Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.04.2006 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12.12.2017 року має заборгованість - 20348,15 грн., яка складається з наступного: 3127,35 грн. - тіло кредиту; 7849,68 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 7925,97 - нараховано пені;а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 945,15 грн. - штраф (процентна складова). У добровільному порядку заборгованість відповідачем не була погашена, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості за кредитом в сумі 20348,15 грн. та витрат банку по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. за рішенням суду. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2018 року позовні вимоги банку були задоволені частково, стягнута заборгованість, яка складається з: тіла кредиту - 3127,35 гривень; нарахованих відсотків за користування кредитом - 7849,68 гривень; неустойки (пеня та штраф) - 3000,00 гривень, а всього 13977(тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 03 коп., а також судові витрати в сумі 1600 грн. Однак, в квітні 2018 року відповідачка звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 03.05.2018 року, тому ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2019 року заочне рішення було скасоване, справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості була призначена до нового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що кредитний договір від 06.04.2006 року ним не укладався, а 06.04.2006 року ним підписана анкета заява. Грошові кошти в розмірі 7000.00 грн. він не отримував, банком в підтвердження отримання грошових коштів не надано жодного документу. У відповідності до розрахунку заборгованості, наданого банком. 20.04.2006 року утворилось сальдо в розмірі 2698,60 грн., на яке у цьому періоді не нараховуються відсотки (пільговий період). В анкеті заяві не позначено яку саме картку бажав отримати [PERSON] та який кредитний ліміт він бажав, щоб було встановлено. Разом із тим, банківські послуги не обмежуються наданням кредитів, а тому із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, враховуючи відсутність обраного виду картки та розміру кредитного ліміту. В той же час анкета - заява від 06.04.2006 року не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору в розмірі та на умовах, зазначених у позовній заяві. В даній заяві відсутні відомості про вид картки, яку виявив бажання отримати відповідач, та не вказаний кредитний ліміт. В даній заяві - анкеті відсутні відомості про домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та комісії. Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06.04 2006 року у вигляді анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). ПАТ «ПриватБанк» надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Натомість саме цей документ не був складовою частиною договору, так як відсутня дата складання вказаних тарифів. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не містить підписів, як позивача так і відповідача, та дати його складання. Іншого документу, який є складовою частиною договору про наданні банківських послуг, а саме Пам`ятки клієнта Позивачем не надано. Ще одним документом, який є складовою частиною договору про надання банківських послуг, є Умови та Правила надання банківських послуг, однак, до суду позивачем надано лише Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, без зазначення дати затвердження вказаних правил. Але, витяг не містить підписів, як позивача так і відповідача, та дати його складання.Без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Дані документи є складовою договору про надання банківських послуг, а отже на підставі наявних в матеріалах справи доказів не можна встановити, що сторони дійшли згоди із усіх істотних умов договору. Водночас позивачем не надано підтвердження того, що на момент укладення договору з Відповідачем Умови та Правила а також Тарифи існували саме в такому вигляді та саме в такому вигляді вони були надані відповідачеві та саме з цим документом він ознайомився та погодився та підписав. Відповідно до наданого витягу з Тарифів жодна з базових відсоткових ставок не відповідає тій відсотковій ставці, яка за розрахунком, наданим позивачем, застосовувалась до відповідача.Отже, якщо припустити, що відсоткова ставка на момент укладання договору складала 36%, то Позивачем Відсоткова ставка Позивачем в односторонньому порядку без згоди позичальника збільшена з 36 % до 72%, що є одностороннім збільшенням процентної ставки, що не відповідає вимогам статті 1056-1 Цивільного кодексу України і статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач не надав жодного доказу, що наданий ним витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, без підпису відповідача, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, укладеного у вигляді підписання анкети - заяви від 06.04.2006враховуючи те, що вони не підписані відповідачем, так само не підписаний витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, а пам`ятка клієнта, що передбачена п.2.1.1.2.1 даних Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, взагалі відсутня. Позивачем не доведено того факту, що саме надані нимУмови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачем, застосовувалися до правовідносин між сторонами при підписанні анкети - заяви 06.04.2006р. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11.03.2015 (провадження № 6- 16цс15). У Анкеті-Заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Тарифів не може розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до розрахунку заборгованості, з 01.03.2016 року Позивач розпочав нараховувати пеню, яку заявляє для стягнення в позовній заяві. Оскільки право на стягнення пені у кредитора виникло з наступного дня після чергової несплати за кредитом (останній платіж Відповідачем було здійснено в 2009 році, а до суду Банк звернувся лише 03.01.2018 р. (про що свідчить штамп на позовній заяві, що здана до канцелярії суду), то пеня підлягала стягненню тільки в межах одного року. У той самий час, згідно з цими ж тарифами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за ті ж самі види правопорушення: несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня єодним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, штраф та пеню неможливо стягувати двічі за одні і ті ж порушення умов договору. Термін дії кредитної картки відповідача закінчився. Кінцевий термін надання банківських послуг є 09.09. Тобто, останнім днем для подач позовної заяви є 06.09.2012 р. Як зазначалось вище, 03.01.2018 року ПАТ «ПРИВАТБАНК» до канцелярії суду здав позовну заяву, тобто після спливу строку позовної давності. Як вбачається з розрахунку заборгованості що надані позивачем, виникнення простроченого боргу відбулось з липня 2009 року. Отже право у банку на стягнення заборгованості виникло в липні 2009 році, а банк до суду звернувся 03.01.2018 році, тобто з пропуском строку позовної давності Тобто, складається висновок, про необхідність відмовити ПАТ «Приватбанк» у задоволенні позову в зв`язку з пропущенням позивачем строку позовної давності. Представник позивача надав суду письмову відповідь на відзив, в якому зазначив, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 06.04.2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно ї здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невід`ємною частиною Договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1 ст. 89 ЦПК України), Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 06.04.2006 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що " Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Яознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00% (36,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умов. Вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. До суду було надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів. ЗУ "Про захист прав споживачів" визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.),що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. Умов і Правил встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Додатково повідомляємо, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОБ-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Підпис Позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що Позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг Банк має право - п. 1.1.3.2.3. здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9. цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Тобто, умови про порядок внесення змін до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто Позичальник перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди із запропонованими умовами відмовитися від укладання такої угоди, під час підписання договору Позичальника влаштовували. Можливість зміни умов договору також передбачено розділом II Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року, а саме Банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення Відповідача являютсянеобґрунтованими. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,00 в місяць або 36,00 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (містяться в матеріалах справи). Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014, 15.03.2015 року та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило. Згідно умов кредитного договору, а саме п. 2.1.1.3.4. кошти, отримані від Клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення:прострочених процентів за користування кредитом,далі - простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту),далі - процентів до сплати по кредиту,далі - тіла кредиту до оплати,далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. Цього Договору,далі - пені згідно п. 2.1.1.8.1. цього Договору.При цьому Сторони узгодили, що у разі виникнення за кредитною карткою несанкціонованого овердрафту, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого Банком кредитного ліміту, що обумовлений Договором із Банком і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення, черговість, визначена абзацом 1 п. 2.1.1.3.5. цього Договору змінюється наступним чином: в першу чергу сплачуються відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом, в другу чергу - тіло несанкціонованого овердрафту, далі - прострочені проценти за користування кредитом, далі - прострочена до повернення суми кредиту (тіла кредиту), далі - проценти до сплати по кредиту, далі - тіло кредиту до оплати, далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12. Цього Договору, далі - пеня згідно п. 2.1.1.8.1. цього Договору. Також, п. 2.1.1.3.5. сторони узгодили, що в разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ст.1055 ЦК України для кредитного договору обов`язкова письмова форма. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 06.04.2006 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» та отримала кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти кредитний ліміт неодноразово змінювався та 21.03.2016р. його розмір становив 7000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Пам`ятка клієнта разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» а також «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві (а.с.10). На підтвердження умов кредитування, позивачем надано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка не підписана сторонами та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.11,12-26). Відповідно до абзацу 5 п. 1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» в новій редакції, за рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 р. № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК». Позивач зазначив, що у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання за договором і надав відповідачу суму кредиту. А відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.12.2017 року його заборгованість становить 20348,15 грн., яка складається з наступного: 3127,35 грн. - тіло кредиту; 7849,68 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 7925,97 - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 945,15 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується Розрахунком заборгованості та Випискою про рух коштів на рахунку(а.с.4-9, 114-122). Тому, 03.01.2018 року банк звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача[PERSON] вищевказаної заборгованості, та заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2018 року позовні вимоги банку були задоволені частково в сумі 13977,03 грн., а також судові витрати в сумі 1600 грн. (а.с.46-47). Однак, в квітня 2019 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 03.05.2018 року, та ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2019р. заочне рішення було скасоване, справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості була призначена до нового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.133). Відповіднодо ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У Анкеті-заяві [PERSON] від 06.04.2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена. Також, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру(а.с.10). Банк, звертаючись з позовом, просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.04.2006 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов відповідач по справі розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 провадження 14-131цс19. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (а.с.4-9) є аналітичним документом банку, складений в односторонньому порядку і не погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Належних і допустимих доказів заборгованості у відповідача у розумінні положень ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до суду не надав. При цьому, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06 квітня 2006 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). При цьому, враховуючи той факт, що згідно правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік) та вона діє до останнього календарного дня вказаного місяця, тому суд також не застосовує до позовних вимог строки позовної давності. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за тілом кредиту в сумі 3127,35 грн.,а також, у зв`язку з вищенаведеним, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення суми 7849,68 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 7925,97 грн. - заборгованість по пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 945,15 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 246,40 гривень (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial