Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

В лютому 2021 року позивач АТ «Альфа-Банк» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: державний реєстратор комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова Олександра Валеріївна про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та визнання права власності, посилаючись на наступні обставини. 18 липня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/116/08-Пі (далі - Кредитний договір). Відповідно до пп. 1.1.1 п. 1 ст. 1 Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання, на умовах визначених цим Договором. Надання Кредиту буде здійснюватись окремими частинами зі сплатою 14 % річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному у Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 34 000 доларів США та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 17 липня 2018 року (включно), на умовах визначених цим Договором. Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби. 18 липня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ Укрсоцбанк») укладений Іпотечний договір № 09/1-117 (далі - Іпотечний договір). Згідно пп. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 Іпотечного договору, за цим Договором Іпотекодавці передають в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Позичальником усіх зобов`язань за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 3 85/116/08-Пі (далі - Кредитний договір, Основне зобов`язання), а також виконання всіх своїх зобов`язань, що випливають з цього Договору, наступне нерухоме майно, яким є: двокімнатна квартира загальною площею 51,1 кв. м., житловою площею 25,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі: Свідоцтва про право власності, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква від 26 травня 2008 року за № 42056, договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчуком В.І. 01 липня 2008 року за реєстром № 3571, зареєстрований в Державному реєстрі право чинів згідно витягу 6162772 від 01 липня 2008 року, номер правочину 299220, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ та в реєстрі права власності на нерухоме майно згідно витягу № 19395507 від 03 липня 2008 року, реєстраційний номер 23637585, номер запису 10819 в книзі 93 (далі - Предмет іпотеки). Через систематичне невиконання Боржником умов кредитного договору, Банк був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 02.05.2018 року на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Попової О.В. був внесений запис про реєстрацію права власності на іпотечне майно за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ Альфа-Банк». В липні 2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування такої державної реєстрації права власності за Іпотекодержателем, оскільки вважали її незаконною. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2019 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суд від 05.08.2020 року позов задоволено частково, зокрема суд постановив: «Визнати протиправним та скасувати запис № 25973127 від 02 травня 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] за публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», що здійснений державним реєстратором комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою Олександрою Валеріївною. Зважаючи на викладене, АТ «Альфа-Банк звернувся до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг із заявою про виконання згаданого рішення, однак вказаним органом було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки прийняте судом рішення не може бути виконано, зважаючи на положення ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої відомості про речові права, обтяження речових прав, знесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Так, 16.01.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 року, згідно п. 15 якого статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено в новій редакції. Зокрема в п. 3 ч. 3 вказаної статті зазначено: «Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)». Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 05.12.2019 року, «Судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом». Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду в лютому 2019 року коли діяла попередня редакція ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень», ч. 2 якої передбачала можливість скасування в судовому порядку запису про реєстрацію права власності. Однак, рішення у справі обох інстанцій було прийнято після 16.01.2020 року, коли набрала чинності нова редакція вказаної статті, а тому згадане вище рішення суду згідно наведених перехідних положень не може бути в повній мірі виконане, оскільки воно набрало законної сили пізніше, а саме 26.05.2020 року. Таким чином на даний час існує дисбаланс в частині визнаних рішенням суду та наявних (зареєстрованих) речових прав позивача та відповідача на нерухоме майно, адже згідно рішення суду від 12.02.2020 року дії Кредитора по реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки фактично визнано незаконними, оскільки за висновками суду вони суперечили на той час вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та скасовано відповідний запис про право власності, однак не вирішено питання про чинність рішення державного реєстратора, припинення та відновлення відповідних речових прав (права власності). Зважаючи на викладене відновити запис про право власності за попереднім власником немає технічної можливості, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, такий міститься в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно який перестав функціонувати з 01.01.2013 року, а замість нього запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, де запис про право власності на спірне майно за попереднім власником може бути внесено тільки на підставі рішення суду про припинення за АТ «Альфа-Банк» та визнання за відповідачами права власності на відповідне майно. Просили суд скасувати рішення державного реєстратора Попової О.В., державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Київської області (з відкриттям розділу), індексний номер 40906870 від 03.05.2018 року; припинити за акціонерним товариством «Альфа-Банк» (03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська. 100. ЄДРПОУ: 23494714) право власності на квартиру під номером [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту 1543893432103), визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ) право власності на квартиру під номером [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту 1543893432103) ( а. с. 1-6 ). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 39 ). Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 08 лютого 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів ( а. с. 44, 45, 46 ). 17 березня 2021 року за вх. № 12832, № 12831 та № 12829 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідачів ( а. с. 47, 48, 49 ). Зазначені відомості з канцелярії суду було отримано суддею 19.03.2021 року. Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 22 березня 2021 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: державний реєстратор комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова Олександра Валеріївна про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та визнання права власності. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 14 квітня 2021 року ( а. с. 50-51 ). 06 травня 2021року за вх. № 20989 судом отримано відзив на позовну заяву, який підписаний представником відповідачів - адвокатом Федоренко В.С., в якому останній посилався на те, що в даному випадку відсутній предмет спору та має місце завідомо безпідставний позов, який не може бути задоволений., обґрунтовуючи наступним. АТ «Альфа-Банк» у позові зазначило про наявність судового рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2019 року у справі № 357/7546/19, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2020 року. Дійсно, позивачами в даній справі є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідачем - державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова О.В., третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк». Предметом позову є визнання рішення протиправним та скасування державної реєстрації права на нерухоме майно, а саме: на квартиру за адресою: [ADDRESS] (далі - Квартира). За актуальної на той час судової практики та позицій Великої Палати Верховного суду, позов було задоволено частково, та скасовано запис про право власності на нерухоме майно (квартиру) за ПАТ «Укрсоцбанк». Банком у позові зазначено про його звернення з заявою щодо виконання вказаного судового рішенням до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг, однак вказаним органом було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Проте, Банком не надано відповідних доказів здійснення таких дій - ні своєї заяви, ні офіційної відмови від державного реєстратора. Тобто, таке твердження Банку є безпідставним та необґрунтованим. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, позивач, звертаючись до суду, зобов`язаний обґрунтувати порушення, невизнання або оспорювання його цивільного права відповідачем (відповідачами), визначити свою матеріально - правову вимогу до відповідача (відповідачів), та вказати обставини, якими він обґрунтовує вимоги для захисту свого права. У позовній заяві Банком не зазначено, яке його право порушено саме відповідачами, які підстави для скасування рішення державного реєстратора. Крім цього, Банк просить скасувати рішення державного реєстратора Попової О.В., припинити його право власності на Квартиру, визнати за відповідачами право власності на квартиру, в той час, коли підставою для державної реєстрації права власності на квартиру за Банком було його ж звернення до державного реєстратора з відповідною заявою та документами для задоволення своїх вимог в позасудовий спосіб. Матеріально - правова вимога про скасування рішення державного реєстратора, припинення та визнання права власності не може спрямовуватись до відповідачів, оскільки вони не можуть виконати визначену Банком вимогу. Фактично Банк перебрав на себе функцію [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у справі про скасування рішення державного реєстратора, діями якого було порушено саме їхні права щодо нерухомого майна - квартири. Щодо відновлення прав Банку як іпотекодержателя зауважують, що згідно з наданої ним же Інформації з Державних реєстрів, власником квартири є АТ «Альфа - Банк» ( а. с. 66-68 ). 01 червня 2021 року судом протокольно було ухвалено про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду на 05 липня 2021 року ( а. с. 82-85 ). 05 липня 2021 року по справі було оголошено перерву до 02.08.2021 року за клопотанням в судовому засіданні представника позивача Усікової Л.О. ( а. с. 91-93 ), а 02.08.2021 року розгляд справи було відкладено на 30.09.2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача ( а. с. 97-98 ). Представник позивача - адвокат Святецький В.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги АТ «Альфа-Банк», надав пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві та просив вимоги банку задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів - адвокат Федоренко В.С. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог банку, просив відмовити в їх задоволенні, так як такі вимоги є безпідставними. Наголошував на тому, що банк фактично перебрав на себе функцію відповідачів щодо визнання за ними права власності на квартиру. Третя особа державний реєстратор комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова Олександра Валеріївна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася у відповідності до вимог ЦПК України. Однак, на адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому причина повернення зазначено працівниками пошти, як адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч.10 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться ( ч. 1 ст. 131 ЦПК України ). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 18 липня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/116/08-Пі (далі - Кредитний договір) ( а. с. 8-10 ). Відповідно до пп. 1.1.1 п. 1 ст. 1 Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання, на умовах визначених цим Договором. Надання Кредиту буде здійснюватись окремими частинами зі сплатою 14 % річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному у Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 34 000 доларів США та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 17 липня 2018 року (включно), на умовах визначених цим Договором. Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби. 18 липня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ Укрсоцбанк») укладений Іпотечний договір № 09/1-117 (далі - Іпотечний договір) (а. с. 13-15 ). Згідно пп. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 Іпотечного договору, за цим Договором Іпотекодавці передають в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Позичальником усіх зобов`язань за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 3 85/116/08-Пі (далі - Кредитний договір, Основне зобов`язання), а також виконання всіх своїх зобов`язань, що випливають з цього Договору, наступне нерухоме майно, яким є: двокімнатна квартира загальною площею 51,1 кв. м., житловою площею 25,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі: Свідоцтва про право власності, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква від 26 травня 2008 року за № 42056, договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчуком В.І. 01 липня 2008 року за реєстром № 3571, зареєстрований в Державному реєстрі право чинів згідно витягу 6162772 від 01 липня 2008 року, номер правочину 299220, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ та в реєстрі права власності на нерухоме майно згідно витягу № 19395507 від 03 липня 2008 року, реєстраційний номер 23637585, номер запису 10819 в книзі 93 (далі - Предмет іпотеки). Встановлено, що через невиконання Боржником умов кредитного договору, Банк розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та 02.05.2018 року на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Попової О.В. був внесений запис про реєстрацію права власності на іпотечне майно за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ Альфа-Банк». Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2019 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суд від 05.08.2020 року позов задоволено частково, зокрема суд постановив: «Визнати протиправним та скасувати запис № 25973127 від 02 травня 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] за публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», що здійснений державним реєстратором комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою Олександрою Валеріївною ( а. с. 16-19, 21-25 ). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, яке сформовано 21.10.2020 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» ( а. с. 26-30 ). Зазначене не спростовано в судовому засіданні і представником відповідачів. Звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами позивач наголошує на тому, що після ухвалення судових рішень, якими визнано протиправним та скасовано запис № 25973127 від 02 травня 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] за публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», однак зазначене рішення не виконано державним реєстратором у зв`язку із змінами у законодавстві, тому банк вимушений звернутися до суду з вказаними вимогами. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (пункти 8, 9 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації. Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідності до частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції чинній на момент спірних правовідносин), у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 361/4307/16-ц (провадження № 14-141цс18) зазначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (абзац 1 частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Якщо позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав є похідною від спору щодо відповідного майна або майнових прав, і якщо цей спір належить до юрисдикції загального суду та переданий на його розгляд з вказаними вимогами, така справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства. Отже, звертаючись до суду з позовом, позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора Попової О.В., державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Київської області (з відкриттям розділу), індексний номер 40906870 від 03.05.2018 року. Зазначене, мотивоване тим, що згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 05.12.2019 року, «Судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом». Судовими рішеннями скасовано запис про реєстрацію права власності, однак рішення було прийнято після 16.01.2020 року, коли набрала чинності нова редакція вказаної статті, а тому згадане вище рішення суду згідно наведених перехідних положень не може бути в повній мірі виконане, оскільки воно набрало законної сили пізніше, а саме 26.05.2020 року. Позивач в позовній заяві зазначає, що АТ «Альфа-Банк звернувся до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг із заявою про виконання згаданого рішення, однак вказаним органом було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки прийняте судом рішення не може бути виконано, зважаючи на положення ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Однак, матеріали справи не містять такого звернення останнього та відповідно відмови державного реєстратора. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що такі вимоги з боку позивача є передчасними та наразі не порушені права позивача з цього приводу. Стосовно вимог позивача в частині припинення за АТ «Альфа-Банк» право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , то суд звертає увагу на те, що між позивачем та відповідачами було укладено іпотечний договір, де предметом іпотеки зазначена вказана квартира та у зв`язку із невиконанням з боку відповідачів взятих на себе зобов`язань, позивач звернув стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та на підставі рішення державного реєстратора за позивачем внесено запис про реєстрацію права власності на іпотечне майно. Тобто, позивач задовольнив свої вимоги за рахунок іпотеки. При цьому, звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач в якості відповідачів зазначаючи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Згідно зі ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. У статті 51 ЦПК України зазначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з норм процесуального права на відміну від позивача відповідач - це особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи або інтереси позивача. Виключно позивач, наділений правом визначити коло відповідачів, визначити предмет та підставу позову. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічний висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц ( провадження № 14-511 цс18 ). У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що "зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ "Кей-Колект" з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ "Кей-Колект" щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що "спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано". Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено та зазначено вище, право власності зареєстровано за позивачем АТ «Альфа-Банк». Тому, зазначені позивачем в якості відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не можуть бути належними відповідачами у даній справі згідно вищевикладеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду. Крім цього, звертаючись до суду з вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивач не надав жодних належних доказів та не навів переконливих обґрунтувань стосовно того, яким чином зазначені відповідачі порушили права позивача, за захистом якого останній звернувся до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ( ч. 1 ст. 79 ЦПК України ). Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України ). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: державний реєстратор комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова Олександра Валеріївна про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та визнання права власності є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з відповідачів судового збору понесеного позивачем при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved