Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що 26 листопада 2011 року між ним та Приватним підприємством «Грандфінресурс» був укладений Договір № 205701, предметом якого є надання послуги по адмініструванню системи придбання товару у групах на умовах діяльності програми «Альянс Україна», яка базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу на досить тривалий час. Згідно умов Договору ПП «Грандфінресурс» виступає виконавцем певних послуг, зазначених у статті 1 цього Договору, а позивач є їх споживачем. На виконання цього договору позивач сплатив одноразовий комісійний внесок в розмірі 1950 грн. та 14 платежів на суму 6883 грн. 31 коп., що становить загальну суму 8833 грн. 31 коп. З метою отримання позики, позивач звернувся до відповідача, однак отримав пояснення про відсутність у відповідача грошей для надання позики або ж для оплати товару. Позивач вважає, що договір № 205701, був укладений під впливом обману та застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема вважає, що він отримав нечітку неправдиву інформацію стосовно оспорюваної угоди. Також вважає, що ПП «Грандфінресурс» своєю діяльністю порушує закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Посилаючись на те, що відповідач надає послуги без відповідної ліцензії, позивач просив визнати вказаний договір недійсним, стягнути з відповідача кошти в розмірі 8833 грн. 31 коп. Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 19 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Із зазначеним рішенням не погодився відповідач ПП «Грандфінресурс» та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що висновки суду не відповідають дійсності та не підкріплені жодним доказом, отже воно є незаконним. Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак відповідач ПП «Грандфінресурс» в судове засідання не з'явився, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача [PERSON], який проти скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Задовольняючи позов [PERSON], суд першої інстанції виходив із того, що діяльність ПП «Грандфінресурс» вводить споживача в оману, оскільки програми «Альянс Україна» формується виключно на коштах учасників програми, без залучення коштів ПП «Грандфінресурс». Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна. Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст. 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Судом установлено, що 26 листопада 2011 року між сторонами було укладено договір № 205701, предметом якого є надання позивачу послуг, спрямованих на придбання товару вартістю 30 000 грн. через програму "Альянс Україна ". Метою вказаної програми є придбання її учаснику товар з розстрочкою платежу на досить тривалий час у порядку та на умовах, передбачених договором і додатками до нього (визначення термінів у додатку N 2 від 26 листопада 2011 року до оспорюваного договору) (а.с. 31-34). Відповідно до п. 1.3 вказаного договору учасник доручає Адміністратору (в особі ПП «Грандфінресурс») використовувати суми чистих платежів для формування фонду реєстру та його розподілу для здійснення оплати товару на користь учасників програми. За надання послуг за програмою учасник сплачує одноразовий адміністративний платіж та одноразовий комісійний внесок (Додатка N 2). Пунктом 5.1 ст. 5 Додатка N 2 визначено, що Адміністратор проводить оплату товару та організовує його передачу у власність учаснику, або надає відповідну суму у позику для придбання товару самим учасником, який отримав дозвіл, протягом трьох банківських днів після того, як учасником будуть виконані вимоги цієї статті. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовими вважаються такі послуги: 1) випуск платіжних документів, платіжних карток, дорожніх чеків та (або) їх обслуговування, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків; 2) довірче управління фінансовими активами; 3) діяльність з обміну валют; 4) залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; 5) фінансовий лізинг; 6) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; 7) надання гарантій та поручительств; 8) переказ грошей; 9) послуги у сфері страхування та накопичувального пенсійного забезпечення; 10) торгівля цінними паперами; 11) факторинг; 11-1) адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах; 12) інші операції, які відповідають критеріям, визначеним у п. 5 ч. 1 ст. 1 цього Закону. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 указаного Закону визначено, що фінансові послуги - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Наведене свідчить про те, що перелік фінансових послуг, передбачений Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", не є вичерпним, визначення послуг як фінансових можливе при відповідності операцій критеріям, встановленим п. 5 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону. У листі Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 24 квітня 2009 року N 5737/12-12 указано, що надання послуг при придбанні товарів у групах містить ознаки фінансової послуги, пов'язаної з прямим залученням фінансових активів від фізичних осіб. Водночас відповідно до ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що діяльність ПП «Грандфінресурс»" фактично є діяльністю з надання фінансових послуг, оскільки має характерні для таких послуг ознаки, але здійснюється відповідачем без відповідної ліцензії. Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України зазначених обставин справи та положень закону не врахував, не встановив чи є ПП «Грандфінресурс» фінансовою установою та чи мало ПП «Грандфінресурс» право здійснювати діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах без включення підприємства до державного реєстру фінансових установ. Згідно даних комплексної інформаційної системи Держфінпослуг ПП «Грандфінресурс» у реєстрі фінансових установ не значиться (а.с. 136). Оскільки ПП «Грандфінресурс» не є фінансовою установою, яка має відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах,

Outcome: partial