Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Щур О.В. в позовній заяві від 25 лютого 2014 року вказує, що на підставі рішення Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області № 347 від 30 березня 2010 року позивачу було передано у власність земельну ділянку площею 0,1419 га по [ADDRESS] в с. Бистричі Березнівського району Рівненської області. Відповідачка по справі є власником земельної ділянки з проїздом, який позивачем [PERSON] використовувався, оскільки іншого проходу та проїзду до його земельної ділянки по [ADDRESS] в с. Бистричі немає. У 2009 році син відповідачки загородив проїзд, побудував навіс, покликаючись на державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку. Як наслідок він, як власник земельної ділянки, позбавлений можливості вільно використовувати свою земельну ділянку, оскільки будь-яких інших під'їздів, окрім вищезазначеного проходу, до земельної ділянки не існує. З посиланням на ст.ст. 401-402 ЦК України, 98-100 Земельного кодексу України просить встановити безстроковий земельний сервітут на користь [PERSON] щодо земельної ділянки, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] для проходу і проїзду на гужовому транспорті до земельної ділянки [PERSON], яка знаходиться за адресою: с. Бистричі, [ADDRESS] Березнівського району Рівненської області і належить йому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав [PERSON] З його пояснень та пояснень його представників - сина [PERSON] та адвоката Щура О.В. відомо, що земельна ділянка позивача межує з господарством відповідачки [PERSON] під'їхати до неї зі свого господарства, та від сина, який проживає [ADDRESS], він не має можливості, оскільки зі свого господарства йому прийшлося б виїжджати під гору, яка є досить крутою і по ній відсутня дорога для проїзду транспорту. Раніше, коли вони знаходилися у хороших відносинах і був живий чоловік відповідачки, [PERSON] йому дозволяли заїжджати до свого городу від господарства сина, що по [ADDRESS] в с. Бистричі, вулицею, яка веде через двір відповідача. В даний час він проживає у сина [PERSON], що по [ADDRESS] в с. Бистричі Березнівського району Рівненської області. Зараз, коли фактично господарством відповідачки [PERSON] керує її син [PERSON], дозволу на проїзд до його городу [PERSON] не дають. Просять встановити земельний сервітут для проходу і проїзду гужовим транспортом з господарства по [ADDRESS] в с. Бистричі Березнівського району до земельної ділянки, належної йому на праві власності, яка знаходиться відразу ж за господарськими будівлями [PERSON], що по [ADDRESS] в с. Бистричі Березнівського району Рівненської області. [PERSON], як представник відповідачки [PERSON], а в послідуючому як відповідач, будучи залученим ухвалою суду від 12 березня 2015 року до участі у справі після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, позовних вимог не визнав. Пояснив, що [PERSON] хоче доїжджати до своєї земельної ділянки через його подвір'я. Адже вулиці, яка б вела з [ADDRESS] Березнівського району, що є адресою вказаної земельної ділянки, за якою раніше жив позивач, його земельною ділянкою не існує. Він використовує цю частину своєї земельної ділянки як заїзд у двір з [ADDRESS], а далі понад земельною ділянкою позивача веде вузька стежка, проїхати підводою по якій неможливо. Зазначив, що [PERSON] мав можливість і використовував заїзд до своєї земельної ділянки з [ADDRESS] де він раніше проживав, яка фактично знаходиться навпроти і зовсім поряд з будинком позивача по [ADDRESS] Для цього він навіть вирівняв під'їзд під гору. А зараз від господарства сина він так само вільно може об'їхати з [ADDRESS], на паралельну [ADDRESS], де знаходиться його земельна ділянка. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи - Бистрицької сільської ради Рицька І.В. надала суду акт від 11 березня 2015 року, згідно з яким [PERSON] має можливість вільного проходу і проїзду гужовим транспортом до земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], з [ADDRESS]. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Судом 11 листопада 2015 року проведено огляд на місці господарства [PERSON] та прилеглої до нього території, в тому числі земельної ділянки [PERSON] Оглядом встановлено, що з [ADDRESS] до земельної ділянки [PERSON] площею 0.1419 га, яка належить йому на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства серії [NUMBER] (а. с. 8) і знаходиться відразу ж за господарством [PERSON], відсутній будь-який під'їзд (дорога) через територію господарства [PERSON] Дістатися до земельної ділянки [PERSON], адреса якої - [ADDRESS], можливо лише через двір відповідача, а далі від неї на [ADDRESS] веде доріжка шириною метр -півтора. Вказана земельна ділянка обнесена позивачем металевою сіткою висотою понад один метр і з подвір'я [PERSON] жодного проходу чи під'їзду до неї немає. Натомість від господарства [PERSON], що розташоване за адресою - [ADDRESS] під гору веде під'їзд, влаштований позивачем, яким він у змозі користуватися для проїзду до своєї земельної ділянки, що знаходиться навпроти його будинку, та як встановлено в ході огляду земельної ділянки позивач користувався ним протягом 2015 року. Від господарства сина [PERSON] він має можливість проїхати з [ADDRESS] на [ADDRESS] і таким же чином дістатися до своєї земельної ділянки. [PERSON], яка померла [INFO] року (свідоцтво про смерть на а. с. 35), була власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 1086 м2 по [ADDRESS] в с. Бистричі Березнівського району Рівненської області відповідно до державного акта серії [NUMBER] від 16 червня 2005 року (а. с. 10). Як свідчать матеріали спадкової справи № 168/2014 року відповідач [PERSON] як спадкоємець за заповітом у встановленому законом порядку успадкував належне його матері нерухоме майно - будинок та присадибну земельну ділянку для його будівництва і обслуговування в с. Бистричі Березнівського району по [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Пленум Верховного Суду України в постанові від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" з наступними змінами і доповненнями в п. 22-2 також роз'яснив, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання, а умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. А у відповідності з ч.1 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Щодо видів права земельного сервітуту, то пунктами "а" та "б" ч. 1 ст. 99 Земельного кодексу України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів як право проходу та проїзду на велосипеді і право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має намір під'їжджати до своєї земельної ділянки через двір відповідача, по якому будь-які наявні шляхи не ведуть та відсутній наскрізний проїзд, маючи змогу проїзду до своєї земельної ділянки як з власного господарства, що по [ADDRESS], так і від господарства сина, що знаходиться по [ADDRESS] через дорогу від господарства [PERSON] Таким чином, вимоги позивача [PERSON] про встановлення земельного сервітуту для проходу і проїзду до земельної ділянки, яка знаходиться по [ADDRESS] в с. Бистричі Березнівського району Рівненської області, не відповідають вимогам законодавства, є безпідставними і в них має бути відмовлено.

Outcome: dismissed