Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Базель-Фінанс» про визнання договору іпотеки недійсним, мотивуючи це тим, що 19 лютого 2008 року між ВАТ «ЕлектронБанк» правонаступником якого є ПАТ «ФольксБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. В забезпечення умов кредитного договору між банком та позивачем було укладено з банком договір іпотеки, відповідно якого в забезпечення повернення кредиту передав в заставу житловий будинок та земельну ділянку , які знаходяться по вул. Беркутова, 44в с. Халеп'я Обухівського району Київської області. 19.09.2013 року ПАТ «ФольксБанк» уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс» договір відступлення права вимоги. Зважаючи на те що в будинку який переданий в іпотеку на момент укладення договору проживають неповнолітні діти тому він просить визнати вказаний договір іпотеки недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, оскільки в момент укладення оспорюваного договору не було надано дозвіл органу опіки та піклування. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову подавши суду письмові заперечення в яких обґрунтував не визнання позову. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явився та пояснення щодо позовних вимог не надавав. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду свої письмові пояснення щодо позову, просить слухати справу в її відсутності. Суд вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 19.02.2008 року між ВАТ«Електрон Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФОЛЬКСБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF47191, за умовами якого Банк надав останній 900\~000 (девятсот тисяч) доларів США з кінцевим терміном повернення до 18.02.2028 року, що підтверджується копією договору з додатком. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 19.02.2008 між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФОЛЬКСБАНК») та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно якого було передано в іпотеку Банку майно: житловий будинок житловою площею 54,9 кв.м і загальною площею 298,3 кв.м, та земельну ділянку загальною площею 0,25 га, які розташовані на вул. Беркутова, 44 у с. Халепя Обухівського району Київської області. 19.09.2013 між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» (яке є правонаступником прав та обовязків ВАТ «Електрон Банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги. 19 вересня 2013 року укладено і нотаріально посвідчено договір, згідно якого ПАТ "ФОЛЬКСБАНК" передав, а ТОВ "ФК "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" (Відповідач) прийняв всі права вимоги за кредитним договором № KF47191 та іпотечним договором від 19 лютого 2008 року, що підтверджується копією договору, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. У звязку з порушенням Боржником взятих на себе зобовязань по виконанню умов кредитного договору № KF47191, ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON]. По зазначеній справі 21.12.2009 року Обухівським районним судом Київської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10\~674\~897 (десять мільйонів шістсот сімдесят чотири тисячі вісімсот девяносто сім) грн. 76 коп. Рішення набрало законної сили 23.03.2010. 17 жовтня 2014 року Обухівським районним судом Київської області у цивільній справі №372/1714/14-ц за позовом ТОВ "ФК "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" до [PERSON], відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про звернення стягнення на майно (предмет іпотеки), звільнення майна з-під арешту, виселення, прийнято рішення, яким в задоволенні позову ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" відмовлено повністю. 25 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Київської області у цивільній справі №372/1714/14-ц рішення Обухівського районного суду Київської області від 17.10.2014 р. залишене без змін, а апеляційна скарга ТОВ "ФК "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" відхилена. Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2014 року та рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2014 року по вказаній справі скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. З наявних матеріалів вбачається, що, у будинку за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Халеп'я, вул. Беркутова, 44, який виступав предметом іпотеки, на момент його укладення, разом із батьками [PERSON] та [PERSON] проживали їх малолітні діти ([PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]). Вказане підтверджується довідкою Служби у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації від 18.12.2014 № 01-02/695, яка додається. Згідно з вимогами абз. 4 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (в редакції, що діяла на момент укладення договору) для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна. Згідно з положеннями частин третьої та четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно з частиною другою статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти -члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (частина друга статті 64 і частина перша статті 156 Житлового кодексу УРСР). За приписами ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Одним з правочинів, які не можуть вчиняти без дозволу опіки та піклування, відповідно до ст. 177 Сімейного Кодексу України, статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" та частиною 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема і право користування жилим приміщенням. Вимоги чинного законодавства щодо необхідності отримання згоди органів опіки та піклування при вчиненні угод з нерухомим майном, зазначені у [PERSON] юстиції України "Щодо отримання згоди органів опіки та піклування" від 25.07.2006 № 19-50-556. Відповідно до вимог частини 6 статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. З вищевказаного вбачається ,що передача нерухомості в іпотеку відбулася всупереч вимогам абз. 4 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (в редакції, що діяла на момент укладення договору), тобто без попередньої згоди органу опіки та піклування. Як наслідок договір іпотеки від 19.02.2008 між ВАТ "Електрон Банк" та [PERSON] не відповідає вимогам статті 203 ЦК України, а тому на підставі статті 215 ЦК України він підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує майнові права малолітніх дітей. З приводу визнання договору іпотеки недійсним, за обставин, що не відповідають вимогам ст. 203 ЦК України (без попередньої згоди органу опіки та піклування) та порушують майнові права неповнолітніх дітей правову позицію висловлено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх ухвалах від 12 лютого 2014 року, 4 грудня 2014 року, 28 січня 2015 року, 4 лютого 2015 року, а також Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2015 року. Враховуючи викладене та

Outcome: approved