Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою посилаючись на те, що 17.07.2017 року вона була звільнена відповідачем з роботи у зв`язку із скороченням штату. На день звільнення позивача нарахована, але не виплачена їй заробітна плата з 15.03.2017 року по 17.07.2017 року становить 9265,15 грн., грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку в розмірі 8106,36 грн. та вихідна допомога в сумі 5656,85 грн. По теперішній час суми, що належать позивачу, відповідачем не виплачені. В зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості із заробітної плати з 15.03.2017 року по 17.07.2017 року в розмірі 9265,15 грн., грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 8106,36 грн. та вихідну допомогу в сумі 5656,85 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначено наступне. Фактичне місце роботи Позивача - непідконтрольна територія України: місто Іловайськ Донецької області, саме ця обставина ускладнила остаточний розрахунок з позивачем. Відповідач наголошує, що фактично регіональна філія "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" втратила контроль доступу до своїх виробничих потужностей та іншого майна, а також первинної документації стосовно Донецькій дирекції залізничних перевезень з 17.03.2017 року. З метою недопущення ризику життю працівникам Донецької дирекції залізничних перевезень та порушення законодавства України рішенням Правління АТ «Укрзалізниця» (протокол №Ц-57/27 від 05.04.2017 р.) було ухвалено рішення про вилучення із складу регіональної філії «Донецька залізниця» виробничого підрозділу Донецької дирекції залізничних перевезень та скорочення штату працівників. Регіональна філія "Донецька залізниця" фактично не може виконати обов`язки, передбачені законодавством України. Невиконання вищевказаних зобов`язань, спричинено наявністю обставин, які не залежать від її волі, бажань і дій та за які вона не може бути відповідальна тобто форс-мажорними обставинами, про що свідчить висновок торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року. Сам по собі факт звільнення позивача 17.07.2017 року не може бути підставою для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості по заробітній плат за період часу з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, оскільки відповідно до частини першої ст. 94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором. Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією. Надану позивачем на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі довідки, неможливо прийняти в якості належного, допустимого та достовірного доказу, оскільки зазначені довідки не відповідають вимогам, що зазвичай ставляться до офіційних документів. В зв`язку з викладеним просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, справу розглянути без участі представника відповідача. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.07.2017 року [PERSON] була звільнена з СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця» у зв`язку з скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України згідно з наказом №7676/ДН-ОС від 10.07.2017 року. При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги довідки-розрахунки заробітної плати, надані позивачем. Так, позивачу було нарахована заробітна плата у період: за березень 2017 року - 4130,20 грн.; за квітень 2017 року - 1197,83 грн., за травень 2017 року - 429,41 грн., за червень 2017 року - 2844,85 грн., за липень 2017 року - 14426,07 грн., в тому числі компенсація за невикористану щорічну відпустку 8106,36 грн. та вихідна допомога 5656,85 грн. Крім того, суд бере до уваги надану відповідачем довідку про доходи, за якою позивачу за березень 2017 року було виплачено заробітну плату в розмірі 1415,58 грн. /нарахована зарплата за березень 2017 року становить 1780,19 грн. відповідно до довідки про доходи, наданої відповідачем/. Виплата даної суми позивачеві підтверджується відомістю про виплату грошей №16 за березень 2017 року. Таким, чином розмір заборгованості із заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року становить 21 248,17 грн. Як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідач належними та допустимими доказами у відповідності зі ст. 76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у вказаних документах (довідках-розрахунках), наданих позивачем, та не надав доказів, що відомості, які відображені в них, є недостовірними. Відповідно до ст.ст.74, 79 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Згідно з ст.24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки. Кількість невикористаних днів відпустки позивача, за які надається компенсація, складає 44 дні, про що зазначено в наказі про припинення трудового договору №7676/ДН-ОС від 10.07.2017 року. Компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки відповідно до розрахунку за липень 2017 року складає 8106,36 грн., яка зазначена без утримання податку й інших обов`язкових платежів. Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст.40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Враховуючи підставу звільнення позивача, вона має право на пільги, визначені ст.44 КЗпП України. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав суду достатніх доказів, які б повністю спростували твердження та докази позивача, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та на її користь з відповідача належить стягнути заборгованість із заробітної плати в розмірі 7484,96 грн., грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 8106,36 грн. та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку, що становить 5656,85 грн. Посилання представника відповідача на Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України стосовно наявності форс - мажорних обставин, не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці (в тому числі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 775,81 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial