Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Прокурор Верховинського району звернувся в суд із позовною заявою в інтересах територіальної громади Верховинського району в особі Верховинської районної ради, представницький орган Верховинський районний лісгосп до Верхньоясенівської сільської ради, управління Держкомзему у Верховинському районі, Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", [PERSON], [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень, визнання нечинними державних актів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивує тим, що рішеннями сесії Верхньоясенівської сільської ради від 16.01.2009 року та від 30.03.2009 року [PERSON] надано у приватну власність земельні ділянки відповідно площею 0,2186 для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га для будівництва і обслуговування будівель в с.Рівня, присілок Рівня. На підставі цих рішень їй видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 553692 від 06.02.2009 року та серії ЯЖ №858339 від 30.04.2009 року. В ході проведення перевірки прокуратурою Верховинського району встановлено, що частина переданих у приватну власність [PERSON] земельних ділянок входить до земель лісового фонду. При цьому ці земельні ділянки не були вилучені у Верховинського районного лісгоспу у встановленому законодавством порядку, а тому при передачі їх у власність порушено вимоги ст.ст. 116,120, 121, 125, 126, 149, 151 Земельного кодексу України. Так, згідно довідок за №№586,587 від 04.06.2010 року, виданих Верховинським районним лісгоспом та матеріалів лісовпорядкування, земельна ділянка площею 0,2186 га. для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування будівель знаходяться у постійному користуванні Верховинського районного лісгоспу та належать до 22 кварталу 23 виділу Верхньоясенівського лісництва. Крім цього через земельну ділянку площею 0,2186 га проходить лінія електропередач високої напруги. Для розширення даної лінії 01.03.2004 року Верховинським райлісгоспом був виданий лісорубний квиток №9, згідно якого у 22 кв. 23 вид. Верхньоясенівського лісництва була проведена рубка ділянки під прохід для ЛЕП, що також вказує на те, що дані земельні ділянки належать до земель лісового фонду. Згідно висновку лісовпорядної експертизи від 08.12.2010 року земельні ділянки [PERSON] входять у межі виділу 23 кварталу 22 Верхньоясенівського лісництва Верховинського районного лісгоспу на площу 0,32 га. Експертно-грошова оцінка вказаних земельних ділянок складає 102 410 грн. По даному факту 09.06.2010 року прокуратурою району було порушено кримінальну справу по факту зловживання службовим становищем та службового підроблення посадовими особами Верхньоясенівської сільської ради, управління Держкомзему у Верховинському районі, Верховинського відділу Державного земельного кадастру, Верховинського районного лісгоспу за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. Таким чином державні акти на право приватної власності на земельні ділянки [PERSON] та рішення на підставі яких вони видані суперечать вимогам земельного законодавства, факти викладені в них не підтверджені первинною документацією, а тому ці документи підлягають скасуванню. Також встановлено, що 11.06.2010 року згідно договорів купівлі-продажу право власності на вказані земельні ділянки набула [PERSON] Ці договори вважає фіктивними, а тому просить визнати їх нечинними, а також зобов'язати [PERSON] повернути спірні земельні ділянки Верховинському районному лісгоспу та Верхньоясенівській сільській раді. В судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник Верховинського районного лісгоспу Федончак В.Д. в судовому засіданні заявлений позов підтримав частково, а саме в частині визнання незаконними рішень сесії сільської ради та державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих на ім'я [PERSON], мотивуючи тим, що на момент їх прийняття та видачі частина площі цих ділянок входила до земель Верньоясенівського лісництва Верховинського районного лісгоспу. Представник Верхньоясенівської сільської ради Мартищук Д.Д. в судовому засіданні позовні вимоги прокурора Верховинського району визнав в частині скасування рішень сесії сільської ради та державних актів на право власності на землю, які видано на ім'я [PERSON] в 2009 році, пояснивши, що на даний час спірні земельні ділянки входять у межі населеного пункту с.Верхній Ясенів Верховинського району, а не до земель лісового фонду. Представник управління Держкомзему у Верховинському районі Озарко В.І. заявлений позов прокурора визнав частково, суду пояснив, що в ході розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] площею 0,2186 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га для будівництва і обслуговування будівель були погоджені межі із суміжними користувачами, зокрема Верховинським районним лісгоспом. Згідно даних індексно-кадастрової карти, які розроблялися на основі планово-картографічного матеріалу проекту землеустрою щодо формування території, зазначені земельні ділянки розташовані у межах населеного пункту с.Верхній Ясенів. Згідно матеріалів лісовпорядкування 1997 року спірні земельні ділянки були розташовані на землях Верховинського лісогосподарського підприємства. На даний час Верховинський райлісгосп користується матеріалами лісовпорядкування 2007 року згідно яких зазначені ділянки не включені до земель лісового фонду. Крім цього на спірні земельні ділянки згідно цивільно-правових угод право власності в законному порядку набула [PERSON], а тому вважає необгрунтованими позовні вимоги щодо скасування договорів купівлі-продажу земельних ділянок та зобов'язання [PERSON] повернути частини цих ділянок Верховинському районному лісгоспу та Верхньоясенівській сільській раді. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що [PERSON] отримала спірні земельні ділянки у власність відповідно до порядку встановленого ст.118 ЗК України, а також у встановленому порядку виготовила акти на право приватної власності на землю. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 19.04.2013 року земельні ділянки [PERSON] відповідно до виданих їй Державних актів не входять у землі Верхньоясенівського лісництва. Крім цього право власності на ці ділянки з дотриманням вимог закону на підставі договорів купівлі-продажу набула [PERSON] Просить в задоволенні позову відмовити. Представник ДП "Центр державного земельного кадастру" в судолве засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши експерта, свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов прокурора Верховинського району підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.116 Земельного Кодексу України( в редакції чинній на момент виникнення спірних првовідносин) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України до право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Таким документом є державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п."ґ" ч.4 ст.84 ЗК України землі лісового фонду належать до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 149 ЗК України, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 20 ЗК України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів міцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В судовому засіданні встановлено, що рішенням сесії Верхньоясенівської сільської ради від 16.01.2009 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2187 га для ведення особистого селянського господарства та рішенням сесії від 30.03.2009 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с.Рівня, присілок Рівня (т.1 а.с.4,5). На підставі даних рішень на зазначені ділянки [PERSON] видано державні акти серії ЯЖ №553692 від 06.02.2009 року та серії ЯЖ № 858339 від 30.03.2009 року( т.1 а.с.6,7). Відповідно до довідок за №№586,587 від 04.06.2010 року, виданих Верховинським районним лісгоспом, висновку лісовпорядної експертизи від 08.12.2010 року частина земельних ділянок наданих у приватну власність [PERSON] в с.Верхній Ясенів, присілок Рівня, а саме, земельна ділянка, виділена для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,2186 га, в частині площі 0,15 га, та земельна ділянка виділена для будівництва та обслуговування будівель загальною площею 0,25 га., в частині площі 0,17 га згідно матеріалів лісовпорядкування за 1997 та 1987 роки входить у межі кварталу №22, виділу №23 Верхньоясенівського лісництва Верховинського районного лісгоспу і належить до земель лісового фонду(т.1 а.с.10-14). За результатами натурного обстеження Львівської державної лісовпорядної експедиції від 08.12.2010 року земельна ділянка [PERSON] площею 0,25 га не входить у межі виділу 23 кварталу 22 Верхньоясенівського лісництва (т.1,а.с.17). Відповідно до висновку №14С/К судової земельно-технічної експертизи ТзОВ "ЕКА-Захід" від 19.04.2013 року спірні земельні ділянки [PERSON] відповідно до виданих їй актів не входять у землі Верхньоясенівського лісництва Верховинського районного лісгоспу( т.1, а.с.182-206). Довідкою відділу Держземагенства у Верховинському районі за вих.№06/11/055 від 11.02.2014 року зокрема стверджується, що згідно індексно-кадастрової карти, яка розроблялася на основі планово-картографічного матеріалу проекту землеустою щодо формування території, який погоджений всіма службами спірні земельні ділянки розташовані у межах населеного пункту с.Рівня Верхньоясенівської сільської ради і до земель лісового фонду не належать. За матеріалами лісовпорядкування 1997 року спірні земельні ділянки були розташовані на землях Верховинського райлісгоспу. В ході проведення робіт по формуванню матеріалів лісовпорядкування 2007 року при уточненні меж зазначені ділянки не були включені до земель Верховинського райлісгоспу. На час розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] лісгосп користувався матеріалами лісовпорядкування 1997 року, а з 2010 року і по даний час районний лісгосп користується матеріалами лісовпорядкування 2007 року. Таким чином висновок лісовпорядної експедиції від 08.10.2010 року розроблявся на основі матеріалів лісовпорядкування 1997 року, а висновок №14С/К судової земельно-технічної експертизи розроблявся на основі матеріалів лісовпорядкування 2007 року (т.2 а.с.50-53). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що свій висновок про те, що спірні земельні ділянки не входять до лісового фонду він робив по матеріалах лісовпорядкування 2007 року і не звертав увагу коли вони набрали чинності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні неоднозначність тверджень у висновку лісовпорядної експертизи та результатах натурного обстеження Львівської державної лісовпорядної експедиції від 08.12.2010 року пояснив тим, що висновок розроблявся тільки на основі матеріалів лісовпорядкування 1997 року, а результати натурного обстеження формувались на основі порівняння картографічних матеріалів лісовпорядкування 2007 року та топографічноого плану Верхньоясенівської сільської ради. Таким чином, суд, належно оцінивши зібрані у справі докази вважає, що позов прокурора Верховинського району в інтересах держави в особі Верховинського районного лісгоспу в частині визнання нечинними рішень Верхньоясенівської сільської ради від 16.01.2009 року та від 30.03.2009 року, а також державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії серії ЯЖ №553692 від 06.02.2009 та серії ЯЖ №858339 від 30.04.2009 року, виданих [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки частина спірних земельних ділянок на момент виготовлення та видачі цих документів входила до земель лісового фонду Верховинського районного лісгоспу і без згоди землекористувача в порушення вимог земельного та лісового законодавства вибула із його постійного користування. Разом з цим суд вважає, що позовні вимоги про скасування договорів купівлі-продажу земельних ділянок та відповідно зобов'язання [PERSON] повернути спірні земельні ділянки Верховинському районному лісгоспу та Верхньоясенівській сільській раді є необгрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, встановлено, що [PERSON] набула і зареєструвала право власності на земельні ділянки у спосіб і в порядку передбаченому чинним законодавством на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу і є добросовісним набувачем. Незаконність чи фіктивність цих договорів купівлі -продажу від 11.06.2010 року не підтверджена в судовому засіданні жодними належними доказами. При укладенні спірних договорів сторонами дотримано загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності првочину відповідно до ст.203 ЦК України, а передумови для застосування ст.388 ЦК України щодо витребування земельних ділянок від добросовісного набувача [PERSON] на момент розгляду справи в суді відсутні. За таких обставин, суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, вважає, що прокурор з метою захисту прав держави в особі Верховинського районного лісгоспу на спірні земельні ділянки та за наявності для цього відповідних підстав вправі звернутись до суду з віндикаційним позовом в порядку ст.388 ЦК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial