Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Скорик Г.Г. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, третьої особи\~Державного реєстратора філії КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Одеської області Глущенко А.О. про скасування рішення сільської ради, скасування рішення та запису державного реєстратора. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначила, що на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2015 року у справі № 504/2279/14-ц [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Всупереч цьому його колишня дружина [PERSON] , знаючи про існування вищезазначеного рішення суду, звернулася до Крижанівської сільської ради із заявою про одержання безоплатно у власність земельної ділянки під житловим будинком котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] та надала технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, для будівництва і обслуговування вищезазначеного жилого будинку. 25.04.2017р. рішенням двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] » вирішено затвердити надану [PERSON] технічну документацію із землеустрою, яке у подальшому стало підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5122783200:01:002:2260, одноособово за [PERSON] . У зв`язку із цим, представник [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII, про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783200:01:002:2260; скасувати рішення державного реєстратора Глущенко Андрія Олександровича, філія КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Одеської області, про внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію приватної власності [PERSON] на 1/1 частину земельної ділянки, кадастровий номер 5122783200:01:002:2260, площею 0,0143 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та скасувати запис державного реєстратора Глущенко Андрія Олександровича, філія КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Одеської області, про внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватної власності [PERSON] на 1/1 частину земельної ділянки, кадастровий номер 5122783200:01:002:2260, площею 0,0143 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 02.06.2020 року по справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.85). 09.09.2020 року адвокат Козак А.В. в інтересах [PERSON] подала апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду з підстав порушення судом першої інстанції правил підсудності. (а.с.92). Справу було направлено до Одеського апеляційного суду. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.10.2020 року апеляційну скаргу адвоката Козак А.В. в інтересах [PERSON] на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.06.2020 року про відкриття провадження у справі повернуто апелянту (а.с.102). 24.02.2021 року через канцелярію до суду надійшов відзив на позов від правонаступника Крижанівської сільської ради - Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, в якому представник Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області просив у задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити у відсутність представника Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області (а.с.121-123). 16.03.2021 року через електронну пошту до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, у якому вона просила відхилити заперечення представника Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, позов задовольнити (а.с.142-148). Ухвалою суду від 13.04.2021 року клопотання представника позивача про заміну відповідача його правонаступником було задоволено та вирішено замінити відповідача Крижанівську сільську раду Лиманського району Одеської області її правонаступником - Фонтанську сільську раду Одеського району Одеської області (а.с.162). Ухвалою суду від 01.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.180). В судовому засіданні 01.11.2021р. при розгляді справи по суті представник позивача-адвокат Алфєєв Д.М. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача-адвокат Заєць В.П. 01.11.2021р. надала до канцелярії суду відзив, однак з урахуванням пропуску відповідачем строку на подання відзиву, він був залишений без розгляду. Разом із тим, в судовому засіданні 01.11.2021р. представник відповідача-адвокат Заєць В.П. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що рішення Крижанівської сільської ради №450-VІІ від 25.04.2017р. є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію після набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку, що унеможливлює його скасування. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, яким чином порушено його права, зокрема, оскаржуваними рішеннями, або відповідачами та обрано неналежний спосіб захисту. Відповідач [PERSON] ніяким чином не перешкоджала відповідачеві в оформленні прав на земельну ділянку, проте позивач не виявив бажання для її оформлення. Право позивача на користування вказаною земельною ділянкою не порушено та не обмежено. Третя особа - \~Державний реєстратор філії КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Одеської області Глущенко А.О., будучи належним чином повідомленим (а.с.186, 196), в судове засідання не з`явився, будь-яких пояснень або заперечень не надавав. Суд, дослідивши\~ та проаналізувавши\~ матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2015 року у справі № 504/2279/14-ц позов [PERSON] до [PERSON] про поділ нерухомого майна, що набуто подружжям під час шлюбу задоволено та визнано житловий будинок котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , припинено право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , вселено [PERSON] у вищезазначений житловий будинок (а.с.7-8). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.10.2015р., рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2015 року залишено без змін. Надалі, ухвалою ВССУ ухвала апеляційного суду Одеської області від 20.10.2015 року та рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2015 року залишені без змін (а.с.9-10, 11-12). В подальшому [PERSON] , звернулася до Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області із заявою щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену ТОВ «ІНАГРО КОМІНТЕРНІВСЬКЕ». Вищевказана документація була виготовлена ТОВ «ІНАГРО КОМІНТЕРНІВСЬКЕ» за замовленням [PERSON] (договір №20-03/09-2016 від 20.09.2016р.) на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2009р., про купівлю нею житлового будинку та технічного паспорту на даний будинок (а.с.14-55), тобто без врахування рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2015р., згідно якого [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку. 25.04.2017р. рішенням двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] » вирішено затвердити надану [PERSON] технічну документацію із землеустрою, яке у подальшому стало підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5122783200:01:002:2260, одноособово за [PERSON] (а.с.13). Таким чином, рішенням двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] » порушується право [PERSON] , а саме, право користування земельною ділянкою, на якій розташований приналежна йому Ѕ частина житлового будинку котеджного типу, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, дане рішення позбавляє [PERSON] у подальшому звернутися із заявою про одержання безоплатно у власність земельної ділянки під житловим будинком котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , як співвласника. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.120\~ЗК України,\~у разі\~набуття права\~власності на\~жилий будинок,\~будівлю або\~споруду,\~що перебувають\~у власності,\~користуванні іншої\~особи,\~припиняється право\~власності,\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~розташовані ці\~об`єкти.