Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок незаконних рішень митниці при митному оформленні ввезеного з Республіки Польща автомобіля "Форд Транзит" позивач був змушений сплатити митні платежі у більшому розмірі, аніж діяли на момент його ввезення. Зокрема, 21 січня 2018 року [PERSON] придбав на території Республіка Польща транспортний засіб - автомобіль "Форд Транзит" 2007 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] . З метою здійснення митного оформлення автомобіля в режимі імпорту та його подальшого випуску на територію України для вільного обігу, на митний пост «Луцьк» 28.01.2019 року було подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UА205090/2019/013113. В графі 31 декларації транспортний засіб було описано як «легковий автомобіль 1 шт. бувший у використанні, марка FORD модель ТRANSIT...». В графі 33 вищезазначеної митної декларації (МД) було визначено код товару 8703329030 відповідно до УКТ ЗЕД, затвердженого ЗУ «Про митний тариф». У графах 12, 45 МД митну вартість автомобіля було визначено за погодженням з митним органом (гр. 43) на рівні 93106,40 грн., а сума митних платежів, що підлягали сплаті за митне оформлення згідно з гр. 47 та «В» становила 64133,27 грн. При цьому розрахунок митних платежів здійснювався із застосуванням преференційної ставки акцизу (коефіцієнт 0,5), яка дозволялась для використання на той час. Митниця не погодилась із визначеним позивачем через агента з митного оформлення у митній декларації кодом 8703329030 згідно УКТ ЗЕД як легкового автомобіля, що був у використані та прийняла рішення про класифікацію автомобіля за кодом 8704219900 УКТ ЗЕД, як автомобіля вантажного типу "фургон", що використовувався понад 8 років. Крім цього, митниця прийняла рішення про відмову у митному оформленні автомобіля у формі картки-відмови та склала відносно агента з митного оформлення [PERSON] протокол про порушення митних правил № 1099/20500/19 від 13.03.2019 року, за ст. 485 МК України, під час якого тимчасово були вилучені документи, що подавались до митного оформлення. За визначеним митницею кодом 8704219900 позивач оформити автомобіль не міг, оскільки автомобіль не відповідав стандартам не нижче "Євро 5", як того вимагає положення ст. 2 Закону України "Про деякі питання ввезення на митну територію України та проведення першої реєстрації транспортних засобів". У зв`язку із цим [PERSON] оскаржив рішення митниці про визначення коду товару та картку відмови у митному оформлені в судовому порядку, які за наслідками розгляду судом касаційної інстанції були визнані протиправними і скасовані. Також в судовому порядку була скасована постанова митниці про притягнення агента з митного оформлення [PERSON] до відповідальності за ст. 485 МК України. Лише після цього позивач здійснив митне оформлення автомобіля, під час якого, серед інших документів, долучив усі прийняті судові рішення. Автомобіль був задекларований як і першочергово за кодом згідно УКТ ЗЕД - 8703329030, однак розмір митних платежів був більшим в порівнянні із першим декларуванням і склав 98129,10 гривень, оскільки на цей час на відміну від першого декларування уже завершився пільговий період зі сплати акцизу із застосуванням преференції (коефіцієнта 0,5), через що позивач вимушений був застосувати повну ставку акцизу. Різниця у митних платежах між другим і першим декларуванням автомобіля склала 33995,83 грн. Тому представник позивача просив суд стягнути з державного бюджету України на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 33995,83 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн., завдані незаконними рішеннями Волинської митниці ДФС, правонаступником якої є Волинська митниця Держмитслужби. Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 31 серпня 2020 року провадження у справі в частині заявленої вимоги про стягнення 33995,83 грн. майнової шкоди було закрито та роз`яснено позивачу право на звернення з такими позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства до Волинського окружного адміністративного суду. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 31 серпня 2020 року позовні вимоги про стягнення моральної шкоди були задоволені частково. Стягнуто з державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди. Постановою Волинського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 31 серпня 2020 року було скасовано та направлено справу в частині заявленої вимоги про стягнення 33995,83 грн. майнової шкоди для продовження розгляду до Любомльського районного суду Волинської області. Постановою Волинського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року рішення Любомльського районного суду Волинської області від 31 серпня 2020 року в даній справі в частині стягнення моральної шкоди було залишено без змін. Розпорядженням голови Любомльського районного суду Волинської області Чишія С.С. від 03 грудня 2020 року справу в частині заявленої вимоги про стягнення 33995,83 грн. майнової шкоди за вказаним позовом направлено для розгляду до Шацького районного суду Волинської області. Представник Волинської митниці Держмитслужби Литвиненко В. надіслав до Шацького районного суду Волинської області відзив на вказану позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення, оскільки якби не було названо заявлену позивачем суму в розмірі 33995,83 грн., все одно такі кошти є сплаченими податками та зборами, а тому зміна їх назви не може призвести до зміни їх суті. Зазначені кошти фактично є сплаченими [PERSON] митними платежами (митом, акцизом та ПДВ) за митне оформлення автомобіля, які мають повертатися в порядку ст. 310 МК України та ст. 43 ПК України. Спір між сторонами виник у сфері публічно-правових відносин, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому представник митниці просив суд провадження у справі закрити. Представник позивача [PERSON] подав відповідь на зазначений відзив, в якому вказав, що постановою Волинського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 31 серпня 2020 року було скасовано, а справа в частині заявленої вимоги про стягнення 33995,83 грн. майнової шкоди була направлена для продовження розгляду до Любомльського районного суду Волинської області. В цій постанові колегія суддів дійшла висновку, що заявлені вимоги про стягнення 33995,83 грн. майнової шкоди належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Тому представник позивача просив суд відмовити у проханні представника митниці про закриття провадження у справі за необґрунтованістю. Представник Державної казначейської служби України до Шацького районного суду Волинської області відзиву не направляв. У відзиві наданому до Любомльського районного суду Волинської області представник Державної казначейської служби України заперечував позов в частині майнової шкоди посилаючись лише на законодавчі норми з цього питання. Також відповідачі заперечень на відповідь на відзив представника позивача не подали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. 22 січня 2019 року [PERSON] придбав на території Республіка Польща за 2100 євро транспортний засіб "Форд Транзит" 2007 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля. 28 січня 2019 року представник декларанта агент з митного оформлення Волинської філії КП «Укрброксервіс» Демчишин В.В. подав до митного оформлення на митний пост «Луцьк» Волинської митниці ДФС митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UА205090/2019/013113 та товаросупроводжуючі документи на вказаний автомобіль. Транспортний засіб був задекларований як легковий автомобіль, що був у використанні, його призначення - пасажирський, код згідно УКТ ЗЕД - 8703329030, вартість визначена на рівні 93106,40 грн., сума митних платежів склала 64133,27 грн. Згідно з банківськими квитанціями від 22 січня 2019 року [PERSON] перерахував на рахунок Волинської митниці ДФС 57000 грн. як предоплату за митне оформлення, а 26 січня 2019 року здійснив доплату за митне оформлення транспортного засобу в сумі 7035 грн. 08 лютого 2019 року Волинська митниця ДФС прийняла рішення про визначення коду товару № КТ-UA205000-0004-2019, відповідно до якого зазначений автомобіль класифіковано за кодом 8704219900 УКТ ЗЕД, як автомобіля вантажного типу "фургон", призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування. 13 березня 2019 року головний державний інспектор відділу оперативного реагування управління протидії митним порушенням та міжнародної взаємодії Волинської митниці ДФС Мурзін В.В. склад відносно агента з митного оформлення [PERSON] протокол про порушення митних правил № 1099/20500/19 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, за вчинення під час митного оформлення автомобіля дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 48907,37 грн. 20 березня 2019 року митниця видала [PERSON] картку відмови у митному оформленні випуску автомобіля № [NUMBER] /2019/02988 у зв`язку із складанням зазначеного протоколу про порушення митних правил, із роз`ясненням вимог, виконання яких забезпечить митне оформлення товару, а саме: приведення у відповідність граф 31 та 33 ЕМД із класифікаційним рішенням № КТ-UA205000-0004-2019. 24 квітня 2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс постанову, згідно якої агента з митного оформлення [PERSON] було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, відповідно до протоколу № 1099/20500/19 від 13 березня 2019 року та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 146722,11 грн. Кваліфікаційне рішення митниці № КТ-UA205000-0004-2019 та картку відмови у митному оформленні автомобіля позивач оскаржив в судовому порядку. Також [PERSON] оскаржив в судовому порядку постанову про притягнення його до відповідальності за ст. 485 МК України від 24 квітня 2019 року. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року адміністративний позов [PERSON] до Волинської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про визначення коду товару від 08.02.2019 року № КТ-UA205000-0004-2019, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи проопуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2019 року №UA205090/2019/02988. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року скасовано та прийнято нову постианову, якою у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Однак, Постановою Верхового суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року було скасовано, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року залишено в силі. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23 березня 2020 року постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В.М. від 24 квітня 2019 року у справі про порушення митних правил № 1099/20500/19 про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 485 МК України було визнано протиправною та скасовано. 09 квітня 2020 року [PERSON] через агента з митного оформлення подав митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UА205050/2020/019365, у якій задекларував автомобіль за кодом 8703329030 згідно УКТ ЗЕД, тобто так як і у первинно поданій декларації від 28.01.2019 року. У декларації вартість автомобіля визначена на рівні 87249,79 грн., а сума митних платежів склала 98129,10 грн. У цей же день митне оформлення транспортного засобу було завершене і Волинська митниця Дермитслужби видала [PERSON] посвідчення про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] . Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Порядок відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, регламентований ст. 1174 ЦК України, згідно вимог якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, за вказаною нормою є держава, Автономна Республіка Крим або орган місцевого самоврядування. Відшкодування шкоди здійснюється за рахунок державного бюджету, бюджету Автономної республіки Крим та відповідних місцевих бюджетів. Відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини посадової або службової особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. За змістом статті 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Як передбачено ст. 546 Митного кодексу України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митну службу України. Митниця є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи. Митниця підпорядковується центральному органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи. Таким чином, сторонами у справі є насамперед особи між якими виник спір про право та на них поширюються всі правові наслідки законної сили судового рішення. Незаконність прийнятих Волинською митницею ДФС рішень стосовно позивача про визначення коду товару та видачу картки відмови у митному оформленні автомобіля об`єктивно доводиться рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року та постановою Верховного Суду від 11 лютого 2020 року, якими ці рішення відповідача були визнані протиправними і скасовані. Неправомірність дій митниці стосовно позивача також підтверджується рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23 березня 2020 року, яким визнано протиправною і скасовано постанову митниці про притягнення агента з митного оформлення [PERSON] до відповідальності за ст. 485 МК України, винесеної за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил, який слугував підставою для прийняття митницею картки відмови у митному оформленні транспортного засобу. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Отже, заявлена сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з Державного бюджету України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 22, 1166, 1174 ЦК України, ст.ст. 25, 43 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 12, 76, 80, 81, 82, 258-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved