Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Представник позивача в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Кіровоградської області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, в якому просить стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 80291 грн та 27650 грн в рахунок відшкодування витрат за надану правничу допомогу у кримінальному процесі. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 23 квітня 2019 року до ЄРДР відносно [PERSON] внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, перебаченого ч.1 ст.185 КК України. 09 червня 2020 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області [PERSON] , визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 вересня 2020 року вирок Новоукраїнського районного суду від 09.06.2020 року залишено без змін. Касаційна скарга на ухвалу Кропивницького апеляційного суду не подавалась. Вважає, що кримінальне провадження відносно [PERSON] тривало в період з 23 квітня 2019 року по 02 вересня 2020 року. Таким чином незаконне кримінальне переслідування особи тривало 17 місяців. Незаконність дій органів досудового слідства відносно [PERSON] виразилась в протиправному оголошенні бездоказової та необгрунтованої підозри у вчинену злочину, протиправному кримінальному переслідуванні особи, незаконному обмеженні прав та свобод громадянина України, передбачених основним законом в період досудового розслідування та судового розгляду справи. Притягненням до кримінальної відповідальності, та перебуванням під слідством був порушений нормальний ритм життя [PERSON] ,. порушені його плани на життя, постраждала його репутація як громадянина та перед усім як людини, зруйновані плани і можливості працевлаштування, позбавлення можливості забезпечувати сім`ю всім необхідним, в тому числі матеріально. Все це разом негативно вплинуло як на його фізичне так і психічне здоров`я. Здоров`ю [PERSON] були завдані негативні наслідки, оскільки він дуже сильно хвилювався, переносив нервові стреси. Незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування прокуратури, завдали [PERSON] значних моральних втрат, призвели до порушення стану його здоров`я, нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя у подальшому в тому числі і підтримання стану здоров`я та працевлаштування. Вважає, що розмір завданої моральної (немайнової) шкоди позивачу не може бути меншим ніж 80291 грн, тобто по одному розміру мінімальної заробітної плати за 17 місяців (4723грн х 17 місяців). Також вважає, що відповідно до п.4 ст.З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, тому необхідно стягнути витрати за надану правничу допомогу у кримінальному провадженні. Ухвалою від 10.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 05.01.2021 року на адресу суду від відповідача 3 - Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с.45-49), відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову повністю. Свій відзив мотивує тим, що, позивач посилається на протиправні дії органу досудового розслідування, однак доказів, визнання протиправності дій чи бездіяльності слідчого, оперативних працівників, не надає. Вважає, що позивач не оскаржував дії чи бездіяльність органу досудового слідства та незаконність таких дій належним процесуальним документом не встановлена. На підтвердження своїх доводів, позивач не надає жодних доказів, які б вказували на те, в чому ж полягає спричинена моральна шкода, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (органу досудового слідства), (наприклад медичні картки, епікризи, аналізи, психіатричні експертизи, звернення і рекомендації лікарів та інше) і вини останнього в її заподіяні. Крім того, представник вважає, що позивач звернувся до суду із порушенням процедури звернення та розрахунку спричиненої шкоди оскільки до відповідних органів не звертався. Вважає, що суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Вказує, що, презумпція заподіяння моральної шкоди визнається лише при надмірно тривалому невиконанні судового рішення, а не за будь-яких інших обставин. Будь-який запобіжний захід під час досудового розслідування чи судового розгляду, або інші обмеження до обвинуваченого не застосовувалися, останній не був позбавлений можливості реалізовувати свої права та інтереси. Вважає, що позивачем не надано жодних доказів, що внаслідок кримінального переслідування [PERSON] втрачав свої доходи чи можливість на працю, також не представлено аргументів відносно того, що [PERSON] заподіяні душевні страждання внаслідок обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, не довівши ні самого факту. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вважає, що розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість годин за певний вид послуг та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді, тощо, який не відповідає поданому розрахунку та недоведено сплати позивачем грошових коштів в сумі 27 650 грн своєму адвокату. 14.01.2021 року на адресу суду від відповідача 2 - керівника Кіровоградської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с.52-60), в якому керівник просив відмовити в позові до Кіровоградської обласної прокуратури, а рішення про відшкодування моральної шкоди прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Свої заперечення проти позовних вимог обгрунтовує тим, що позивачем не вірно зазначено період перебування під слідством та судом, який обраховується з моменту вручення підозри, тобто 14 місяців та 14 днів (14 місяців *4723 грн = 66 122 грн., 14 днів - 2204,07 грн.4723 :30 * 14), а не 17 місяців як зазначено в позові. Ввважає, що будь-які судові рішення, якими б визнавалися протиправні дії або бездіяльність органів обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 12019120230000305 відсутні. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивач не зазнавав таких негативних наслідків як втрата роботи, заробітків, обмеження пересування; запобіжні заходи та заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Позивачем не надано жодних доказів порушення життєвих зв`язків, не доведено причинний зв`язок між діями прокуратури та погіршенням його морального становища. Представник відповідача 2 вважає, що Кіровоградська обласна прокуратура (прокуратура Кіровоградської області) є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позовна заява не містить жодних обгрунтувань та доводів про те, на якій правовій підставі визначено відповідача 2. 21.01.2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача 1 - Державної казначейської служби України на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого представник відповідача 1 просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Свій відзив обгрунтовує тим, що нормами, якими врегульовано спірні правовідносини відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України. Участь органів Казначейства у справі зумовлена лише особливостями бюджетного законодавства. Органи Казначейства не уособлюють державу, як «власника» відповідних коштів, і виступають у даних судових справах не як юридичні особи, які самостійно несуть відповідальність за власними зобов`язаннями, а як органи, уповноважені державою провести відповідні перерахування за рахунок бюджетних коштів. З приводу вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, Державна казначейська служба України вважає, що витрати у сумі 27650,00 грн. необгрунтовані та завищені. Вважає, що судом має бути надана об`єктивна оцінка наданому позивачем розрахунку, виходячи з складності справи та інших факторів, які впливають на розрахунок витрат на правничу допомогу. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, вважають, що позивач перебував під слідством з моменту повідомлення про підозру 19.06.2019 року до набрання законної сили вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.06.2020 року - 02.09.2020 року, тобто 14 місяців 24 дні. При визначені розміру моральної шкоди позивачем значно завищено суму відшкодування шкоди, порівняно з відповідним мінімальним розміром встановленим Законом та не вказано обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди. Також відповідач 1 вважає, що відсутні належні докази причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними позивачем моральними стражданнями та діями працівників правоохоронних органів. Ухвалою суду від 27.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача 2 - прокуратури Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не подавав. 14.01.2021 року подано відзив. Представник відповідача 1 - Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, 21.01.2021 року подав відзив на позовну заяву [PERSON] та просив відмовити в задоволеннні позову. Представник відповідача 3 - Головного управління Національної поліції в Кіровоградській областів судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, 05.01.2021 року подав відзив на позовну заяву [PERSON] та просив відмовити в задоволеннні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19.06.2019 року [PERSON] було вручено повідомлення про підозру за матеріалами досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019120230000305 від 23.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (а.с.16). Запобіжні заходи щодо [PERSON] в межах вказаного кримінального провадження не застосовувались. Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 червня 2020 року [PERSON] , визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (а.с.6-9). Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційні скарги залишено без задоволення, вирок Новоукраїнського районного суду від 09.06.2020 року залишено без змін (а.с.10-15). Касаційна скарга на ухвалу Кропивницького апеляційного суду не подавалась. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Так, шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Згідно вимог п.5 ст. 3 ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" , у наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) моральна шкода. Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина друга статті першої Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 цього ж Закону у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода. Положеннями статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Аналізуючи встановлені факти і надані докази, суд вважає, що має місце факт порушення прав [PERSON] , у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням, що завдало позивачу моральної шкоди. Представник позивача вказує на те, що часом перебування під незаконним слідством та судом є період з 23.04.2019 року з моменту внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення по 02.09.2020 року, до моменту постановлення ухвали Кропивницьким апеляційним судом, що тривало 17 місяців. Однак, суд не може погодитися із даним твердження позивача з огляду на наступне. Розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвали про закриття кримінального провадження, проте суд також має оцінити надані позивачем докази, визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження №14-4цс19). Початком перебігу такого строку слід вважати 19.06.2019 року, а саме з моменту вручення [PERSON] повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Таким чином, кінцевим терміном перебігу зазначеного строку слід вважати 02 вересня 2020 року, днем постановлення ухвали Кропивницького апеляційного суду, якою вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2020 року залишено без змін з огляду на те, що вказана ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення. Тому, суд констатує, що загальний строк незаконного перебування позивача під слідством та судом становить 14 місяців 14 дні (тобто повних 14 місяців). Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, установлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (стаття 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Тобто чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме статті 1176 ЦК України та Закону. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 КПК України). Згідно пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. У статті 42 КПК України міститься широке коло прав, одним з яких є право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися. У чинному КПК України це право закріплене вперше. Також однією з новел чинного КПК України є глава під назвою «Відшкодування (компенсація) шкоди у кримінальному провадженні, цивільний позов», згідно зі статтею 130 якої шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. Отже, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що підтверджується виправдувальним вироком суду відносно [PERSON] , що набрав законної сили, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме: статті 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», КПК України. Відтак суд вважає, що наявні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, яку необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом починаючи із часу пред`явлення обвинувачення, тому заперечення відповідачів щодо недоведеності про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників правоохоронних органів та заподіянням моральної шкоди позивачу, а також відсутність доказів настання негативних наслідків для позивача та погіршення його морального становища, не приймаються судом, оскільки наявність виправдувального вироку та прямої вказівки в законі спростовують доводи відповідачів у поданих відзивах. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000 грн. Суд вважає доведеним те, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного перебування під слідством та судом, при цьому, моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, слідства, прокуратури, оскільки наявний вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2020 року, за яким [PERSON] було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.09.2020 року залишено без змін. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом виходячи з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством та судом, а саме станом на 01 січня 2021 року. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Враховуючи вищевказані норми Закону та факт перебування позивача під слідством та судом повних 14 місяців, суд приходить до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача за незаконне перебування під слідством та судом становить 84000 (вісімдесят чотири тисячі) грн (6000 грн (мінімальна заробітна плата станом на січень 2021 року х 14 місяців), що відповідає мінімально гарантованому законом розміру. Однак позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду за іншим розрахунком в розмірі 80291 грн (вісімдесят тисяч двісті дев`яносто одну) грн, тому суд діє в межах позовних вимог та задовольняє в частині стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 80291 грн. Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», § 62). Згідно з п. 13 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, виконання рішень про стягнення коштів з державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України. Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Тому суд вважає, що відшкодування моральної шкоди на користь позивача необхідно стягнути з державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Доводи представника відповідача 2 Прокуратури Кіровоградської області про те, що Кіровоградська обласна прокуратура є неналежним відповідачем у даній справі, адже до неї не пред`явлено жодних вимог, не приймаються судом, оскільки в даній категорії справ, відповідачем притягується орган державної влади яким було заподіяно шкоду, а шкода відшкодовується державою. Отже, право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду, виникає у громадянина у разі постановлення судом відносно нього виправдовувального вироку, не залежно від того яка підстава слугувала для постановлення такого вироку, визначення розміру відшкодування моральної шкоди відноситься до компетенції суду, таке право може бути реалізоване як при винесенні виправдовувального вироку, так і у спосіб заявлення відповідного позову в порядку цивільного судочинства, шкода відшкодовується за рахунок Державного бюджету, а відповідно відповідає за таку шкоду Держава в особі уповноважених органів, в тому числі і в особі Державної казначейської служби України, як органу на який покладено виконання рішення суду про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду. Інші доводи відповідачів на свій захист є надуманими. За обставин того, що вироком суду позивача було визнано невинним у вчиненні інкримінованого злочину, суд приходить до висновку, що повідомлені йому підозра та обвинувачення були незаконними, а відтак він потерпав від незаконного переслідування, в тому числі зазнав і моральних страждань, а тому на підставі наведених више норм законодавства вправі вимагати від Держави відповідного відшкодування. Визначаючи розмір відшкодування, суд, за обставин справи, виходить з мінімального розміру визначеного Законом. Таким чином, суд приходить до переконання що позивачем в обґрунтування викладених ним обставин надано належні та допустимі докази, які в своїй сукупності є достатніми для відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного слідства, а тому даний позов підлягає задоволенню в частині стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 80291 грн, в межах позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦК України судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки сторони звільненні від сплати судових витрат. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Так, на обґрунтування витрат на правову допомогу позивач надав копію ордерів, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності, договір про надання правничої допомоги №14-к/19 від 07.05.2019 року, додаткову угоду про визначення суми гонорара адвоката від 07.05.2019 року, розрахунки витрат правничої допомоги, акти прийому-передачі виконаних робіт: акт від 31.07.2020 року, який містить інформацію про те, що позивачеві надано правничу допомогу в межах кримінального провадження №12019120230000305 на суму 5250 грн та акт від 02.09.2020 року про надання позивачеві правничої допомоги на суму 22400 грн. та подано розрахункові квитанції за підписом адвоката: від 10.05.2020 року на суму 5250 грн та від 19.08.2020 року на суму 22400 грн. Відповідно до п.4 ст.3 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню підлягають суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. При визначенні суми відшкодування витрат на послуги адвоката суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, прийшла до висновку про те, що передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Як вбачається з додаткової угоди про визначення суми гонорара адвоката від 07.05.2019 року, адвокатом встановлено фіксовану суму за надання правничої допомоги позивачу на загальну суму 27650 грн, яка складється з 5250 грн - за досудове слідство та 22400 грн - за захист клієнта в суді І-ї інстанції та апеляційної інстанції. В актах прийому-передачі виконаних робіт, зазначені лише фіксовані суми гонорару адвоката без детального опису (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, що не може бути перевірено судом, оскільки на думку суду, сума гонорару адвоката в розмірі 27650 грн є значно завищена з критерію розумності розміру правничої допомоги. Інформація, яка міститься в актах приймання-передачі правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, тому суд приймає до уваги заперечення у відзивах відповідачів з приводу судових витрат на правничу допомогу, а позовні вимоги в частині стягнення 27650 грн. в рахунок відшкодування витрат за надану правничу допомогу у кримінальному процесі задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial