Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав в якій зазначила, що вона та відповідач [PERSON] від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом ДРАЦС РС Ульяновським районним управлінням юстиції актовий запис №31. Шлюб між сторонами розірвано в 2015 році та наданий час позивач перебуває в шлюбі з іншим чоловіком. З моменту розірвання шлюбу відповідач не надавав і не надає по цей час жодної допомоги на утримання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримав від батька жодного подарунку, і навіть на день народження жодної іграшки. 16.01.2019 року відповідач [PERSON] своєю заяву взагалі відмовився від батьківських прав та обов'язків по утриманню та вихованню дитини, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 16.01.2019 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Благовіщенського районного нотаріального округу Веліховською Т. С. та зареєстрована в реєстрі за №72. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. В зв'язку з зазначеними обставинами позивач вимушена була звернутись з позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач, представник відповідача - адвокат Забуранний Т.А. у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому ЦПК України порядку, направили до суду заяви в яких позовні вимоги визнають та просять розглядати справу у їх відсутності. Представник третьої особи Органу і піклування Благовіщенської міської ради не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить провести підготовче судове засідання у його відсутності, з позовними вимогами погоджується та просить розглядати справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року з наступними змінами і доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11-12 цього ж Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні обов`язки щодо своїх дітей. Аналогічні приписи містить ст. 141 Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 275 СК України встановлено, що іноземці мають в Україні такі ж права і обов`язки у сімейних відносинах, як і громадяни України, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись саме на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Ульяновського РУЮ у Кіровоградській області його батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] (а. с.6 ). Шлюб між сторонами розірвано в 2015 році, та позивачем укладено інший шлюб 12 жовтня 2018 року з громадянином [PERSON], внаслідок чого було змінено прізвище позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]» ( а.с.7). Відповідач [PERSON] своє заявою від 16.01.2019 року, засвідченою приватним нотаріусом Благовіщенського нотаріального округу Кіровоградської області Веліховською Т.С., відмовився від батьківських прав стосовно свого малолітнього сина [PERSON], [INFO] та не заперечує проти усиновлення дитини іншою особою ( а.с.8). Згідно довідки від 18.01.2019 року, виданої директором Благовіщенського навчально-виховного комплексу №1 «Гімназія - заклад середньої освіти 1-111 ступенів - заклад дошкільної освіти «Сонечко» Благовіщенської районної ради, вбачається що [PERSON] не приймає участі у вихованні сина [PERSON], [INFO] ( а.с.10). Крім того, з наданих письмових свідчень свідків [PERSON] та [PERSON], жителів міста Благовіщенське Кіровоградської області, які являються сусідами позивача [PERSON] зазначається, що [PERSON] з 2015 року взагалі не брав участі у вихованні сина, не надавав матеріальної допомоги на його утримання, дитина знаходиться на повному утриманні матері ( а.с.11-14). Відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина, взагалі не бере участь у його вихованні, не цікавиться життям сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує його матеріально. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України. Враховуючи свідоме систематичне небажання батька виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні сина, матеріальному забезпеченні дитини, духовному зростанні сина, взагалі будь-якої участі у житті дитини, що повністю узгоджується з зібраними у справі доказами, до відповідача слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved