Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

В червні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість, що складається з невиплачених щомісячних грошових сум в разі повної втрати працездатності, яка виникла станом на 25.02.2015 р., в розмірі 24 493,25 грн., мотивуючи тим, що відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 за 1972 р. позивач одержав трудове каліцтво. При цьому причиною нещасного випадку з'явилося відсутність посадового контролю зі сторони виконроба та погано підготовлене робоче місце. Згідно довідки серії А-68 №68 №140770 від 18.12.1972 року позивача визнано інвалідом 3 групи, причина інвалідності: травма на виробництві, без пересвідчення. Підприємством ЗАТ «Київбуделектротранс» до травня 2012 року позивачу виплачувалась щомісячна грошова сума у разі повної втрати працездатності у розмірі 731 грн. В порушення норм закону вказана допомога перестала позивачу виплачуватися з травня 2012 року. Позивач неодноразово звертався до підприємства з вимогою щодо виплати щомісячної грошової суми. Проте, підприємство позивачу тільки обіцяло виплатити борг. Останній раз позивач звернувся до ЗАТ «Київбуделектротранс» у грудні 2014 року з заявою щодо виплати заборгованості. Тобто хотів щоб спір був врегульовано у досудовому порядку.На звернення позивача підприємство надало розрахунок погашення заборгованості, де було зазначено, що у лютому буде погашено 2500 грн., у березні 2015 року 5000 грн., у квітні 2015 року - 5000 грн., травні 2015 року - 5000 грн., червні 2015 року - 6993 грн. 25 коп. Проте, на теперішній час заборгованість не погашена. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, не визнавши розмір заборгованості, та пояснив, що на погашення цієї заборгованості позивачеві були призведені виплати в березні 2015 р. в розмірі 3 тис.грн., в вересні 2015 р. - 2 тис.грн. Додав, що заборгованість виникла через тяжкий матеріальний стан підприємства. Регресна справа позивача не була передана до Фонду соц..страхування від нещасних випадків на виробництві та всі виплати по відшкодуванню шкоди здоров'я здійснюються підприємством. Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позовних вимог, з урахуванням вже виплачених позивачеві на погашення заборгованості, вказуючи на обґрунтованість позовних вимог, при цьому зазначила, що [PERSON] на обліку в Фонді не перебуває, його особова справа відповідачем до Фонду не передавалась, а тому відповідальність за спричинену позивачеві шкоду має нести ЗАТ «Київбуделектротранс». Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи на посаді ремонтним робочим 5 розряду (а.с. 12 т.1 - трудова книжка). 25 жовтня 1972р. з позивачем на виробництві стався нещасний випадок, що підтверджується актом Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 25.10.1972р. (а.с.6). Як вбачається з довідки МСЕК від 18.12.1972 р. серії А-68 № 140770 позивачеві встановлена 3 група інвалідності за травмою на виробництві безстроково. Відповідно до Закону України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" з 01 квітня 2001р. виплати, пов"язані з ушкодженням здоров"я, отриманого на виробництві, проводять Фонди соціального страхування від нещасних випадків. Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи, організації не відшкодували матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров"я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Підприємства зобов'язані передати до Фонду документи, що підтверджують право працівника на страхові виплати з зазначенням розміру цих виплат в порядку, передбаченому Інструкцією про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду документів, що підтверджують право застрахованого чи членів його родини на страхову виплату, затверджену постановою Фонду 20 квітня 2001р. №10. Відповідно до п.2 ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату професійної працездатності" Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам ( членам їх сімей), які потерпіли на виробництві, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги або коли таке право встановлене в судовому порядку. Потерпілі (члени їх сімей), документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного Фонду України та Фонду соціального страхування України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що особова (регресна) справа [PERSON] відповідачем до Фонду не передавалась, та [PERSON], як отримувач страхових виплат про відшкодуванню шкоду здоров'ю, на обліку в Фонді не перебуває. Як вбачається з наданих документів, відповідач допустив заборгованість перед позивачем, що складається з невиплачених щомісячних грошових сум в разі повної втрати працездатності станом, яка станом на 25.02.2015 р. складала 24 493,25 грн. В судовому засіданні встановлено, що на погашення цієї заборгованості відповідачем (ще до звернення позивач до суду) виплачена сума 23.03.2015 р. в розмірі 3 000,0 грн., та під час перебування справи у провадженні суду (01.09.2015 р.) - 2 000,0 грн., що підтверджено наданими представником відповідача копіями фінансових документів та не оспорює позивач (але від позовних вимог в цій частині у встановленому законом порядку не відмовився). Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи по вищевказаним сумам складає 19 493,25 грн. З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини справи, судом достовірно встановлено, що відповідач допустив перед позивачем заборгованість по відшкодуванню шкоди станом на 25.02.2015р, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме в цьому розмірі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з урахуванням вимог ст.58 ч.1 Конституції України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243,6 грн. На підставі викладеного, ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату професійної працездатності", Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",

Outcome: partial