Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

ПАТ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 53064,00 грн., що складається з: 18575,63 грн. - заборгованість за кредитом; 1486,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 33002,32 грн. - залишок за несплаченим штрафом згідно п.2.2 Генеральної угоди через невиконання останнім взятих на себе договірних зобов'язань. В подальшому, представник відповідача звернувся до суду з зустрічної позовною заявою до ПАТ «Приватбанка» з вимогами визнати п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості з метою створення благополучних умов виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № SAMDN50OTC002652337 від 25.01.2010 - недійсним. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 33002,32 грн. в якості залишку за несплаченим штрафом,передбаченим п.п. 2.2. Генеральної угоди. Проте при підписанні вказаної угоди позичальник був поставлений у ситуацію, де не міг вплинути на умови укладеної угоди, а тому вважає розмір штрафу таким, що суперечить справедливості, добросовісності та розумності. В судове засідання 23.04.2015 року представник ПАТ «Приватбанк» не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентам. В задоволені вимог щодо стягнення штрафу просила відмовити обґрунтовуючи це тим, що розмір штрафу значно перевищує суму основного боргу. Також просила задовольнити зустрічну позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 04.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 36139,97 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "01" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, за положеннями якої Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось представником відповідача, ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, що свідчить про неналежне виконання зобов'язання останнім. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 другої ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 10.07.2014 року має заборгованість 53064,00 грн., яка складається з наступного: 18575,63 грн. - заборгованість за кредитом; 1486,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 33002,32 грн. - залишок за несплаченим штрафом згідно п.2.2 Генеральної угоди. В силу ст. 526 та ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в встановлений строк відповідно до вказівок договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 03 вересня 2014р. (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. На підставі викладеного та враховуюче те, що заявлений позивачем розмір штрафу майже в два рази перевищує розмір основного боргу, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за можливе застосувати в даному випадку положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір штрафу до 10 000 гривень. Стосовно вимог заявлених за зустрічним позовом суд зазначає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу щодо недійсності п.п. 2.2. Генеральної угоди про реструктизацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 04.04.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Outcome: partial