Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідно до кредитного договору 58мк/2006 від 10.10.2006 року ПАТ КБ "Приват Банк" надав кредит відповідачу [PERSON] До кредитного договору № 58мк/2006 від 10.10.2006 року був укладений додатковий договір № 1 від 26.12.2007 року та додаткові договори № 2 від 30.07.2012 року і № 2 від 15.08.2012 року. Згідно додаткового договору № 2 від 15.08.2012 року позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 131687,51 грн. на термін до 15.08.2022 року, а відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. За відповідача [PERSON] згідно договору поруки 58МК/2006 від 10.10.2006 року поручилася [PERSON]. Станом на 20.01.2016 року загальна сума заборгованості по договору становить 218409,94 грн., яка на даний час не сплачена, в звязку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. З урахуванням поданих позивачем 25.03.2016 року та 21.07.2016 року заяв про зменшення та уточнення позовних вимог, позивач просить достроково стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» солідарно заборгованість за кредитним договором № 58МК/2006 від 10.10.2006 року, що станом на 11.07.2016 року становить 217138,93 грн., яка складається з наступного: 125832,15 грн. - заборгованість за кредитом; 60107,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31199,47 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду письмове заперечення, в якому позовні вимоги про дострокове розірвання кредитного договору не визнають, на підтвердження чого надали квитанції про сплату платежів за кредитним договором. Просили в задоволенні позову відмовити повністю. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 10.10.2006 року був укладений кредитний договір № 58мк/2006, згідно якого ПАТ КБ ПриватБанк зобовязується надати [PERSON] кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 100 000 грн., окремими траншами, зі сплатою відсотків згідно графіка погашення кредиту та відсотків в обумовлені даним договором терміни на термін до 11.10.2011 року (а.с. 12-13). Додатковим договором № 1 до кредитного договору № 58мк/2006 були змінені п. 1.1 та п. 3.5 кредитної угоди № 58мк/2006 від 10.10.2006 року та викладені в наступній редакції: банк за наявності вільних грошових коштів зобовязується надати позичальнику кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 200 000 грн., окремими траншами на підставі попередньої вимоги згідно п. 2.1.2 щодо договору в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту і сплаті відсотків згідно графіків погашення кредиту та відсотків, які оформляються у вигляді додатків до цього договору і є його невідємною частиною, комісії та винагороди, штрафу і пені в обумовлені даним договором терміни (а.с. 14). Згідно додаткового договору № 2 до кредитного договору № 58мк/2006 від 10.10.2006 року між сторонами з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № 58мк/2006 від 10.10.2006 року був укладений договір про наступне: сторони узгодили, що на дату укладення цього додаткового договору заборгованість за кредитом складає 194 905,31 грн., а саме: поточної заборгованості за кредитом 0 грн.; поточної заборгованості за відсотками 0 грн.; поточної заборгованості за комісією 0 грн.; простроченої заборгованості за кредитом 83516,86 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 83504,25 грн.; простроченої заборгованості за комісією 0 грн.; пені 27884,20 грн. (пункт 1.1) (а.с. 14-20). Пунктом 1.2 вищевказаного додаткового договору визначено, що суму заборгованості в частині плати за користування кредитом, що зазначена в п.п. 1.1 цього додаткового договору з моменту надання кредиту до дати підписання цього додаткового договору, зменшено на 63753,17 грн., а саме: пеню в сумі 27884,20 грн. та відсотки в сумі 35868,97 грн. Сам кредитний договір № 58мк/2006 від 10.10.2006 року викладено в іншій редакції, зокрема згідно підпункту А.2 пункту 2 додаткового договору визначено, що ліміт кредитного договору становить 144334,75 грн., у тому числі у розмірі 131152,14 грн. на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 58мк/2006 від 10.10.2006 року укладеним між сторонами; у розмірі 5625,00 грн. на сплату страхових платежів; у розмірі 7557,61 грн. на сплату судових витрат, передбачених договором. Підпунктом А.3 пункту 2 передбачено: термін повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 цього Договору), тобто 15.08.2022 року. У разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 30 днів: 1. Датою погашення заборгованості є 31-й день. 2. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день) рахується простроченою. 3. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 63753,17 грн. Відповідно до договору поруки № ДП 1-58мк/2006 від 10.10.2006 року поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] обовязків за кредитним договором № 58мк/2006 від 10.10.2006 року є [PERSON], з послідуючими змінами до даного договору поруки, внесеними згідно додаткового договору № 1 від 26.12.2007 року (а.с. 21, 21зв.). Згідно повідомлення ПАТ КБ "ПриватБанк" № 30.1.0.0/2-380 від 11.01.2016 року, банк посилається на порушення позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 58мк/2006 від 10.10.2006 року, і що останній має прострочену заборгованість в сумі 17833,09 грн., та просить у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість. В разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк настають наслідки, передбачені ст. 1050 ЦК України, а саме дострокове повернення суми кредиту в повному обсязі та процентів і штрафних санкцій (а.с. 9). Дане повідомлення згідно реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів було відправлено відповідачам 13.01.2016 року (а.с. 10-11). Як вбачається з наданих відповідачем [PERSON] квитанцій від 26.01.2016 року та 10.02.2016 року, останній здійснив погашення кредиту 26.01.2016 року в сумі 23518 грн. та 10.02.2016 року в сумі 21350 грн. (а.с. 42). Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 23.06.2016 року визнано обов'язковою участь представника позивача ПАТ КБ "Приват Банк" у судовому засіданні для дачі необхідних пояснень щодо наявних в матеріалах справи розбіжностей по нарахуванням, а саме, які є в розрахунках боргу (а.с. 77). Відповідно до ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 1, 10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Кодексу про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником, а саме якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на підставі ст. 1050 ЦК України достроково заборгованість за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] порушив зобовязання за кредитним договором № 58мк/2006 від 10.10.2006 року, не погашав заборгованість по кредиту та відсоткам, і що останній, маючи прострочену заборгованість в сумі 17833,09 грн., у визначений йому термін - не пізніше 5 календарних днів з дати одержання повідомлення, не погасив прострочену заборгованість, як це передбачено умовами договору. Дійсно, як вбачається з пункту 2.3.3 додаткового договору № 2 від 15.08.2012 року, яким кредитний договір № 58мк/2006 від 10.10.2006 року був викладений в іншій редакції, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених умовами цього договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі, шляхом надсилання повідомлення (а.с. 16). Як вбачається з повідомлення ПАТ КБ "ПриватБанк" № 30.1.0.0/2-380 від 11.01.2016 року (а.с. 9) про наявність у відповідача [PERSON] простроченої заборгованості в сумі 17833,09 грн, останнє направлене відповідачам 13.01.2016 року (а.с. 10-11). Як вказують відповідачі у запереченні, вони погасили прострочену заборгованість у строки, передбачені у повідомленні, тобто протягом пяти днів з дня отримання даного повідомлення, що підтверджується відповідними квитанціями від 26.01.2016 року на суму 23518 грн. Вищезазначене також підтверджується розрахунком заборгованості, який був доданий позивачем до заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 50-53), з якого вбачається, що станом на 26.01.2016 року прострочена заборгованість за наданим кредитом відсутня. Слід зазначити, що суд не бере до уваги останній розрахунок заборгованості, доданий позивачем до заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 83-86), оскільки в ньому є суттєві розбіжності в одних і тих же нарахуваннях за один і той же період порівняно із попередньо наданими розрахунками заборгованості (а.с. 7-8, 50-53), які, в свою чергу, є ідентичними між собою. Зокрема, такі розбіжності в нарахуваннях простежуються, починаючи з 31.01.2015 року, дані розбіжності позивачем жодним чином не обґрунтовані. Вищенаведене свідчить про те, що відповідач [PERSON] погасив прострочену заборгованість згідно отриманого ним повідомлення, тобто виконав умови, передбачені договором, через що відсутні підстави у позивача для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 1050 ЦК України у виді дострокового повернення всієї суми кредиту та інших нарахувань згідно кредитного договору, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, позивачем не спростовані доводи відповідачів, викладені в запереченні, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed