд вважає, що при складанні заповіту, відповідно до ст.203 ЦК України, додержано загальні вимоги, що необхідні для чинності правочину, зокрема щодо його письмової форми і нотаріального посвідчення, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні. У зв'язку з цим, суд не приймає до уваги твердження позивача та її представника [PERSON] про те, що не всі дані свідків, в присутності яких вчинялась нотаріальна дія, були вказані у заповіті, не зазначено місце вчинення нотаріальної дії, відсутні дані про посилання на законодавство про нерозголошення відомостей щодо факту складення заповіту та його змісту, що підставою для визнання даного правочину недійсним є також підписання заповіту іншою особою, а саме [PERSON], та прочитання його іншими особами у зв'язку із похилим віком та поганим зором заповідача, в той час, коли похилий вік не є фізичною вадою або хворобою, що унеможливлює особисте підписання заповіту. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Як зазначено у ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Кожна сторона, відповідно до ст.60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Враховуючи положення цих норм закону, суд вважає, що позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не надали в судовому засіданні доказів, які б давали суду підстави для визнання заповіту недійсним, що визначені у ст.1257 ЦК України, а тому необхідно відмовити позивачу у задоволенні вимоги про визнання заповіту недійсним. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують той факт, що позивач [PERSON] є онукою померлого [PERSON], суд вважає, що заявлену вимогу позивача про встановлення факту родинних відносин слід задоволити та встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO], є дідусем [PERSON]

Outcome: dismissed