Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У лютому 2017 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державне підприємство "Управління житловими будинками" Управління справами Апарату Верховної Ради України (далі - ДП "Управління житловими будинками" Управління справами Апарату ВРУ), про відшкодування збитків та моральної шкоди. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Васалатія К.А. від 02 березня 2017 року було відкрито провадження у цивільній справі № 756/2344/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] . Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2019 року цивільну справу № 756/2344/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В. Свої позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] обґрунтовували тим, що вони мешкають у квартирі [ADDRESS] . Позивачі зазначили, що 12 червня 2015 року з вини [PERSON] , [PERSON] , мешканців квартири [ADDRESS] , відбулось залиття квартири позивачів, унаслідок якого [PERSON] , [PERSON] заподіяно збитків у сумі 45882,00 грн. З цих підстав позивачі просили суд стягнути з відповідачів на їх користь збитки у сумі 45882,00 грн, витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у сумі 6000,00 грн; компенсацію моральної шкоди у сумі 5000,00 грн, а також присудити з [PERSON] , [PERSON] понесені позивачами судові витрати. Відповідачі подали до суду відзив на позовну заяву, в якій просили суд відмовити [PERSON] , [PERSON] у задоволенні їх позовних вимог. Свою правову позицію відповідачі аргументували тим, що 12 червня 2015 року слюсарем-сантехніком ДП "Управління житловими будинками" Управління справами Апарату ВРУ здійснено заміну квартирних лічильників обліку холодної та гарячої води у туалеті квартири [ADDRESS] . 12 червня 2015 року відбувся прорив холодної води в туалеті квартири [ADDRESS] , унаслідок чого відбулось залиття квартири [ADDRESS] . Згідно з актом від 15 червня 2015 року причиною залиття є тріщина в корпусі лічильника холодного водопостачання, встановленого в туалеті квартири [ADDRESS] . Отже, на думку [PERSON] , [PERSON] , їхньої вини у залитті квартири позивачів немає. Також відповідачі вказували на те, що акт про залиття від 15 червня 2015 року, складений комісією ДП "Управління житловими будинками" Управління справами Апарату ВРУ, не відповідає законодавчим вимогам до таких актів, а витрати, необхідні для відновлення квартири позивачів, є завищеними. Позивачі подали до суду відповідь на відзив, в якому зазначили про необґрунтованість доводів [PERSON] , [PERSON] , наведених у відзиві, стверджували, що залиття квартири [ADDRESS] трапилось у зв`язку з тим, що власники квартири [ADDRESS] не забезпечили цілісність квартирних лічильників обліку холодної води, встановлених у згаданому житлі. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги своїх довірителів з мотивів, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Допитаний судом за клопотанням представника відповідачів свідок [PERSON] пояснив, що напередодні залиття він на прохання [PERSON] придбав та встановив у туалеті квартири [ADDRESS] лічильник обліку холодної води. Свідок зазначив, що він був у складі комісії ДП "Управління житловими будинками" Управління справами Апарату ВРУ, яка склала акт про залиття від 15 червня 2015 року та підтвердив, що причиною залиття квартири [ADDRESS] слугувала тріщина корпусу квартирного лічильника обліку холодної, встановленого у туалеті квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їхній представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності її представника. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів, їх представника та представника третьої особи. Заслухавши вступне слово представника позивача, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 04 лютого 2002 року [PERSON] з сім`єю: син [PERSON] та онука [PERSON] видано ордер на серії Б № 37 на вселення у квартиру [ADDRESS] (т. 1, а. с. 8). У цьому житлі було зареєстровано місце проживання наймача [PERSON] та членів його сім`ї [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер (а. с. 10). Після його смерті у квартирі [ADDRESS] залишились мешкати [PERSON] й [PERSON] (т. 1, а. с. 9). [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Частки співвласників у праві власності на цей об`єкт нерухомості є рівними (т. 1, а. с. 145). Квартира [ADDRESS] розташована поверхом вище над квартирою, в якій мешкають позивачі. 12 червня 2015 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] . Указаний факт підтверджується актом від 15 червня 2015 року, складеним комісією ДП "Управління житловими будинками" Управління справами Апарату ВРУ. В акті зазначено, що залиття трапилось внаслідок тріщини корпусу квартирного лічильника обліку холодної, встановленого у туалеті квартири [ADDRESS] (т. 1, а. с. 6-7). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (п. 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт про залиття від 15 червня 2015 року складений належним суб`єктом у присутності мешканців квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , у ньому зазначені прізвища, ініціали та посади членів комісії, вказано причину залиття та завдана матеріальна шкода. Таким чином, згаданий акт про залиття, відповідає вимогам, встановленим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15-ц). За приписами п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини. Згідно з п. 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Нормами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторін справи покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки причиною залиття квартири [ADDRESS] є витік води з тріщини у корпусі квартирного лічильника обліку холодної, встановленого у туалеті квартири [ADDRESS] , обов`язок з забезпечення цілісності якого покладено на власників згаданого житла, а відповідачами не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження відсутності їх вини у залитті квартири позивачів, суд дійшов висновку про необхідність покласти обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] та [PERSON] пошкодженням квартири [ADDRESS] , на відповідачів [PERSON] й [PERSON] . Ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Нормою ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення їхньої квартири після залиття. Згідно з висновком будівельно-технічного дослідження від 27 грудня 2016 року № 114, складеним товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр "Будівельна експертиза" (далі - ТОВ "Науково-технічний центр "Будівельна експертиза"), вартість ремонтно-будівельних робіт і застосовних матеріалів при проведенні робіт з усунення пошкоджень, які виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , яке трапилось 12 червня 2015 року, складає 45882,00 грн (т. 1, а. с. 26-60). Зазначені у висновку будівельно-технічного дослідження пошкодження відповідають тим, які були описані в акті про залиття від 15 червня 2015 року. Жодних доказів на спростування розміру збитків, спричинених [PERSON] та [PERSON] залиттям їх квартири, відповідачами та їхнім представником суду не надано. Також [PERSON] , [PERSON] та їхній представник не скористалися своїм правом та не заявили у ході розгляду справи в суді клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а отже не довели, що вартість матеріальних збитків, завданих мешканцям квартири [ADDRESS] , визначено ТОВ "Науково-технічний центр "Будівельна експертиза" неправильно. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-168цс13 зроблено висновок по застосуванню ст. 1190 ЦК України та вказано, що особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Зважаючи на те, що шкоду завдано позивачам спільною бездіяльністю співвласників квартири [ADDRESS] , вони несуть солідарну відповідальність перед позивачами (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 463/389/14-ц). За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] збитки у сумі 45882,00 грн. Відповідно до квитанції від 12 грудня 2016 року позивачем [PERSON] сплачено ТОВ "Науково-технічний центр "Будівельна експертиза" грошові кошти у сумі 6000,00 грн за проведення будівельно-технічного дослідження від 27 грудня 2016 року № 114. Ця сума підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] (по 3000,00 грн з кожного з позивачів). Ч. 1 ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачам [PERSON] , [PERSON] заподіяно моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням їх квартири внаслідок залиття. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь-кого зі сторін у скрутне становище. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали позивачі у зв`язку з пошкодженням у результаті залиття їх квартири, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] , [PERSON] у розмірі 2000,00 грн та стягнути цю суму солідарно відповідачів на користь позивачів (по 1000,00 грн на користь кожного з позивачів). Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] збитки у сумі 45882,00 грн; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення будівельно-технічного дослідження у сумі 6000,00 грн; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у сумі 1000,00 грн; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у сумі 1000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, відповідачем було надано витяг з договору про надання правової допомоги від 10 червня 2016 року № 422-ц, укладений між [PERSON] , [PERSON] та адвокатським об`єднанням "Дніпровська колегія адвокатів № 2 Києва"; розрахунок вартості про обсяг правничої допомоги за договором від 10 червня 2016 року № 422-ц, в якому міститься детальний опис наданих адвокатом послуг, а також їх вартість в розмірі 11908,15 грн, квитанції від 07 грудня 2020 року № 07/12/20, що засвідчує оплату відповідачем правничої допомоги у сумі 11820,00 грн (т. 1, а. с. 94, 155-161, 224-234). При цьому [PERSON] сплачено за надані адвокатські послуги 8425,00 грн, а [PERSON] - 3395,00 грн. Отже, витрати позивачів на професійну правничу допомогу на суму 11820,00 грн підтверджені належними доказами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача [PERSON] компенсації підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 303,12 грн (53882,00 грн / 56882,00 грн х 320,00 грн =303,12 грн) та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у сумі 7980,66 грн (53882,00 грн / 56882,00 грн х 8425,00 грн =7980,66 грн). Також суд присуджує з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 303,12 грн (53882,00 грн / 56882,00 грн х 320,00 грн = 303,12 грн) та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у сумі 3215,95 грн (53882,00 грн / 56882,00 грн х 3395,00 грн =3215,95 грн).

Outcome: partial