\~До особи,\~яка набула\~право власності\~на жилий\~будинок,\~будівлю або\~споруду,\~розміщені на\~земельній ділянці,\~що перебуває\~у власності\~іншої особи,\~переходить право\~власності на\~земельну ділянку\~або її\~частину,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У відзиві на позов представник Фонтанської сільської ради посилається на той факт, що рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII, про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783200:01:002:2260, є актом індивідуальної дії, видане з метою вирішення питання, яке стосується безпосередньо громадянки [PERSON] , та вичерпало свою дію після набуття права власності відповідачем [PERSON] на відповідну земельну ділянку, тому не підлягає скасуванню. Аналогічні доводи, висловлює представник відповідача-адвокат Заєць В.П. Крім того, у відзиві на позов представник Фонтанської сільської ради посилається на пропуск строків позовної давності [PERSON] щодо звернення до суду із даним позовом, адже рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII, про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783200:01:002:2260 прийнято 25.04.2017 року, а Позивач звернувся до суду після 25.04.2020 року. Суд відхиляє доводи представників відповідачів, з огляду на наступне. Щодо права [PERSON] на оскарження рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII «про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] », як акту індивідуальної дії, та підстави виникнення такого права, суд зазначає наступне, що статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Як зазначалося вище, згідно рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2015 року у справі № 504/2279/14-ц [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У даному випадку Рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] » безпосередньо стосується також прав [PERSON] , а саме, права користування земельною ділянкою, на якій розташований приналежна йому Ѕ частина житлового будинку котеджного типу, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, дане рішення позбавляє [PERSON] у подальшому звернутися із заявою про одержання безоплатно у власність земельної ділянки під житловим будинком котеджного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , як співвласника, тому [PERSON] безпосередньо є належним суб`єктом оскарження вищезазначеного рішення. Представник Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області у своєму відзиві на позов посилається на Постанову ВП ВС від 18.09.2020 року по справі № 2040/6074/18, проте невірно трактує висновки, зроблені у даній постанові. Так,\~згідно п.\~42\~Постанови ВП\~ВС від\~18.09.2020\~року по\~справі №\~2040/6074/18\~право на\~оскарження рішення\~(індивідуального\~акта)\~суб`єкта\~владних повноважень\~надано особі,\~щодо якої\~воно прийняте\~або прав,\~свобод та\~інтересів якої\~воно безпосередньо\~стосується. У даному випадку рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] » безпосередньо впливає на права та інтереси [PERSON] , тому Позивач у даному випадку є належним суб`єктом оскарження. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі № 925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Близькі за змістом висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі\~№ 569/17272/15-ц). Таким чином, [PERSON] обрав належний та допустимий спосіб захисту. Щодо відсутності підстав для застосування строків позовної давності щодо позовних вимог [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про існування оскаржуваного рішення Крижанівської сільської ради та про своє порушене право [PERSON] дізнався від свого представника адвоката Алфєєва Д.М., після отримання останнім Інформаційної довідки № 140346432 від 05.10.2018 року під час реєстрації права власності за [PERSON] Ѕ частини житлового будинку котеджного типу, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] 02.10.2018 року (а.с.65). Тільки після отримання адвокатом [PERSON] - [PERSON] копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, для будівництва і обслуговування жилого будинку котеджного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від Крижанівської сільської ради, [PERSON] дізнався, що [PERSON] надала до Крижанівської сільської ради договір купівлі-продажу від 03.09.2009 року, згідно з яким, їй одноособово належить вищезазначений житловий будинок та приховала той факт, що вже існує рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2015 року у справі № 504/2279/14-ц про розподіл майна між подружжям. Саме з цього часу, тобто з жовтня 2018 року слід відраховувати строк позовної давності щодо звернення до суду із вимогами щодо скасування рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), громадянці України [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] », скасування рішення та запису державного реєстратора Глущенко Андрія Олександровича, філія КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Одеської області, про внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію приватної власності [PERSON] на 1/1 частину земельної ділянки, кадастровий номер 5122783200:01:002:2260, площею 0,0143 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] не пропущено строк позовної давності щодо звернення до суду із вищезазначеними вимогами. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним про скасування рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII від 25.04.2017 року підлягають задоволенню. Стосовно вимог [PERSON] про скасування рішення та запису державного реєстратора Глущенко Андрія Олександровича, філія КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Одеської області, про внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію приватної власності [PERSON] на 1/1 частину земельної ділянки, кадастровий номер 5122783200:01:002:2260, площею 0,0143 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0143 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , то мають похідний характер від вимоги про визнання незаконним про скасування рішення двадцятої сесії Крижанівської сільської ради VII скликання № 450 VII від 25.04.2017 року, тому також підлягають задоволенню з огляду на наступне. За змістом пункту 1 частини 1\~статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~статті 11 зазначеного Закону\~державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Статтею 5 Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ст. 10 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених\~Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015\~(далі\~Порядок). Відповідно до ст.321 Цивільного Кодексу України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Правила, що містяться в статті 321 Кодексу повторюють зміст частин 4 та 5\~ст. 41 Конституції України, тим самим непорушність права власності знаходить статус конституційного принципу. Відповідно до\~ст.387 Цивільного кодексу України,\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р. вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до ключових тез, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18), а саме, «п. 74. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18)». У частині 2\~статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~(у редакції, чинній до 16.01.2020) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Однак згідно із\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020р.,\~статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3\~статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~(у редакції, чинній із 16.01.2020р.) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини 6 статті 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини 2\~статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16.01.2020р., тобто на час ухвалення рішення суду, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає. Водночас, суд зазначає, що у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству"\~унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020р. цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у\~Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі №906/516/19. Таким чином, спосіб захисту, обраний при поданні позову, у вигляді скасування рішення та запису державного реєстратора, є належним та ефективним способом захисту. Відповідно до ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681 грн. 60 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями (а.с.81). Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, суд стягує судовий збір з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved