Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просить суд зобов'язати відповідача здійснити у двотижневий строк за власний рахунок заміну дефектних конструкцій меблів, відшкодувати завдані збитки у розмірі 1000,00 грн. та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.12.2016 року позивач придбала у відповідача меблі для кухні вартістю 24000,00 грн., з гарантійним строком згідно акту прийому-передачі від 24.12.2016 року в один рік. З лютого 2017 року меблі стали деформуватися з порушенням їх констурктивів і естетичного вигляду. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням усунути недоліки. Відповідач протягом тривалого часу обіцяв усунути недоліки, а потім перестав виходити на контакт. Враховуючи викладене, позивач просить суд зобов'язати відповідача у двотижневий строк за власний рахунок замінити дефектні конструкції меблів та стягнути з відповідача 1000,00 грн. в якості відшкодування завданих їй збитків. Також, позивачем вказано, що у зв'язку із ситуацією, що склалася їй було завдано моральну шкоду, що полягала в переживаннях з приводу придбання товару неналежної якості та неможливості користуватись ним, у зв'язку із чим просить суд стягнути з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 30.10.2017 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 07.11.2017 року позивачем надано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 10.11.2017 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються та заяви про розгляд справи без його участі не надав. Враховуючи умови ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, розглянуто справу в заочному порядку. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, суд вважає що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребувані судом у передбаченому ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що 24.12.2016 року [PERSON] (далі - замовник) придбала у ФОП [PERSON] (далі - виконавець) меблі для кухні вартістю 24000,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі майна від 24.12.2016 року. Відповідно до частини 2 акту прийому-передачі майна від 24.12.2016 року, замовник з одного боку, і виконавець, з іншого боку, склали частину 2 цього акту про те, що відповідно до згаданого вище Договору виконавець передав, а замовник прийняв майно, передане ним раніше виконавцю, відповідно до частини 1 цього акту. Майно передане повністю відповідно до умов Договору, зауважень до кількості і якості майна немає. При наявності чи нестачі ушкоджень майна це вказується в додатку до Акта. Момент передачі майна зафіксовано вірно: 12:00 год. 24.12.2016 року. Гарантія на меблі 1 рік. /а.с. 2/. Позивач вказує, що з лютого 2017 року меблі стали деформуватись з порушенням її конструктивів і естетичного вигляду, а саме: на складових конструкціях шафи на склі почав проявлятися клей, на неодноразові звернення до відповідача, скло було замінене на другу кольорову гаму, що не відповідає кольоровій гамі меблі; духова шафа не була закріплена, у зв'язку із чим вона випала; на торцевих частинах стільниці з'явились тріщини; сушіння для посуду не відповідає стандартним розмірам, у зв'язку із чим випадає та б'ється посуд. На підтвердження існування вказаних недоліків, позивачем надано до матеріалів справи фотографії кухонних меблів, придбаних у ФОП [PERSON] Крім того, за клопотанням позивача в судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який пояснив суду, що вони зі своєю дружиною у ФОП [PERSON] заказали меблі для кухні, яки були їм встановлені. Після їх установки приблизно через місяць меблі почали розсипатися, скрипіти, почали темніти скла. Потім, ще через місяць збоку мийки свідок побачив тріщину на стільниці, яка почала розходитися. Потім він помітив, що тріщини пішли з усіх сторін стільниці. Вони з позивачкою зателефонували до ФОП [PERSON], потім приїхали до нього в офіс, однак останній лише запропонував поставити їм іншу стільницю за що їм необхідно було сплатити додаткові немалі гроші. Ще через деякий час почали іржавіти механізми. Вони ще раз їздили фв офіс до позивача, телефонували йому, однак останній на зв'язок не виходив, спілкуватися в офісі відмовлявся. На неодноразові претензії позивача до виконавця даного замовлення - ФОП [PERSON], останній пообіцяв усунути вказані у позові недоліки, проте на час розгляду справи недоліки не усунуті. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч.ч. 1-2 Закону України "Про захист прав споживачів" виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Як вбачається з акту прийому-передачі майна від 24.12.2016 року, ФОП [PERSON] надана гарантія на придбані [PERSON] кухонні меблі строком на один рік, тобто до - 24.12.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Аналогічні положення вищенаведеного Закону містяться в ч. 1 ст. 872 ЦК України. Враховуючи, що позивачем доведено придбання у ФОП [PERSON] меблів для кухні з недоліками, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та зобов'язати відповідача за власний рахунок замінити дефектні конструкції, оскільки цього достатньо для захисту прав споживача, в іншій частині позовна вимога задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд визнає необґрунтованими вимоги позивача в частині відшкодування суми збитків у розмірі 1000,00 грн., з огляду на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів понесення вказаних збитків. Стосовно позовної вимоги про стягнення на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 5000, 00 грн. з відповідача ФОП [PERSON], суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів"при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви. Під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Під час розгляду справи про відшкодування моральної шкоди суд повинен встановити, які саме моральні страждання були заподіяні, які існують докази, які обставини спричинення моральної шкоди. При цьому розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України не надано жодного доказу на підтвердження понесених душевних та фізичних страждань. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial