Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що 04 квітня 2010 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, [PERSON], знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, керуючи мотоциклом марки "ІЖ", рухався по автодорозі "Стрілки - Тур'є" з с.Тур'є в напрямку с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області. Під час руху на даній ділянці автодороги, навпроти сільського кладовища в с.Тур'є Старосамбірського району Львівської області, [PERSON] у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, неуважно стежачи за дорожньою обстановкою, не врахувавши дорожніх умов, перешкоду для руху та небезпеку для руху, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху у населеному пункті, не дотримався безпечного інтервалу, за якого гарантована безпека дорожнього руху, не справився з керуванням транспортним засобом, виїхав на зустрічну смугу та ліве узбіччя, де вчинив наїзд на [PERSON] передньою частиною мотоцикла. В результаті чого він отримав тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму важкого ступеня з переломом кісток основи черепа, склепіння (потилична кістка) та лицевого скелету (нижня щелепа зліва), забій головного мозку, ссадини справа акулової ділянки носа, щоки та синець під лівим оком; закритий перелом лівого стегна, які утворились при зіткненні з передньою частиною мотоцикла, що рухався назустріч, з наступним падінням обличчям на рульове управління мотоцикла, а пізніше падінням на дорожнє покриття задньою частиною тіла (в тому числі головою), які згідно висновку судово-медичного експерта №84/10 від 19 квітня 2010 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Вина [PERSON] у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується матеріалами кримінальної справи №1-4/2011 про обвинувачення його за ч.2 ст.286 КК України та вироком у цій справі. Окрім цього, [PERSON] повністю визнає свою вину у ДТП і наїзді на нього. З матеріалів згаданої кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] ч.2 ст.286 КК України випливає, що власник мотоциклу, на якому здійснено наїзд на нього, [PERSON] свідомо дозволив [PERSON] керувати ним у стані алкогольного сп'яніння та не маючи відповідних документів (посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і т.ін.), а тому повинен спільно з ним відшкодувати шкоду завдану цим ДТП. Від завданих тілесних ушкоджень він лікується з 2010 року по даний час та переніс неодноразові оперативні втручання які проводилися у м. Києві. За цей час його родина понесла значні матеріальні витрати на ліки, частину яких він підтверджує чеками на суму 33458, 36 грн., а також на залізничні квитки до м. Києва на суму 3189,98 грн. Чимало чеків з об'єктивних причин зберегти не вдалося. Також його родина понесла витрати на складні хірургічні втручання, оплата яких частково оформлялася як " благодійна допомога" чеками на суму 1100 грн., а більша частина витрат залишилась документально непідтвердженою. Загалом витрати на лікування склали 30000доларів. Ще до ДТП ним була оформлена " зелена карта" для виїзду в США, куди він збирався їхати на постійне місце проживання та працювати, проте через наслідки ДТП така залишилася невикористаною. Тому вважає, що відповідачі повинні відшкодувати йому витрати на оформлення вказаної " зеленої карти" Завдану йому в наслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду оцінює у 45 697 грн. 58 ком. Додаткові витрати оцінює у 41 292 грн. Разом з тим, враховуючи, що він мав можливість працювати у США, де мінімальна заробітна плата становить 7.25 доларів США за годину, то за 3 року втрачений ним заробіток, який він міг отримати працюючи у США складає 36192 доларів США, які просить також стягнути з відповідачів. Крім того, зазначає, що в наслідок ДТП йому була заподіяна і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях і яку він оцінює у 50 000 грн. А тому просить стягнути з відповідачів у його користь 45697,58 грн. матеріальної шкоди, 41292 грн. - додаткових витрат, 36192 долари США втраченого заробітку та 50000 моральної шкоди. 12 грудня 2013 року за клопотанням позивача до участі у справі у якості співвідповідача був залучений [PERSON], оскільки останній, за словами [PERSON] був власником мотоцикла " ЇЖ" яким була вчинена згадана ДТП. Цього ж дня [PERSON] подав уточнення до позовної заяви в якій зазначив, що [PERSON], визнаючи свою вину, особисто та через свою маму відшкодував йому витрати на лікування та додаткові витрати на загальну суму 87 000 гривень. А тому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 49989,58 гривень моральної шкоди, 36192 доларів США, що складає 289282,66 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] підтримали повністю, просили їх задоволити та відмовилися від позовних вимог до [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечили, та пояснили, що вважають відшкодованою [PERSON] матеріальну та моральну шкоду у розмірі 87 000 гривень, що підтверджується розписками, та вважають відшкодованими і додаткові витрати. Щодо вимог позивача про відшкодування втраченого заробітку, то вважають такі необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечили. [PERSON] подав суду заперечення на позов в якому вказує, що транспортним засобом " ІЖ" на якому 04.04.2010 року скоїв ДТП [PERSON], він володів без відповідних правових підстав, оскільки в жовтні 2009 року вказаний мотоцикл без коліс знайшов на території колишньої тракторної бригади колгоспу в с. Турє Старосамбірського району. Після проведеного ним ремонту, користувався мотоциклом до 04.04.2010 року. Тому вважає, що не вправі бути відповідачем за позовом [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечили, відповідач [PERSON] подав суду заперечення проти позову [PERSON] в якому зазначив, що на момент скоєння ДТП 04.04.2010 року не володів жодним транспортним засобом, а тому не може бути відповідачем у уданій справі. Вислухавши учасників справи та дослідивши її матеріали, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 квітня 2010 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, [PERSON], знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, керуючи мотоциклом марки "ІЖ", рухався по автодорозі "Стрілки - Тур'є" з с.Тур'є в напрямку с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області. Під час руху на даній ділянці автодороги, навпроти сільського кладовища в с.Тур'є Старосамбірського району Львівської області, [PERSON] у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, неуважно стежачи за дорожньою обстановкою, не врахувавши дорожніх умов, перешкоду для руху та небезпеку для руху, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху у населеному пункті, не дотримався безпечного інтервалу, за якого гарантована безпека дорожнього руху, не справився з керуванням транспортним засобом, виїхав на зустрічну смугу та ліве узбіччя, де вчинив наїзд на [PERSON] передньою частиною мотоцикла. В результаті чого [PERSON] згідно висновку судово-медичного експерта №84/10 від 19 квітня 2010 року отримав тяжкі тілесні ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння. Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 02 липня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Дії водія [PERSON], знаходяться в прямому причинному зв'язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, які настали для потерпілого [PERSON] Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 102-114), внаслідок ДТП, яке сталося з вини [PERSON], [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження - відкриту черепно-мозкову травму важкого ступеня з переломом кісток основи черепа, склепіння (потилична кістка) та лицевого скелету (нижня щелепа зліва), забій головного мозку, ссадини справа акулової ділянки носа, щоки та синець під лівим оком; закритий перелом лівого стегна, які утворились при зіткненні з передньою частиною мотоцикла, що рухався назустріч, з наступним падінням обличчям на рульове управління мотоцикла, а пізніше падінням на дорожнє покриття задньою частиною тіла (в тому числі головою). Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] та [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 49989,57 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до п.2 постанови Пленум Верховного Суду України, "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 р. № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Відповідно до п.4 вказаної постанови під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, вберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.4 ст.1187 ЦК України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана її діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Як вбачається із заперечення на позов відповідача [PERSON], останній не заперечує, що мотоциклом "ІЖ" він володів, хоча і без відповідних правових підстав, оскільки в жовтні 2009 року вказаний мотоцикл знайшов та після проведеного ним ремонту, користувався мотоциклом до 04.04.2010 року, а тому, враховуючи наведене а також те, що відповідач [PERSON] свідомо дозволив [PERSON] керувати мотоциклом "ІЖ" у стані алкогольного сп'яніння та без відповідних документів, тому відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні солідарно відшкодувати шкоду завдану згаданою ДТП. Засади та сутність інституту моральної шкоди розкриваються в ЦК України, у ст. 23 якого встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд виходить із глибини душевних страждань позивача, обставин, при яких була заподіяна позивачу шкода, а також з вимог розумності і справедливості та прийшов до висновку, що відшкодуванню підлягає заподіяна моральна шкода у сумі 49989,58 грн. Що стосується вимог позивача про відшкодування йому втраченого заробітку, то суд, відмовляючи у такій позовній вимозі виходить з наступного: Здійснення такого відшкодування передбачено вимогами ст. 1195 ЦК України, а визначення середньомісячного заробітку здійснюється за правилами ст. 1197 ЦК України. Відповідно до вимог цивільного законодавства та роз'яснень, наданих в п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р., "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Ступінь втрати професійної працездатності, відповідно до п. 18 Постанови, в даному випадку визначається судово-медичною експертизою. Ступінь втрати професійної працездатності визначається у відсотках. Системний аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що для визначення розміру шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку необхідними є дві складові: середньомісячний заробіток та ступінь втрати професійної або загальної працездатності. Оскільки основу обрахунку втраченого можливого заробітку позивача у США становить його можливий загальний середньомісячний дохід за кордоном розрахований відповідно до Федерального закону США в іноземній валюті, в той час як стягнення втраченого заробітку закордоном не може відшкодовуватись за нормами законодавства України; термін можливого працевлаштування у США при обрахунку втраченого заробітку зазначався позивачем тривалістю в 3 роки, в той час як термін візи становить 1 рік( а.с. 60-61); позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували можливість працевлаштування позивача у США, а наявність імміграційної візи не є таким доказом, тому суд позбавлений можливості задовольнити таку вимогу. Як вбачається із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я, а також смертю фізичної особи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а останній у відповідності до Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати такого, то з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави слід стягнути солідарно судовий збір, відповідно до ст.88 ЦПК України, у розмірі 449, 90 грн.

Outcome: dismissed