Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON], будучи батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, матеріально не забезпечує, тому просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти у твердій грошовій формі у сумі 1 000 грн.. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування - в суд не прибув, просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] буде доцільним та таким, що відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач на повторний виклик в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ст. 121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території". Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухавши позивача, дослідившиматеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. За даними свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Красненьківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 10 квітня 2015 року (а.с.7) батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Красненьківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №868 від 02 листопада 2017 року місце проживання неповнолітньої [PERSON] зареєстроване за місцем проживання її матері в [ADDRESS](а.с.9). 13 червня 2018 року органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради складено висновок №01-05-3/224 відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] з 2014 року фактично проживали в [ADDRESS] без реєстрації шлюбних відносин, мають спільну доньку [PERSON] У листопаді 2016 року відповідач залишив сім'ю та переїхав на постійне проживання в АР Крим, з того часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення тому позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], 2015 року народження органом опіки та піклування визнано доцільним (а.с.36-37). Згідно довідки - характеристики №317, виданої Одеським дошкільним навчальним закладом "Ясла - садок" №268 протягом відвідування неповнолітньою [PERSON] закладу із серпня 2017 року батько дитини не приймав участі в її житті, в закладі не з'являвся, будь-якої матеріальної допомоги не надавав(а.с.8). При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8, 9 ст.7 СК України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положення ст.150 СК України передбачають, що батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язанні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.1 ст.152 Сімейного Кодексу України регламентовано, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю та встановлена законом. Згідно положень ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України визначено що, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено положеннями ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні підтверджено належними та допустими доказами відсутність належної участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідача, який свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання своєї дитини, оскільки в найменшій мірі не цікавиться нею, не займається її вихованням та навчанням, не надає їй батьківської турботи. Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухиленням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти; способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, згідно положень ст.182 СК України (в редакції станом на 28 серпня 2018 року), суд враховує , що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог позивача. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.., та на користь держави в розмірі 640 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved