Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд рішення суду по справі №2-36/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ загальносімейного майна та визнання права власності на нерухоме майно за нововиявленими обставинами, а також просив відмовити в задоволенні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на ? частину кафе-бару «[INFO]» загальною площею 332,8 кв.м., що розташований на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області в [ADDRESS]. Заявник в судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], [PERSON], у задоволенні заявлених вимог [PERSON] просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.03.2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області було здійснено розподіл загальносімейного майна то ухвалено рішення по справі № 2-36/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до цього рішення позов [PERSON] задоволено. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину кафе-бару "[INFO]" загальною площею 332,8 кв.м. що розташований на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області в [ADDRESS]. У основу рішення суду було покладено Свідоцтво про право власності від 25.07.2001 року № 468, що видано Виконавчим комітетом Таїровської селищної Ради, зареєстровано 27.07.2001 року за реєстровим № 7, реєстрова книга № 1, та відповідно до нього здійснювався розділ приміщення кафе-бару площею 275,1 кв.м. та самовільно прибудованої частини, як загальносімейного майна. Проти факту наявності станом на 09.03.2011 року у [PERSON] зареєстрованого майна кафе-бару "[INFO]" відповідно до вищезазначеного Свідоцтва про право власності від 25.07.2001 року № 468, він під час розгляду не заперечував, адже був упевнений, що воно дійсне. У 2013 році [PERSON] випадково стало відомо, що Свідоцтво про право власності від 25.07.2001 року № 468, що видано Виконавчим комітетом Таїровської селищної Ради, зареєстровано 27.07.2001 року за реєстровим № 7, реєстрова книга № 1, станом на 01.09.2009 року вже не було дійсним, адже відповідно до довідки Овідіопольського ОМБТІ і РОН від 13.01.2014 року у 2006 році ним було здійснено державну реєстрацію переходу 2/3 приміщення кафе бару у власність іншої особи і станом на 01.09.2009 року за [PERSON] рахувалася лише 1/3 частина цього майна, яка до того ж не була за ним належним чином зареєстрована, тобто на час ухвалення рішення у [PERSON] взагалі не було зареєстрованого майна, яке б підлягало розділу - ані площею 275,1 кв.м., ані площею 332,8 кв.м. Крім того, Овідіопольським БТІ і РОН було надано висновок про самовільне будівництво відповідно до якого станом на 22.11.2006 року [PERSON] було здійснено самовільну реконструкцію приміщення кафе бару "[INFO]" у результаті якої площа була збільшена до 332,8 кв.м. Зазначена реконструкція мала місце і станом на 13.12.2010 року, відповідно до рішення № 89 Виконкома Таїровської селищної ради. Також слід зазначити, що розділ загально сімейного майна кафе-бару "[INFO]" площею 332,8 кв.м. вже був предметом розгляду раніше у Приморському районному суді м. Одеси та у його задоволенні у частині розділу самовільно прибудованої частини було відмовлено та було визнане право власності лише на 1/2 будівлі кафе-бару площею 275,1 кв.м., а у іншій частині [PERSON] було відмовлено, отже спір щодо того ж предмету спору з тих самих підстав вже був розглянутий у суді та у відповідності до ст.205 ЦПК не міг розглядатися повторно. Крім того, рішення суду від 09.03.2011 року по вказаній справі базується на документах - свідоцтві про право власності від 25.07.2001 року № 468, що видано Виконавчим комітетом Таїровської селищної Ради, зареєстровано 27.07.2001 року за реєстровим № 7, реєстрова книга № 1, яке у той час вже втратило свою чинність і було недійсним. Зазначені обставини випадково стали відомі [PERSON] у 2013 році та відповідно до його запиту про надання інформації від 30.12.13 року та довідки Овідіопольського ОМБТІ і РОН № 38 від 13.01.2014 року. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власним розсуд, має право здійснювати у відношенні майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу а відповідно до ст. 61 цього ж Кодексу обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved