Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

позивач просить суд постановити рішення, згідно якого щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - сина [PERSON], [INFO], на його користь, в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з дня досягнення повноліття до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним віку 23 років, від сплати судового збору її звільнити на підставі п. 4 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", поклавши судові витрати на відповідача, посилаючись на те, що на протязі з 18 листопада 1990 року до 22 липня 2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу мають дитину, сина - [PERSON], [INFO]. З відповідачем на протязі з дня розірвання шлюбу будь-яких стосунків вона не підтримує, він проживає окремо від їхньої із сином сім'ї. До повноліття дитини, тобто до 20 січня 2014 року, відповідач, згідно рішення Кагарлицького районного суду сплачував аліменти на утримання сина, але з вказаної дати виплата аліментів була завершена. В даний час з 01 вересня 2009 року син навчається (на даний час на 3 курсі) Державного вищого навчального закладу «Київський транспортно - економічний коледж» Національного транспортного університету з денною формою навчання. Термін навчання по 30 червня 2015 року. Відповідач, в даний час, добровільно матеріальної допомоги йому не надає і їй приходиться самій утримувати сина, так як стипендії він не отримує та особистих доходів не має. Відповідно до вимог статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом. Відповідач аліментними зобов'язаннями не обтяжений, працездатний та за наявною інформацією працює, отримує відповідні доходи, на своєму утриманні других дітей чи непрацездатних батьків не має, а тому може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач позовні вимоги позивача визнав частково та просив суд стягнути з нього аліменти на утримання його сина, який навчається, в розмірі 1/8 частини, оскільки на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, які він зобов'язаний утримувати. Окрім того, у цьому році один із його дітей закінчує школу та має намір учитися, тому йому також прийдеться витрачати на його навчання. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 18 листопада 1990 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який був розірваний 22 липня 2002 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2009 року [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі «Київський транспортно - економічний коледж» Національного транспортного університету з денною формою навчання. Термін навчання по 30 червня 2015 року. Відповідач, в даний час, добровільно матеріальної допомоги не надає і позивачу приходиться самій утримувати сина, так як стипендії він не отримує та особистих доходів не має. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). В силу абзацу 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у разі заявлення позову про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися одним із батьків, аліменти стягуються на користь повнолітніх сина, дочки. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Довідкою Державного вищого навчального закладу «Київський транспортно - економічний коледж» підтверджується, що [PERSON] є студентом третього курсу денної форми навчання, державного фінансування і навчання закінчується 30.06.2015 року. Встановивши наведені обставини справи, суд дійшов висновку, що повнолітній син відповідача продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд вважає, що син сторін [PERSON] перебуває на стаціонарній формі навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на оплату навчання. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Встановлено, що позивач працює на посаді сестри медичної Стайківської АЗПСМ в КЗ «ЦПМСД Кагарлицького району», отримує заробіток в межах 1916 грн., син [PERSON] навчається на державному фінансуванні, не отримує стипендію. Тобто, витрати на оплату навчання позивач не несе. Відповідач працює лише з лютого 2014 року і середня його заробітна плата становить 2097 грн. Відповідач одружений, дружина якого отримує в середньому 1683 грн. На утриманні відповідач має двох неповнолітніх дітей, відносно яких він не позбавлений батьківських прав. А тому, зважаючи на те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини, в тому числі і по її утриманню, та ураховуючи, стан здоров'я та матеріальний стан відповідача [PERSON], суд вважає за необхідне визначити наступний розмір аліментів до стягнення у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. В іншій частині суд позивачу відмовляє. Відповідно до вимог ст. ст. 200, 201 СК України на правовідносини про стягнення аліментів на повнолітню дочку не поширюється положення ч. 2 ст. 182 СК України про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд в іншій частині позивачу відмовляє. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у виді судового збору відповідно до ставок, передбачених Законом України "Про судовий збір", а витрати на правову допомогу залишити за позивачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому суд стягує аліменти з 01.04.2014 року, а в іншій частині позивачу суд відмовляє. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial