Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22 грудня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про визнання договору позики недійсним в якій позивач просив суд визнати договір позики № 8932852 від 15 січня 2020 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» недійсним. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що кредитний договір не був ним підписаний. Сторони не домовилися про всі істотні умови, визначені законодавством, а сам договір містить несправедливі умови, які суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, та вказаний договір здійснений з використанням нечесної підприємницької діяльності. Зазначає, що в спірному договорі відсутні мета отримання та конкретний спосіб надання кредиту, не вказано види забезпечення за кредитом, реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту, тип процентної ставки. Враховуючи наведені обставини, позивач просив суд визнати договір позики недійсним ( а.с.1-5). \~ \~ \~ \~Директор товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 25 березня 2021 року надав пояснення в яких зазначив, що 10 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Договір факторингу № 10072020. Відповідно до п. 1.1 Договору № 10072020 Клієнт відступив Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор прийняв такі Права вимоги та передав грошові кошти в розпорядження Клієнта за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Згідно реєстру прав вимоги № 108 від 27 жовтня 2020 року до Договору факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв» права вимоги до [PERSON] за Договором позики № 8932852 від 15 січня 2020 року (п/п № 7860 з Реєстру прав вимоги № 108 від 27 жовтня 2020 року) у відповідності до п 2.5 Договору Факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року Фактор повертає, а Клієнт приймає право вимоги до Боржників, перелічених в Таблиці № 1 Акту про повернення права вимоги. В зв`язку із чим Фактор втрачає право вимоги до Боржників, перелічених в Таблиці № 1 Акту про повернення, в день підписання цього Акту. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» втратило право вимоги до Боржника [PERSON] за Договором позики № 8932852 від 15 січня 2020 року на підставі Акту про повернення прав вимоги, тому просили залучити їх правонаступника ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 21). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 22 грудня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.12). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про визнання договору позики недійсним та витребувано докази (а.с. 13-14). \~ \~ \~ \~31 березня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та залучено до участі у справі правонаступника ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 28-29). Представником позивача надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали (а.с. 8). Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» в наданих пояснення просив слухати справу за їх відсутності (а.с. 21). Представник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлялися. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Фактичні обставини, встановлені судом 15 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики № 8932852, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язалося передати [PERSON] у власність грошові кошти. 10 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Договір факторингу № 10072020. Відповідно до п. 1.1 Договору № 10072020 Клієнт відступив Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор прийняв такі Права вимоги та передав грошові кошти в розпорядження Клієнта за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с. 22). Згідно реєстру прав вимоги № 108 від 27 жовтня 2020 року до Договору факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв» права вимоги до [PERSON] за Договором позики № 8932852 від 15 січня 2020 року (п/п № 7860 з Реєстру прав вимоги № 108 від 27 жовтня 2020 року) (а.с. 23). У відповідності до п 2.5 Договору Факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року Фактор повертає, а Клієнт приймає право вимоги до Боржників, перелічених в Таблиці № 1 Акту про повернення права вимоги. В зв`язку із чим Фактор втрачає право вимоги до Боржників, перелічених в Таблиці № 1 Акту про повернення, в день підписання цього Акту. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» втратило право вимоги до Боржника [PERSON] за Договором позики № 8932852 від 15 січня 2020 року на підставі Акту про повернення прав вимоги, тому просили залучити їх правонаступника ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.24). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1\~статті 4 ЦПК\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами, встановленими частиною 1\~статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень\~Закону України "Про електронну комерцію"\~у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір було укладено згідно з ч. 2.\~ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року № 2664-III\~\~в порядку, передбаченому\~Законом України "Про електронну комерцію" від 3 вересня 2015 року № 675-VIII\~(далі - Закон). Відповідно до вищезазначеного порядку, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону. Згідно із п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. Відповідно до ч. 3\~ст. 5 Закону\~правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, а допустимість електронного документа, як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до п. 5\~ст. 11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Як встановлено ст. ст.\~205,\~207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених\~законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів. Відповідно до ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо\~законом\~ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 627 ЦК України\~та\~ст. 6 цього Кодексу\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1ст. 638\~ЦК України\~та\~ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Як встановлено\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із\~ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору N8932852 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, без їх доведення в розрізі положень ст.\~ст. 76-81 ЦПК України, і спростовуються самим змістом договору, суд не вбачає підстав для визнання спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст. ст.\~203,\~215 ЦК України, ст. ст.\~11,18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~та\~ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Доводи позивача про те, що кредитний договір N8932852 було укладено з порушенням вимог\~Закону України "Про захист прав споживачів", так як перед його укладенням, позичальнику не було повідомлено в письмовому вигляді про кредитні умови а також не має доказів ознайомлення з усіма істотними умовами договору, судом також не приймається до уваги з огляду на те, що п. 4.2 кредитного договору прямо зазначено, що позичальник підтвердив, що вивчив умови Договору та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, а їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Правила надання грошових коштів у кредит "1 безпечне агентство необхідних кредитів" перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст.\~641,\~644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача проте, що перед укладенням договору він не був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає\~Закон України "Про захист прав споживачів", оскільки, звернувшись до ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" з заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, останній засвідчив той факт, що він обізнаний з Правилами, які включають в себе і умови кредитування. Згідно із ч. 1ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76\~ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст. 77\~ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3ст. 89\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, приймаючи до уваги вимоги позивача про визнання договору позики, який укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів", виходячи із принципу диспозитивності, закріпленого\~ст. 13 ЦПК України, про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, надходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням відмови в задоволення позову та з огляду на те, що відповідно до\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судові витрати по справі по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed