Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 04.09.2019 року надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно із якою відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі\~Генеральна угода) б/н від 04.02.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 4489,77 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві (з Умовами та правилами надання банківських послуг. Тарифами АТ КБ "ПРИВАТБАНК" можна ознайомитись на сайті http://privatbank.ua/rales). При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Згідно цієї\~статті ЦК\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~\~\~АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого прострочена заборгованість перед позивачем становить 14029,77 грн., з яких: 4122,47 грн.\~заборгованість за кредитом; 1797,82 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом; 7679,61 грн.\~заборгованість за пенею та комісією; 429,87 грн.\~штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків. 04.02.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно із якою останньому було надано кредит у розмірі 4489,79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком на 12 місяців в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту ,процентів в розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом . Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.Щомісячний платіж визначений у розмірі 395,01 грн.. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним і АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.2.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. \~\~\~\~Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. \~\~\~\~Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил користування надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же період. Відповідно розрахунку заборгованості , наданого позивачем , відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 14.07.2019 року виникла заборгованість в сумі 4122,47 грн.\~заборгованість за кредитом; 1797,82 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом; 7679,61 грн.\~заборгованість за пенею та комісією, а всього 13\~599,90 гривень. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення тілу кредиту та процентів, а також пені , грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми , а всього 13\~599,90 гривень. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафа , суд зазначає наступне. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором (п. 2.2 Генеральної угоди). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафу у розмірі 429,87 гривень, не підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: partial