Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачів в якому вказує, що 13 червня 2008 року між ПАТ "Банк Форум" та ТзОВ "Плафена ЛТД» було укладено кредитний договір № 0007/08/25-KLI, з подальшими змінами до нього. Вказані кредитні договори були забезпечені іпотечними договорами №0006/08/25-KLI/S-9 від 16.02.2010 року, №0007/08/25-KLI/S-1 від 13.06.2008 року, №0006/08/25-KLI/S-1 від 12.06.2008 року. В подальшому з метою додаткового забезпечення виконання зобов`язань за двома кредитними договорами - № 0006/08/25-KLI від 12.06.2008 р. та № 0007/08/25-KLI від 13.06.2008р., між АКБ «Форум» та [PERSON] (Іпотекодавцем) було укладено Іпотечний договір N90006/08/25-KLI/S-9 від 16.02.2010 року. Окрім того, 12.06.2008 року між ПАТ "Банк Форум" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № 0006/08/25-KLI, з подальшими змінами до нього. Вказані кредитні договори були забезпечені іпотечними договорами №0006/08/25-KLI/S-9 від 16.02.2010 року, №0007/08/25-KLI/S-1 від 13.06.2008 року, №0006/08/25-KLI/S-1 від 12.06.2008 року. В подальшому з метою додаткового забезпечення виконання зобов`язань за двома кредитними договорами - № 0006/08/25-KLI від 12.06.2008 р. та № 0007/08/25-KLI від 13.06.2008р., між АКБ «Форум» та [PERSON] (Іпотекодавцем) було укладено Іпотечний договір № 90006/08/25-KLI/S-9 від 16.02.2010 року. В подальшому на підставі договору № 0005/17-ВБ про відступлення права вимоги за кредитним договором укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал" та ПАТ "Банк Форум" з 02.03.2017 року на підставі прилюдних торгів, права вимоги за кредитним договором №0006/08/25-KLI та кредитним договором №0007/08/25-KLI на суму 3 220 470,16 доларів США, що еквівалентно станом на 02.03.2017 року 87 246 774,78 грн., перейшли до ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал", який за цими договорами став єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними договорами та іпотечними договорами. 03.03.2017 року ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал" укладено договір з [PERSON] № 0005/17-ВБФ про відступлення права вимоги за кредитними договорами №0006/08/25-KLI та №0007/08/25-KLI. Відповідно до п.2 Договору № 0005/17-ВБФ від 03.03.2017 укладеного між ТОВ «Фінансова кампанія «Фінкепітал» та [PERSON] , останній набув усі права кредитора за основними договорами. Зазначає, що [PERSON] не мав права купувати права вимоги по кредитних договорах № 0006/08/25-KLI від 12.06.2008 року та № 0007/08/25-KLI від 13.06.2008 року, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал» не мала права продавати права вимоги за цими договорами фізичній особі [PERSON] , оскільки останній є фізичною особою. Наголошує, що фактором (за договором факторингу) може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Натомість фізична особа не може бути учасником даного виду договорів. Окрім того зазначає, що після набуття [PERSON] прав кредитора, він зареєстрував за собою право власності на іпотечне майно та у подальшому відчужив його на користь інших осіб. Враховуючи, що він не міг бути стороною договору про відступлення права вимоги, позивач вважає що подальше відчуження нерухомого майна є незаконним, а тому воно підлягає поверненню до власності [PERSON] . Враховуючи викладене, позивачі просять суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним в повному обсязі договір № 0005/17-ВБФ від 03.03.2017 року про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 0007/08/25-KLI від 13.06.2008 року та № 0006/08/25-KLI від 13.06.2008 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал» та фізичною особою [PERSON] та договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, які виступали як забезпечення до вказаних кредитних договорів, а також витребувати у відповідачів будівлі торгово-виставкового комплексу з конференц-залом та інтернет-кафе з дитячими розважальними атракціонами літ.Г, загальною площею 4581,2 кв.м. та будівлі літ.А магазин-салон будівельних матеріалів, загальною площею 2249,8 кв м., літ.Б офіс, складські приміщення, творча майстерня, загальною площею 645,5 кв.м, літ В котельня, загальною площею 18,2 кв.м., шляхом зобов`язання державного реєстратора провести відповідні реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на дане майно за [PERSON] . Представник [PERSON] адвокат Марчук Д.П. подав до суду відзив на позов у якому вказує, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобовязанні допускається протягом усього часу існуваня зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Зазначає, що позивачі дізнались про відступлення права вимоги 03.03.2017 року, натомість звернулись до суду 11.03.2020 року, а тому ними пропущено строк позовної давності. Окрім того, зазначає, що спірний договір не є договором факторингу, а, за своєю правовою природою, є договором цесії, а тому [PERSON] міг виступати стороною у такому договорі. Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, адже договір вчинено у відповідності до вимог ЦК України. ТзОВ «Плафена-ЛТД» надіслала до суду відповідь на відзив у якому зазначає, що позивачами не пропущено строк позовної давності, оскільки позовні заяви були направлені до суду 02.03.2020 року, тобто у межах такого строку. Зазначає також, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка с суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором). Фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до ресстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним с спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник ТзОВ «АТБ-Маркет» також надіслав до суду відзив у якому зазначає, що у численних судових рішеннях (справи № 15/5027/138/2011, № 15/5027/139/2001, № 726/2-1348/13) було формально встановлено та підтверджено правомірність укладення між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал» договору про відступлення права вимоги, а також факт набуття у власність іпотечного майна у порядку звернення стягнення, який [PERSON] та ТОВ «Плафена ЛТД» визнали, подавши заяву про виконання наказу таким, який не підлягає виконанню через припинення зобов`язання внаслідок звернення стягнення на іпотечне майно. Зазначає, що іпотечне майно вибуло із власності [PERSON] до [PERSON] з його волі та у подальшому було правомірно відчужено на користь ТзОВ «АТБ-Маркет», а тому застосування положень 388 ЦК України про витребування майна у добросовісного набувача виключається. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 2.Процесуальні дії у справі. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.08.2020 року було відкрито провадження у спаві за позовом ТзОВ «Плафена-ЛТД»\~ до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал», [PERSON] про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.10.2020 року було відкрито провадження у спаві за позовом [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал», [PERSON] про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 17.12.2020 року цивільну справу № 720/412/20 за позовом [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал», [PERSON] про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним об`єднано для спільного розгляду із цивільною справою № 720/410/20 за позовом ТзОВ «Плафена-ЛТД» до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал», [PERSON] про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, присвоївши їм єдиний унікальний номером справи № 720/410/20, провадження № 2/726/291/20 . Окрім того, 17.12.2020 року ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці було задоволено заяву [PERSON] задоволено та залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Груп Буковина», Товариство з обмеженою відповідальністю «Буковина Бізнес Груп» та Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ». 17.12.2020 року ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на: - нерухоме майно що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Груп Буковина» ЄДРПОУ 41347606 та знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, 75. - нерухоме майно що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Буковина Бізнес Груп» ЄДРПОУ 41347674 та знаходяться за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, 73. - на нерухоме майно що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ- МАРКЕТ» ЄДРПОУ 30487219 та знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 73 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2224298873101, опис: Торгово-офісного приміщення 1-1 1-16, які складаються з приміщень підвалу 1-16 склад пл.365,5 кв.м., 1-го поверху 1-1 торговий зал пл.149,8 кв.м., 1-2 вмивальник пл.2,7 кв.м., 1-3 вбиральня пл.1,2 кв.м., 1-4 вбиральня пл.1,1 кв.м., 1-5 душова пл.1,5 кв.м., 1-6 вбиральня пл.1,1 кв.м., 1-7 коридор пл. 5,3 кв.м., 1-8 коридор пл. 4,6кв.м., 1-9 приміщення пл. 10,7 кв.м., 1-10 приміщення пл.6,8 кв.м., 1-13 торговий зал пл.320,0 кв.м., 1-14 коридор пл. 12,6 кв.м., 1-15 торговий зал пл. 82,3 кв.м., загальною площею 1025,1 кв.м. 20.05.2021 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі , призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні Суд дослідивши письмові докази, вислухавши доводи сторін, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів а також їх взаємозв`язок у сукупності, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. 3. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між ПАТ "Банк Форум" та ТзОВ «Плафена ЛТД» було укладено кредитний договір № 0007/08/25-KLI. В подальшому, двічі було укладено додаткові договори до вказаного кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором кредиту, 13.06.2008 року між тими самими сторонами було укладено договір іпотеки № 0007/08/25-KLI/S-1. В подальшому, було укладено додаткові договори до вказаного договору іпотеки. Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором кредиту, 18.06.2008 року між тими самими сторонами було укладено договори поруки, де поручителями виступають [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Євробуд ХХІ».\~ В подальшому, було укладено додаткові договори до вказаних договорів поруки. 10.07.2009 року між тими самими сторонами було укладено договір поруки, де поручителем\~ виступає [PERSON] . Встановлено також, що 12 червня 2008 року між ПАТ "Банк Форум" та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № 0006/08/25-KLI. В подальшому, було укладено 4 додаткові договори до вказаного кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором кредиту, 12.06.2008 року та 16.02.2010 року між тими самими сторонами було укладено договір іпотеки № 0006/08/25-KLI/S-1. В подальшому, було укладено додаткові договори до вказаного договору іпотеки. Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором кредиту, 18.06.2008 року між тими самими сторонами було укладено договори поруки, де поручителями виступають [PERSON] та ТОВ «Євробуд ХХІ».\~ В подальшому, було укладено додаткові договори до вказаних договорів поруки. 10.07.2009 року між тими самими сторонами було укладено договір поруки, де поручителем\~ виступає [PERSON] . Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 20.04.2011 р. у справі № 16/5027/139/2011, яке набрало законної сили 06.05.2011 р., з [PERSON] як фізичної особи-підприємця було стягнуто на користь публічного акціонерного товариства Банк Форум 2 102 519,70 доларів США, що станом 01.03.2011 р. за курсом НБУ (1 дол. США = 7,9347 грн.) становить 16 682 863,06 грн., 1 360 895,61 грн. пені, 25 500,00 гри. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.06.2011 р. у справі № 15/5027/138/2011, яке набрало законної сили 28.06.2011 р., було стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена-ЛТД» та товариства з обмеженою відповідальністю «Євробуд XXI» заборгованість за Договором в сумі 1 172 179,52 доларів США, що станом на 01.03.2011 за курсом НБУ (1 долар США= 7,9347 грн.) становить еквівалент 9 300 892,84 грн., пеню в сумі 689 314,24 грн., державне мито в розмірі 25 500,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236,00 грн. Ухвалою суду від 30.09.2013 p., яка залишена в силі апеляційною і касаційною інстанціями, наказ від 30.06.2011 р. про примусове виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 15.06.2011 у справі № 15/5027/138/2011 визнано таким, що не підлягає виконанню частково на суму 15 000 доларів США, що станом на 29.04.2011р. за курсом НБУ ( 1 долар = 7,9654 грн.) становить еквівалент 119 481,00 грн. На підставі договору № 0005/17-ВБ про відступлення права вимоги за кредитним договором укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал" та ПАТ "Банк Форум" з 02.03.2017 року на підставі прилюдних торгів, права вимоги за кредитними договорами №0007/08/25-KLI та №0006/08/25-KLI перейшли до ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал", який за цими договорами став єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними договорами та іпотечними договорами. Дані обставини визнаються учасниками справи, а тому суд не має обґрунтованих сумнівів щодо їх достовірності. 03.03.2017 року ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал" було укладено договір із [PERSON] № 0005/17-ВБФ про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 0006/08/25-KLI та № 0007/08/25-KLI. Відповідно до п.2 Договору № 0005/17-ВБФ від 03.03.2017 укладеного між ТОВ «Фінансова кампанія «Фінкепітал» та [PERSON] , останній набуває усі права кредитора за основними договорами. До договору додано реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (додаток № 1), а також акт прийому-передачі права вимоги згідно договору про відступлення права вимоги. 10.03.2017 року [PERSON] звернувся до [PERSON] , ТОВ "Плафена" ЛТД та ТОВ "Євробуд XXI" з вимогою про погашення заборгованості в сумі 87 246 774,77 грн. В межах справи № 16/5027/139/2011 ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 18.04.2017 p., залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 p., було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Банк Форум» на [PERSON] . В межах справи № 15/5027/138/2011 ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 24.04.2017 p., залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 p., було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Банк Форум» на [PERSON] 16.05.2017 р. [PERSON] зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки (нежитлову будівлю загальною площею 4581,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку". У справі № 15/5027/138/2011 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ТОВ "Плафена" ЛТД та ТОВ "Євробуд XXI" про стягнення заборгованості за кредитним договором. ТОВ "Плафена "ЛТД та ТОВ «Євробуд XXI» звернулись до суду із заявами про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу господарського суду Чернівецької області у справі № 15/5027/138/2011 від 30.06.2011 про стягнення заборгованості з ТОВ "Плафена" ЛТД та ТОВ "Євробуд XXI" на користь ПАТ "Банк Форум". Заяви мотивовані тим, що 16.05.2017 [PERSON] зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки на підставі ст. 36 Закону України «Про іпотеку», тому після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 (залишено в силі постановою Верховного суду від 12.12.2018) заяви були задоволені, визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Чернівецької області від 30.06.2011р. у справі № 15/5027/138/2011. Львівським апеляційним господарським судом у постанові від 14.06.2018 встановлений Факт переходу до [PERSON] всіх прав та обов`язків за кредитними договорами №0007/08/25-KLI від 13.06.2008 та Факт набуття у власність [PERSON] предмету іпотеки в порядку звернення стягнення в позасудовому порядку, який [PERSON] .. ТОВ "Плафена" ЛТД та ТОВ "Євробуд XXI" визнали, подавши заяву про визнання наказу таким, шо не підлягає виконанню через припинення зобов`язання внаслідок звернення стягнення на іпотечне майно. У справі № 15/5027/139/2001 ПАТ «Банк Форум» до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24.05.2017 [PERSON] подано до суду заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Дана заява мотивована тим, шо оскільки [PERSON] в позасудовому порядку оформлено право власності на предмет іпотеки, вимога про стягнення боргу за кредитним договором №0006/08/25-KLI від 12.06.2008 є недійсною, а наказ Господарського суду Чернівецької області від 04.05.2011 слід визнати таким, шо не підлягає до виконання. Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12.09.2017, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 відмовлено у задоволенні заяви ФОП [PERSON] про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню від 24.05.2017, задоволено заяву [PERSON] про визнання відмови від примусового виконання судового рішення у справі № 16/5027/139/2011 від 20.04.2011 виконавчого провадження ВП № 32567697, у зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення основного зобов`язання по кредитному договору № 0006/08/25KLI від 12.06.2008. [PERSON] подано касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 12.09.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.10.2017. Від даної касаційної скарги [PERSON] відмовився та ця відмова прийнята Верховним Судом ухвалою від 16.02.2018 та касаційну скаргу повернуто скаржнику. У справі № 726/2-1348/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог ТОВ «Плафена ЛТД», ТОВ «Євробуд XXI» про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів іпотеки недійсним. Позивачами за первісним та зустрічним позовами подано заяви про залишення позовів без розгляду. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 03.05.2017 заяви задоволені, провадження у справі закрито. 25.05.2017 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності ТОВ «Буковина Бізнес Груп» на нежитлову будівлю загальною площею 4581,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ) у зв`язку із внесенням [PERSON] зазначеного нерухомого майна до Статутного капіталу ТОВ «Буковина Бізнес Груп» на підставі акту приймання-передачі майна №1 від 23.05.2017; На підставі висновку щодо технічної можливості поділу та виділу в натурі частки нерухомого майна 12.11.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності ТОВ «Буковина Бізнес Груп» на торгово-офісні приміщення загальною площею 1025,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на підставі укладеного із ТОВ «Буковина Бізнес Груп» договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 19.11.2020 Кармазіною Н.С., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 818, придбало у власність торгово-офісні приміщення загальною площею 1025,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та ТзОВ «Плафена-ЛТД» звернулись\~ до суду із позовами про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним 02.03.2020 року шляхом направлення позовних заяв\~ поштовим відправленням. Характеризуючи істотні умови договору про відступлення права вимоги № 0005/17-ВБФ від 03.03.2017 року та варто зауважити наступне. Згідно п. 1 договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за Кредитним договором, договорами поруки, іпотечними договорами, договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Згідно п. 2. договору, за цим договором, кредитор у день укладення цього договору набуває усі права кредитора за основними зобов`язаннями, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Згідно п. 4 договору, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти у сумі 11 470 000 (одинадцять мільйонів чотириста сімдесят тисяч гривень 00 копійок), надалі за текстом - ціна відступлення. Згідно додатку № 1, первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за кредитними договорами № 0006/08/25-KLI та № 0007/08/25-KLI, щодо боржників ФОП [PERSON] та ТОВ «Плафена ЛТД», на загальну суму 3 220 470,16 доларів США, що еквівалентно станом на 02.03.2017 року 87 246 774,78 грн., а також за додатковими договорами іпотек та порук. 4. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частинами 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладання) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/1227/17). Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23.07.2019 № 905/1976/16). Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16. Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Окрім того, факторинг є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Разом з цим, як зазначено у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Що стосується суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги, то учасником цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа. Водночас за змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. 350 ГК України та ч. 5 ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у договорі факторингу беруть участь три сторони: клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України); фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України); боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. 5. Висновки суду на підставі досліджених доказів та застосованих норм права. Як було встановлено, згідно п. 4 договору про відступлення права вимоги № 0005/17-ВБФ від 03.03.2017 року, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти у сумі 11 470 000 (одинадцять мільйонів чотириста сімдесят тисяч гривень 00 копійок), надалі за текстом - ціна відступлення. Разом із тим, первісний кредитор відступив новому кредитору (фізичній особі) право вимоги за кредитними договорами на загальну суму 3 220 470,16 доларів США, що еквівалентно станом на 02.03.2017 року 87 246 774,78 гривень. Норми ЦК України допускають оплатність договору про відступлення права вимоги. Більше того, ціна договору за загальним правилом визначається на розсуд його сторін. Відтак, прямої заборони на визначення ціни права грошової вимоги, що відступається на підставі договору цесії, у розмірі меншому, ніж номінальний розмір таких вимог, законом не встановлено. Таким чином, за своєю правовою природою оспорювані договори є договором цесії, а не договором факторингу, як про це зазначають позивачі. Враховуючи викладене, відсутні підстави для визнання вказаних договорів недійсними та задоволення позовних вимог у цілому. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed