Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У квітні 2014 р. до суду надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову обгрунтовані наступним. 18.10.2007 р. між [PERSON] (клієнтом), та ВАТ "Державний ощадний банк України було укладено договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою згідно із яким банк відкрив картковий рахунок і відновлювальну кредитну лінію, а клієнт зобов'язувався погашати кредит і відсотки за його користування. 26.07.2011 р. між вищевказаним банком та позивачем (страховиком) було укладено договір добровільного страхування кредитів предметом якого були майнові інтереси банка (страхувальника) пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх зобов'язань за кредитними угодами, в т.ч. на страхування був прийнятий ризик невиконання або неналежного виконання [PERSON], як позичальником банку, своїх договірних зобов'язань. [INFO] р. [PERSON] помер. У зв'язку зі смертю останнього банк звернувся до страховика (позивача) із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивачем заявлену подію було визнано страховим випадком і здійснено виплату банку страхового відшкодування в розмірі 18 323,51 грн. Посилаючись на норми ЦК України, які, зокрема, вказують на обов'язок спадкоємця відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, а також на норми ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, позивач просить стягнути з відповідачів - батьків померлого [PERSON], 18323, 51 грн. як відшкодування завданих збитків. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через представника [PERSON] (свого чоловіка) подала заяву про розгляд справа за її відсутності, проти задоволення позову заперечила, вказуючи на відсутність будь-якого майна після померлого [PERSON], який хоч і був зареєстрований у м. Шостці за місцем проживання своїх батьків, але фактично проживав у м. Глухові Сумської області. Представник відповідача [PERSON] також заперечив проти задоволення позову, вказавши, що [PERSON] був військовослужбовцем, після звільнення з військової служби останні роки проживав у м. Глухові, після розлучення з дружиною власного житла не мав, за згодою батьків зареєстрував своє місце проживання у їхній квартирі в м. Шостці, однак фактично проживав у м. Глухові, а до батьків лише епізодично навідувався. У листопаді 2012 р. маючи намір лікуватись за місцем реєстрації, прибув до м. Шостки, однак раптово помер. Будь-яких речей особистого вжитку, рухомого майна у квартирі своїх батьків [PERSON] не мав, про інше майно відповідачу нічого не відомо. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи наступне. З дослідженого судом договору добровільного страхування кредитів КР-11 № 0015 від 26.07.2011 р. вбачається, що між позивачем в даній справі та АТ "Ощадбанк" було укладено договір страхування кредитів предметом якого були майнові інтереси банка (страхувальника) пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх зобов'язань за кредитними угодами. Згідно п. 8.3. даного договору розмір страхового відшкодування - це заборгованість позичальника по кредитній угоді в розмірі непогашеної суми кредиту та процентів за користування кредитом за 3 місяці згідно умов конкретної кредитної угоди на дату настання страхового випадку /а.с. 7 - 12/, а з договору № 196 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, укладеного 18.10.2007 р. у м. Глухові вбачається, що між [PERSON] та банком виникли кредитні правовідносини, зокрема, банк відкрив клієнту відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 26000 грн. Адресою [PERSON] в цьому договорі вказано: [ADDRESS]. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] р. /а.с. 29/. Судом встановлено, що вимога банку про виплату страхового відшкодування /а.с. 13/ виконана позивачем в повному обсязі, що вбачається з платіжного доручення № 1396 від 12.04.2013 р. /а.с. 33/. Спадкуванням згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З дослідженої судом копії спадкової справи, заведеної Глухівською міською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] вбачається, що будь-які особи не звертались із заявами про прийняття спадщини після померлого. Будь-яких даних про наявність, склад та вартість спадкового майна спадкова справа не містить. Зі слів представника відповідачам дані обставини також невідомі. З довідки ТОВ "Шосткажитлосервіс" від 16.01.2014 р. /а.с. 43/ вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] з 15.01.1970 р., а [PERSON] був зареєстрований з 26.10.2010 р. та по [INFO] р. (по день смерті). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до ч.6 даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стаття 60 ЦПК України закріплює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач у даній справі не надав переконливих та взагалі будь-яких належних та допустимих доказів: 1) які вказують на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом із померлим [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, 2) наявності у померлого майна, в межах вартості якого згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора. Недоведеність позивачем даних обставин свідчить про необгрунтованість позовних вимог.

Outcome: dismissed