Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА БІЗНЕС" про визнання недійсним договору №001575 від 02.02.2012 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.02.2012 року між ним та ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС" (надалі Відповідач) укладено договір №001575 про надання послуг з розподілення фінансових активів. Перед укладенням договору, він ознайомився із його змістом, але мало що зрозумів, довірена особа відповідача запевнила його, що договір розроблено та складено відповідно до вимог законодавства, тому він підписав його. За цим договором Адміністратор, за згодою позивача зобов'язаний був вчинити певні дії від імені та за рахунок позивача, спрямовані на придбання товару. На виконання умов договору, позивач, на поточний рахунок Адміністратора здійснював платежі, на загальну суму - 5252,33 грн., а відповідачем не були здійсненні дії на виконання обов'язків за договором. Вказані дії свідчили про те, що з боку відповідача мала місце омана, дії Відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", умови договору є несправедливими, порушують принцип добросовісності і створюють істотний дисбаланс її договірних прав та обов'язків на шкоду споживача; відповідач, як виконавець послуг не виконав свої зобов'язання. В судове засідання позивач не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений. Від представника позивача за договором про надання правової допомоги надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній підтримує позовні вимоги з мотивів, викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим в ЄДРПОУ місцезнаходженням. Заперечень на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 2011 року між сторонами був укладений договір № 001575, за умовами якого пунктом 1.1 ст.1 Договору передбачено, що відповідач (адміністратор) за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання Товару, зазначеного у додатку № 1 до даного договору, на умовах діяльності програми "Центр-Інвест", що міститься в додатку № 2, в тому числі: сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; організувати та проводити Захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату послуги на користь учасника або надати учаснику відповідну суму, і інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та строки, передбачені цим договором та додатками до нього; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього (а.с. 8). В Додатку №1 до Договору визначені вартість товару в сумі 70000,00 грн., одноразовий комісійний внесок в сумі 4200,00 грн., кількість платежів - 120, сума загального платежу - 786,33 грн., який складається з чистого внеску - 583,33 грн. та адміністративних витрат в сумі 203,00 грн. (а.с. 9 зворот). Позивачем сплачено на рахунок ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС": щомісячний чистий внесок 583,33 грн., адміністративні витрати на загальну суму 1421,00 грн., а всього 2004,33 грн., що підтверджується копіями квитанцій ( а.с.12-15). Додаток № 2 до договору № 001575 від 02 лютого 2012 року закріплені умови програми "Центр Інвест", зокрема послідовність та строки виконання зобов'язань сторін, передбачених договором (а.с. 10-11). З матеріалів справи вбачається, що під час укладення угоди позивач отримав примірник угоди та додатків з описом послуг Відповідача. Згідно умов Статті 3 Договору, учасник зобов'язується, зокрема, виконувати зобов'язання, передбачені договором, у порядку та строки, визначені договором; щомісячно до 21 числа кожного місяця сплачувати загальний платіж; Загальні платежі авансом у будь-який час місяця довільно, тощо (а.с. 10 зворот). Відповідно до Статті 5 договору Адміністратор проводить оплату Товару, організовує його передачу у власність Учаснику або надає відповідну суму для придбання Товару самим учасником, який отримав Дозвіл, протягом 3 (трьох) робочих днів ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС", після того, як Учасником будуть виконані вимоги цієї статті (а.с11). Порядок проведення Заходу по розподілу грошового фонду визначено ст. 4 Договору (а.с 10, зворот). Таким чином, за означеним договором позивач сплачує кошти за можливість одержання Товару, які надаються за рахунок залучення коштів інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 ст.19 Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому, в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми". Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальною", тобто такою, що порушує норми чинного законодавства України. Так, "пірамідальній схемі" властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом Договору сторін та додатків до нього, укладених в рамках функціонування системи придбання товарів або надання відповідної суми у позику, є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним бажаного товару або отримання суми, необхідної для придбання такого товару самостійно. Таким чином у договорі № 001575 від 02 лютого 2012 року чітко передбачено, що учасник оплачує кожного місяця Загальні платежі, тобто договором передбачена щомісячна сплата внесків за товар, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, чи виплату суми у разі не можливості продажу товару. Учасник, який виконав усі умови договору та додатків до нього, має повне право вимагати від Відповідача виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити вартість товару або надати грошові кошти, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже, за програмою "Центр Інвест" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором та додатками до нього, отримує бажаний товар або відповідну суму для придбання Товару, через механізм, передбачений в Програмі. За таких обставин, суд не може погодитись з тим, що діяльність ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС" за договором сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах або отримання сум на придбання товару, придбавають товар або отримують суму у позику усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання товару або суми у позику кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Отже, отримання кожним споживачем товару або суми для його придбання здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших учасників програми відповідача. Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС" з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга". При розгляді справи №6-40 цс13 про визнання угоди недійсною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди Верховний Суд України 11 вересня 2013р. зробив обов'язковий для всіх судів правовий висновок (ст.360-7 ЦПК України), відповідно до якого поняття "пірамідальна схема" має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Утворення та експлуатація пірамідальних схем забороняється як нечесна підприємницька практика, а правочин здійснений з використанням такої практики, є недійсним. Водночас придбання товарів у групах передбачає надання споживачу товару в обмін на внесення ним коштів і за умови отримання відповідного дозволу є легітимною підприємницькою діяльністю. Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 08 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Оскільки, договір між сторонами було укладено 02 лютого 2012 року, а Закон України від 02 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" набув чинності 08 січня 2012 року, на час укладення договору діяльність ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС" повинна відповідати вимогам чинного законодавства в частині отримання відповідного дозволу - ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Статтею 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до запиту від 23.02.2015 року в Єдиний ліцензійний реєстр про наявність відомостей стосовно отримання ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС" ліцензії, стало відомо, що така інформація відсутня, а це означає, що "АЛЬФА БІЗНЕС", вчинив правочин без відповідного дозволу (ліцензії). Крім того, з офіційних відомостей, які внесені до реєстру фінансових установ Нацкомфінпослуг, відсутні записи про внесення "АЛЬФА БІЗНЕС" до реєстру фінансових установ, відсутності відомості про видачу "АЛЬФА БІЗНЕС" ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Частиною 3 ст. 215 ЦК України, встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З урахуванням викладеного, оспорюваний Позивачем [PERSON] договір № 001575 від 02.02.2012 року, укладений між сторонами у справі є недійсним з моменту його укладання, оскільки вчинений без відповідного дозволу (ліцензії). Звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на різні за змістом та правовою природою підстави для визнання укладеного між ним та Відповідачем договору недійсним - ст. 230 ЦК України (обман) та ст. 227 ЦК України - вчинення правочину без відповідного дозволу. Разом з тим, суд у відповідності до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення вирішує питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосування до цих правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Судом встановлено, що Договір погоджено сторонами у справі, підписано як договір так і всі додатки до нього, які становлять його невід"ємну частину. Таким чином, суд приходить до висновку, що підписання цього договору та додатків до нього є свідчення того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови і зміст договору і додатків до нього, з моменту підписання договору і додатків позивач набув статусу клієнта програми придбання товару. Крім того, в силу статті 8 Додаткову Договору позивач має право розірвати договір як протягом трьох днів з моменту його підписання, так і після спливу вказаного терміну з моменту його підписання (а.с. 11 зворот). Для цього необхідно було письмово повідомити ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС", про розірвання договору. Проте, із наданих до суду письмових доказів не вбачається, що Позивач звертався із заявою про розірвання договору в спосіб, визначений ст. 8 Договору, та сплачував на виконання умов Договору платежі, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами договору. Аналізуючи норму ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Згідно з вимогами ст.ст.57-59 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту його обману, оскільки позивач був ознайомлений з умовами та змістом Договору та додатку до нього, мав достатній термін для ретельного вивчення змісту договору та, у разі незгоди з його умовами, розірвання. За таких обставин, суд відхиляє доводи позивача про те, що правочин вчинений під впливом обману. Разом з тим, суд визнає договір, укладений між сторонами у справі з підстав, передбачених ст. 227 ЦК України, недійсним, та в цій частині приходить до висновку про обґрунтованість позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з ТОВ "АЛЬФА БІЗНЕС" на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати при зверненні до суду відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів". Враховуючи викладене,

Outcome: approved