Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

18.11.2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування обтяження. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.04.2007 р. між ПАТ КБ «УкрСибБанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11140020000, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти на загальну суму 19.700,00 швейцарських франків, а [PERSON] в свою чергу прийняв дані кошти та зобов'язався належно використати отримані кошти і повернути банку кредит в порядку та на умовах, зазначених у Кредитному договорі, в тому числі вчасно погашати кредит та відсотки за користування кредитом. Кінцевий термін погашення кредиту 11.04.2014 року. У забезпечення виконання зобовязань між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого у заставу передано житловий будинок загальною площею 65,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. Некрасова,48 та є власністю останньої. 11.06.2012 р. між ПАТ «УкрСибБанк» та ТОВ «Кей-Колект» м. Київ укладено договір факторингу №4, а відтак, як наслідок, до ТОВ «Кей-Колект» перейшли права вимоги за зобовязаннями, які виникли у [PERSON] на підставі кредитного договору №11140020000від 11.04.2007 р., укладеного із ПАТ «УкрСибБанк». Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] 14.12.2012 року зареєстровано обтяження нерухомого майна, тип обтяження: іпотека. Рішенням Виноградівського районного суду від 12.07.2013 року по справі № 299/1683/13-ц вирішено стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором в сумі 18.118,23 швейцарських франків, що по курсу НБУ станом на 08.04.2013 року становить 154.181,39 грн. та понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1.541,81 грн. судового збору. На виконання вказаного рішення Виноградівського районного суду від 12.07.2013 року видано виконавчий лист № 299/1683/13-ц від 07.10.2013 року, що перебував на виконанні відділу ДВС Виноградівського районного управління юстиції (виконавче провадження № 47524824). 19.09.2016 року боржником погашено всю суму боргу за кредитним договором №11140020000 від 11.04.2007 року. 21.09.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Виноградівського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47524824 на підставі п. 8 ч. 1 чт. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 28.09.2016 року на підставі акта прийому-передачі документів [PERSON] уповноваженим представником банку передано правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - жилий будинок, що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. Некрасова, 48, а саме договір дарування жилого будинку № 2634 від 05.09.2003 року та технічний паспорт. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (сформовано 28.09.2016 року) 14.12.2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] на жилий будинок загальною площею 65,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. Некрасова, 48 накладено обтяження за реєстраційним № 4787691; тип обтяження: іпотека; підстава обтяження: договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Оскільки вимоги по сплаті суми заборгованості за вказаним кредитним договором [PERSON] повністю виконані, так як і виконані умови кредитного договору №11140020000 від 11.04.2007 року вважає, що договір іпотеки є припиненим у звязку із повним виконанням забезпеченого ним зобовязання. Разом із тим, на момент звернення до суду із позовом іпотечне обтяження на жилий будинок загальною площею 65,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. Некрасова, 48 залишається не знятим. Враховуючи повне виконання судового рішення та сплати (повного фактичного) виконання кредитного зобовязання 29.09.2016 року [PERSON] надіслав на адресу відповідача лист, в якому просив вчинити всі необхідні дії щодо зняття заборони на відчуження іпотечного майна по вул. Некрасова, 48 у м. Виноградів, Закарпатської області. У листі-відповіді відповідача від 31.10.2016 року зазначено наступне: «….Враховуючи судове рішення Ви сплатили суму у розмірі 154.181,39 грн., але, станом на 21.10.2016 року НБУ курс швейцарського франка становить 25,7036 грн. Так як Ви брали кредит у валюті, а розраховувались в гривні, то станом на 21.10.2016 року враховуючи сплачені Вами кошти залишок боргу становить 239 877,23 грн.». На підставі наведеного вище позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати іпотеку такою, що припинена у звязку із припиненням основного зобовязання, а саме кредитного договору №11140020000 від 11.04.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «УкрСибБанк» та [PERSON] та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження іпотекою жилого будинку загальною площею 65,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. Некрасова, 48, який належить на праві власності [PERSON], внесений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] 14.12.2012 року на підставі договору іпотеки від 11.04.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «УкрСибБанк» та [PERSON]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судове засідання не з`явились, однак надали суду заяву, в якій просили дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити. Представник відповідача ТОВ "Кей-Колект" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, причини їх неявки суду не відомі, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач та його представник проти такого порядку не заперечував. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 квітня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (АКІБ «Укрсиббанк») укладено Договір про надання споживчого кредиту №11140020000, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» (кредитор) прийняв зобов'язання надати третій особі (позичальнику) кредит у сумі 19700,00 швейц.франків зі сплатою 9,99 % річних за користування кредитом з кінцевим строком повернення до 11.04.2007 р., а позичальник, [PERSON] зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, установлених цим договором. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Так, 11.07.2007 року, з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між АКІБ «Укрсоцбанк» і [PERSON], уклали Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], запис в реєстрі №989 від 11.07.2008 р., предметом іпотеки згідно якого є належний позивачці на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами під №48, по вул. Некрасова, у м. Виноградів Закарпатської області загальною площею 65,0 кв. м. 11.06.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір факторингу №4, а відтак до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за зобовязанням. Відповідно до ст.ст. 598 та 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2013 року, у справі № 299/1683/13-ц, яке набуло законної сили, за позовом ТзОВ «Кей-Колект» з [PERSON] стягнуто заборгованість по кредитному договору станом на 08.04.2013 р. у загальному розмірі 154 181, 39 грн.. Вказану суму заборгованості ТзОВ "Кей-Колект" просив стягнути як існуючу на той час, за їх розрахунками, заборгованість за вищевказаним кредитним договором в тому числі, і суму основного боргу до повного погашення кредитних коштів. Зазначене рішення суду [PERSON] виконано і на користь ТзОВ «Кей-Колект» ним повністю сплачено присуджену судом заборгованість по договору про надання споживчого кредиту, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2016 року (а.с.21). Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов'язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у випадку пред'явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням. Відсутність такої вимоги не покладає на позичальника будь-яких зобов'язань щодо дострокового повернення будь-яких сум, які, на думку кредитора, підлягають сплаті, крім тих, які підлягають сплаті на час пред'явлення вимоги. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду, або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов'язання вважаються припиненими. За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку", частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання, зокрема, на підставі виконання рішення суду про стягнення коштів. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв'язку із цим основного зобов'язання, іпотека припиняється. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України у від 06.07.2016 по справі № 6-118цс16. Після виконання [PERSON] рішення Виноградівського районного суду від 12.07.2013 року та сплати ним визначеної рішенням суду заборгованості, ТзОВ «Кей-Колект» не повідомляло останнього про наявність у нього будь-якої заборгованості, до суду із відповідним позовом не зверталось. Не було надано розрахунку заборгованості і під час розгляду даної справи. У зв'язку із вищенаведеним, суд приходить до висновку, що на даний час, посилання відповідача на зарахування ним сплаченої на виконання рішення суду заборгованості з врахуванням курсової різниці є необґрунтованим та не підтверджено доказами. При цьому відповідачу роз'яснюється, що якщо він має претензії майнового характеру до боржника [PERSON], то він має право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Згідно ч.1 п.1 ст. 593 ЦК України, застава припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ч. 5 ст. З Закону про іпотеку, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Припинення основного зобов'язання як підставу для припинення договору іпотеки викладено і в ст. 17 ЗУ "Про іпотеку". Отже, враховуючи надані суду докази встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором виконала, зобов`язання є припиненим, тому і договір іпотеки повинен бути припиненим. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача. Враховуючи, вищенаведене, з ТзОВ "Кей-Колект" слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved