Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

ПАТ "МетаБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В позові зазначає, що 11.03.2010 р. між ПАТ «МетаБанк» та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енергоальянс» було укладено кредитний договір № 32-10-10/0007-К, за яким позичальник отримав кредит у сумі 1472560 грн., строком до 05.03.2014 р. зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. Відповідно до п.1.2, 3.1.2 кредитного договору позичальник зобов»язався здійснювати погашення частини кредиту та сплату відсотків у встановлених цими нормами кредитного договору розмірах та строках. Забезпеченням виконання зобов»язань позичальника за вищевказаним кредитними договором, відповідно до п.1.7.1 цього договору, є іпотека майна, що належить [PERSON] З метою виконання цього пункту кредитного договору між АТ «Мета банк» та відповідачем укладено іпотечний договір № 32-10-10/0007-К/МП-4, посвідчений 16.03.2010 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером 529. Предметом іпотеки за цим договором є належна [PERSON] на праві власності квартира загальною площею 51,68 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.1.3 іпотечного договору заставна вартість майна складає 200 000 грн. Згідно з п.1.1 іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання іпотекодавцем всіх зобов»язань позичальника за кредитним договором, включаючи зобов»язання повернути суму наданого кредиту, сплати відсотків за кредитом, суми комісій, неустойки, будь-яких інших платежів, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати іпотекодержателю у повному обсязі нанесені збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням кредитного договору. П.2.2 іпотечного договору передбачає, що іпотекодержатель одержує право стягнути борг за рахунок предмету іпотеки у разі, якщо сума кредиту, відсотки та комісії за кредитним договором не будуть сплачені позичальником у строки встановлені кредитним договором. У встановлений п.1.1 кредитного договору термін - до 26.09.2012 р. позичальник свої зобов»язання за кредитним договором не виконав, заборгованість по кредиту та процентах не погасив, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 09.10.2014 р. склала 2015077,12 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 1422000 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 423 090,35 грн.; прострочена заборгованість за комісією з управління кредитом - 28325,71 грн.; пеня за простроченим кредитом - 107 526,58 грн.; пеня за простроченими відсотками - 31992,59 грн.; пеня за несвоєчасну оплату комісії за управління кредитом - 2141,89 грн. Посилаючись на ст..ст.509, 526, 572, 589, 590, 610-612 ЦК України, ст..ст.33, 35, 37, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», ст.20 Закону України «Про заставу» за позовом ПАТ «МетаБанк» просить звернути стягнення на предмет іпотеки (на підставі іпотечного договору № 32-10-10/0007-К/МП-4, посвідченого 16.03.2010 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим номером 529) - належну [PERSON] квартиру загальною площею 51,68 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного нерухомого майна у примусовому порядку органами державної виконавчої служби на публічних торгах за ціною, що буде визначена експертною організацією в ході виконавчого провадження та погашення за рахунок отриманих за наслідками проведення таких публічних торгів грошових коштів заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Енергоальянс» за кредитним договором № 32-10-10/0007-К від 11.03.2010 р. перед Публічним акціонерним товариством «Мета Банк» у розмірі 2 015 077,12 грн. та стягнути судові витрати. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним та припинення договору поруки. В позовній заяві вказує, що предметом кредитного договору № 32-10-10/0007-К від 11.03.2010 р. укладеного між ПАТ «Мета банк» та ТОВ НВП «Енергоальянс» є надання банком позичальнику кредиту у сумі 1472560 грн. строком до 05.03.2014 р. Згідно п.2.1 банк зобов»язаний видати позичальнику кредит у розмірі: 1 000 000 грн. після набуття чинності договорів, які зазначені у п.1.7.3 та 1.7.7 цього договору. П.1.7.7 кредитного договору передбачає поруку [PERSON] з підписанням відповідного договору поруки від 11.03.2010 р. Далі банк повинен виплатити ТОВ НВП «Енергоальянс» суму 269 831,76 грн. та 202 728,24 грн. Всього за кредитним договором № 32-10-10/0007-К від 11.03.2010 р. банк повинен був виплатити ТОВ НВП «Енергоальянс» суму у розмірі 1 472 560 грн. Згідно п.4.1 кредитного договору, банк видає позичальнику кредит шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника згідно наданих останнім платіжних документів. Банком всупереч умовам договору, не надано ТОВ НВП «Енергоальянс» кредитні кошти. Грошові кошти, які повинні бути видані ТОВ НВП «Енергоальянс» не надходили на розрахункові рахунки позичальника. Отже, у неї, як поручителя не виникає жодних зобов»язань перед банком. Кредитний договір № 32-10-10/0007-К від 11.03.2010 р. всупереч всім нормам закону, незрозумілим чином об»єднав ряд договорів з різним цільовим призначенням, різними строками виконання, процентними ставками та умовами. Це підтверджує, що оспорюваний договір не був направлений на реальне настання правових наслідків. Строк виконання зобов»язань за кредитним договором встановлено 06.03.2014 р. Оскільки ПАТ «Мета банк» в період з 07.03.2014 р. по 07.09.2014 р. не звернувся до неї, як поручителя, то порука вважається припиненою згідно ч.1, 4 ст.559 ЦК України. Посилаючись на ст.ст.215, 216, 559 ЦК України, за позовом [PERSON] просить визнати недійсним кредитний договір № 32-10-10/0007-К від 11.03.2010 р.; визнати таким, що втратив чинність договір майнової поруки (іпотечний договір) № 32-10-10/0007-Мп-4 від 16.03.2010 р. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, первісний позов підтримує, просить задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечує з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.52). Відповідач до суду не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.47). 30.11.2014 р. подавала до суду заяву про розгляд справи без її присутності (а.с.38). Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "МетаБанк" до підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.03.2010 р. між ПАТ «МетаБанк» та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Енергоальянс» було укладено кредитний договір № 32-10-10/0007-К, за яким позичальник отримав кредит у сумі 1472560 грн., строком до 05.03.2014 р. зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. Відповідно до п.1.2, 3.1.2 кредитного договору позичальник зобов»язався здійснювати погашення частини кредиту та сплату відсотків у встановлених цими нормами кредитного договору розмірах та строках. Забезпеченням виконання зобов»язань позичальника за вищевказаним кредитними договором, відповідно до п.1.7.1 цього договору, є іпотека майна, що належить [PERSON] З метою виконання цього пункту кредитного договору між АТ «Мета банк» та відповідачем укладено іпотечний договір № 32-10-10/0007-К/МП-4, посвідчений 16.03.2010 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером 529. Предметом іпотеки за цим договором є належна [PERSON] на праві власності квартира загальною площею 51,68 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.1.3 іпотечного договору заставна вартість майна складає 200 000 грн. Згідно з п.1.1 іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання іпотекодавцем всіх зобов»язань позичальника за кредитним договором, включаючи зобов»язання повернути суму наданого кредиту, сплати відсотків за кредитом, суми комісій, неустойки, будь-яких інших платежів, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати іпотекодержателю у повному обсязі нанесені збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням кредитного договору. П.2.2 іпотечного договору передбачає, що іпотекодержатель одержує право стягнути борг за рахунок предмету іпотеки у разі, якщо сума кредиту, відсотки та комісії за кредитним договором не будуть сплачені позичальником у строки встановлені кредитним договором. У встановлений п.1.1 кредитного договору термін - до 26.09.2012 р. позичальник свої зобов»язання за кредитним договором не виконав, заборгованість по кредиту та процентах не погасив, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 09.10.2014 р. склала 2015077,12 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 1422000 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 423 090,35 грн.; прострочена заборгованість за комісією з управління кредитом - 28325,71 грн.; пеня за простроченим кредитом - 107 526,58 грн.; пеня за простроченими відсотками - 31992,59 грн.; пеня за несвоєчасну оплату комісії за управління кредитом - 2141,89 грн. Вищевикладене підтверджене наданими до позовної заяви письмовими доказами: розрахунком заборгованості (а.с.4-5), копією кредитного договору № 32-10-10/0007-К від 11.03.2010 р. (а.с.9-13), вимогою про усунення порушення зобов»язання (а.с.14-15), копією іпотечного договору № 32-10-10/0007-К/МП-4 від 16.03.2010 р. (а.с.17-19). Згідно п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. П.4.2 умов іпотечного договору передбачені підстави, які надають іпотекодержателю право на звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі, якщо сума кредиту, відсотки та комісії за кредитним договором не будуть сплачені позичальником у строки, передбачені кредитним договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, шляхом позасудового врегулювання, зазначеного у п.4.2 - 4.3 іпотечного договору. У зв'язку з чим, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. Спеціальним законом, яким визначено підстави та порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки є Закон України „Про іпотеку". Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом Розділу V Закону звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватись або у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону. Відповідно до ст. 39 Закону України „Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України „Про іпотеку". Аналіз фактичних обставин свідчить про те, що у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору позивальником і не бажанням останнього вживати будь-які дії з метою реструктуризації боргу, зміни умов погашення кредиту, тощо, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки у один із способів передбачених Законом України „Про іпотеку". На підставі викладеного суд вважає за можливе з урахуванням роз'яснення, що містяться в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «МетаБанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є законним та обґрунтованими. Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, заявлених [PERSON], суд виходив з наступного. Предметом спору є визнання недійсним на підставі ст.ст.215, 216 ЦК України кредитного договору, та на підставі ст.559 ЦК України - договору іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. До вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відноситься і волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом цієї норми закону ніхто не може бути примушений до укладення договору, що не відповідає його волі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі у контрагентів та визначенні умов договору тощо. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України). Кредитний договір укладено у письмовій формі. При його укладенні сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, оскільки доказів, які б спростовували наведене [PERSON] в процесі розгляду справи, суду не надано. Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом не надала доказів того, що ТОВ НВП «Енергоальянс» оспорював укладений ним з ПАТ «Мета банк» кредитний договір, суд виходить з того, що при підписанні кредитного договору ТОВ НВП «Енергоальянс» погодився з його умовами та не заперечував проти надання відповідної суми кредиту, сторони кредитного договору, дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору відповідно до ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України . Твердження [PERSON] про те, що кредитні кошти ТОВ НВП «Енергоальянс» не надавались, спростовані наданою представником ПАТ «Мета Банк» випискою за позичковим рахунком позичальника за період з 11.03.2010 р. по 30.12.2014 р. (а.с.53-56, 60-62). Посилання [PERSON] на ч.1,4 ст.559 ЦК України в обгрунтування вимоги про визнання іпотечного договору припиненим суд вважає безпідставними. Відповідно до п.23 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст.11 Закону України «Про заставу», ст.ст.1, 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель є заставодавцем та іпотекодавцем. Згідно ст.546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст.553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставодавцем/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов»язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. З наведеного вище, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON] у зв»язку з чим зустрічний позов задоволенню не підлягає. ПАТ «МетаБанк», як сторона на користь якої ухвалено рішення суду, також має право в порядку ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема судового збору у розмірі 2000 грн. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 74, 88, 169, 208-209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved