Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] про визнання договору оренди землі поновленим, визнання недійсним та скасування наказу [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-20/21-15-СГ від 25.05.2015 року та визнання недійсним договору оренди землі укладений між відповідачами, посилаючись на те, що 27 жовтня 2003 року між ним та Вільшанською райдержадміністрацією Кіровоградської області було укладено договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, загальною площею 43,78 га. за кадастровими номерами 3524381000:02:000:9010 та 3524381000:02:000:9110, які знаходяться на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. Договір укладено на 5 років та зареєстровано 28.08.2008 року, тобто договір діяв до 28.08.2013 року. Відповідно до п. 3.1.2. зазначеного договору оренди землі, після закінчення договору орендодавець зобовязаний був за актом приймання-передачі прийняти ці земельні ділянки, що орендодавцем здійснено не було, однак позивачу станом на 01.01.2017 року податковим органом нараховується до сплати сума орендної плати за користування вказаних земельних ділянок і така орендна плата ним сплачується в повному обсязі відповідно до договору. Позивач зазначає, що [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області незаконно передано [PERSON] земельну ділянку площею 35 га. за кадастровим номером 3524381000:02:000:9010, який було укладено на підставі наказу [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-20/21-15-СГ від 25.05.2015 року, що порушує його переважне право на оренду вказаної земельної ділянки. У звязку з наведеним, посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», позивач просить визнати поновленим договір оренди землі укладений 27 жовтня 2003 року між ним та Вільшанською райдержадміністрацією Кіровоградської області про оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 43,78 га., за кадастровими номерами 3524381000:02:000:9010 та 3524381000:02:000:9110, які знаходяться на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-20/21-15-СГ від 25.05.2015 року; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3524381000:02:000:9010 площею 35,0902 га., укладений між відповідачами 06.07.2015 року. 28 листопада 2017 року позивач подав до суду письмову заяву про зміну підстав позову (а.с. 199-204 т. 1), в якій зазначив, що поновлення договору оренди землі укладеного 27 жовтня 2003 року між ним та Вільшанською райдержадміністрацією Кіровоградської області про оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 43,78 га. за кадастровими номерами 3524381000:02:000:9010 та 3524381000:02:000:9110, які знаходяться на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, має відбуватись з підстав частин 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Крім того, вказав, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 року встановлено, що лист-відмова головного управління Держземагенства у Кіровоградській області не зареєстрована належним чином та не внесена до даних автоматичної системи діловодства ДокПроф 2.00, що свідчить про безпідставність посилань відповідача на лист від 10.09.2013 року, тоді як позивач не отримував вказаний лист і відповідач не надав до суду доказів направлення цього листа на адресу [PERSON]; вказаний лист датований вереснем 2013 року, тобто підписаний поза межами строку встановленого законом; вказаний лист не було зареєстровано належним чином і тому він не може вважатися офіційним документом відповідної державної установи. Позивач після закінчення основного строку договору продовжив користуватися земельною ділянкою, сплачує в повному обсязі орендну плату, звернувся 25.05.2013 року з листом-повідомленням про бажання продовжити договірні відносини, очікує на підписання додаткової угоди з боку орендодавця. Також позивач в заяві про зміну підстав позову посилається на порушення процедури зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3524381000:02:000:9010 площею 35,0902 га., яка передана в оренду [PERSON], оскільки наказом відповідача змінено цільове призначення такої ділянки без розроблення проекту відведення щодо зміни цільового призначення, а також надана останньому без згоди позивача. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області [PERSON] подала до суду заперечення (а.с. 173-179 т. 1), в якому не визнала позовні вимоги та вважає їх необґрунтованими. Зазначила, що позивачем не вчинено всі необхідні дії, передбачені ст. 33 Закону України "Про оренду землі", позивач листом [PERSON] управління від 10.09.2013 року отримав заперечення у поновленні дії договору на земельну ділянку площею 43,78 га., тоді як постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі №П/811/2042/15 встановлено, що управління направило на адресу позивача заперечення, а тому його право не порушено. Головне управління у межах своїх повноважень надало [PERSON] в оренду спірну земельну ділянку площею 35 га. за договором оренди землі від 06.07.2015 року, що було здійснено на підставі наказу №11-20/21-15-СГ, і такі правочини жодним чином не порушують права позивача та не стосуються його. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду заперечення (а.с. 10-11 т. 2), в якому не визнав позовні вимоги та вважає їх необґрунтованими. Зазначив, що позовна вимога, заявлена в даній справі щодо поновлення договору оренди землі, була предметом розгляду в справі №384/333/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, відділу Держземагенства у Вільшанському районі Кіровоградської області, третя особа [PERSON], за наслідками розгляду якої, суд відмовив [PERSON] у поновленні договору оренди землі з тих підстав, що по закінченню дії договору оренди землі відповідач листом від 10.09.2013 року, відмовивши у поновленні договору оренди землі, виконав вимоги ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Представник відповідача вказує, що в даній справі відсутні підстави для поновлення договору, а тому оспорюваний наказ та договір із [PERSON] не порушує права позивача. Просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 10.10.2017 року за клопотанням представника позивача у відділі у Вільшанському районі [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградькій області судом було витребувано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 3524381000:02:000:9010 площею 35,0902 га. для ведення фермерського господарства громадянину [PERSON] у звязку з чим до суду надійшов проект, копія якого приєднана до матеріалів справи. 15.12.2017 року набрав чинність Закон України від 03.10.2017 року №2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон №2147-VІІІ), яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Враховуючи вимоги підпункту 9 п. 1 Розділу ХІІІ "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ, за яким справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, суд продовжує розгляд справи. Позивач в судовому засіданні 15.01.2018 року позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, 17.08.2017 року подав до суду пояснення, аналогічні твердженням і обставинам, зазначеним в заяві про зміну підстав позову. В судове засідання 13.02.2018 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в заяві про зміну підстав позову. Пояснив, що суд не може посилатись в даній справі на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2015 року, оскільки суд посилався як на підставу відмови в задоволенні позову про поновлення позивачу договору оренди землі загальною площею 43,78 га. на лист [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградькій області від 10.09.2013 року, тоді як Кіровоградським окружним адміністративним судом встановлено, що такий лист у автоматизовані системі діловодства ДокПроф 2.00 не зареєстрований. Позивач постійно користувався і в даний час користується спірною земельною ділянкою для товарного сільськогосподарського виробництва, тоді як Головне управління без вилучення земельної ділянки передало земельну ділянку іншій особі і при цьому в порушення процедури змінило цільове призначення земельної ділянки з призначенням для ведення фермерського господарства. Позивач набув право на поновлення договору оренди за ст. 764 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права та визнання правочину недійсним. За нормами частин 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27 жовтня 2003 року між Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та [PERSON] було укладено договір оренди землі, який зареєстрований 28.08.2008 року у Вільшанському районному відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» за №040836600305, за умовами якого, Вільшанська райдержадміністрація передала орендарю в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 43,78 га., яка складається з двох ділянок площею 35,0902 га. за кадастровим номером 3524381000:02:000:9010 та площею 8,6883 га. за кадастровим номером 3524381000:02:000:9110, які знаходяться на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, на строк 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі 120 грн. в рік за один гектар земельної ділянки (а.с. 5-19). Як вбачається з копії договору оренди землі від 06.07.2015 року, укладеного між відповідачами та зареєстрованого 07.07.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] за №10332211, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на підставі наказу від 25.05.2015 року №11-20/21-15-СГ, надало [PERSON] в оренду земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 35,0902 га. за кадастровим номером 3524381000:02:000:9010, яка знаходиться на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, на строк 49 років зі сплатою орендної плати в розмірі 43113 грн. 35 коп., що складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 21-26). Факт укладання зазначеного спірного договору оренди землі на підставі спірного наказу, відповідачами не заперечується, і навпаки, такий факт підтверджується в наданих представниками відповідачів запереченнях. Пунктом 2.2.2. договору передбачено, що по закінченню строку договору тимчасового користування при рівних умовах орендар, якщо належно виконував умови договору, має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання продовження договору на новий строк не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії цього договору. Як стверджувалось позивачем в заяві про зміну підстав позову, не заперечувалось відповідачем та його представником, а також встановлено рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2015 року, [PERSON] 25.05.2013 року звернувся до [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 43,78 га. 10.09.2013 року [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області на адресу [PERSON], зазначену в договорі оренди землі в смт. Вільшанка Кіровоградської області, вул. Гагаріна, 24, направлено повідомлення про те, що управління заперечує у поновленні договору оренди землі загальною площею 43,78 га., розташованої на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області (а.с. 45 т. 1). Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно з ч. 2 статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі». Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обовязки. Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір. Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду. Так, частинами першою-пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону\~України від 17.02.2011 року №3038-VI, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону\~України від 17.02.2011 року №3038-VI, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. У разі недосягнення домовленості щодо істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 25.02.2015 року №6-219цс16 та від 23.03.2016 року №6-146цс16. Під час розгляду справи встановлено, що спір про поновлення договору оренди землі укладеного 27.10.2003 року щодо земельних ділянок загальною площею 43,78 га., з кадастровими номерами 3524381000:02:000:9010 та 3524381000:02:000:9110, які знаходяться на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, був предметом розгляду в цивільній справі №384/333/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, відділу Держземагенства у Вільшанському районі Кіровоградської області, третя особа [PERSON], про визнання договору оренди землі поновленим. Так, рішенням в цивільній справі №384/333/15-ц Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 10.11.2015 року, [PERSON] відмовлено у поновленні договору оренди землі укладеного ним 27.10.2003 року з Вільшанською райдержадміністрацією щодо земельних ділянок загальною площею 43,78 га., кадастрові номери 3524381000:02:000:9010 та 3524381000:02:000:9110. Суд мотивував таку відмову тим, що по закінченню дії вказаного договору Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області, яке на той час було уповноважене приймати рішення щодо продовження дії договору, листом від 10.09.2013 року відмовивши в поновлені договору оренди, таким чином виконало вимоги ч. 5\~ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (а.с. 12-17 т. 2). Представник позивача в судовому засіданні заперечував той факт, що Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області належним чином відмовило [PERSON] у поновленні договору оренди землі листом від 10.09.2013 року, що підтверджується постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду. Як вбачається з копії постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 року в адміністративній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії (а.с. 124-130 т. 1), суд в мотивувальній частині зазначив про те, що "згідно даних автоматизованої системи діловодства\~\~ДокПроф 2.00 земельна ділянка площею 8,6883 га. з кадастровим 3524381000:02:000:9010, відмова [PERSON] в поновленні договору оренди земельної ділянки площею 8,6883 га. не зареєстрована". Також суд зазначив, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 15.04.2016 року, земельна ділянка розміром 8,6883 га. на території Дорожинської сільської ради перебуває в оренді згідно державного акта договору оренди від 28.08.2008 року у [PERSON] Ділянка не вибула з його користування та використовується за призначенням зі сплатою відповідних платежів з орендної плати до Державного бюджету. Відповідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Суд приходить до висновку про те, що в іншій цивільній справі №384/333/15-ц вже розглядався спір щодо поновлення договору оренди землі площею 35,0902 га. за кадастровим номером 3524381000:02:000:9010 та площею 8,6883 га. за кадастровим номером 3524381000:02:000:9110, загальною площею 43,78 га., укладений між [PERSON] та [PERSON] управлінням, за наслідками розгляду якої, 19.08.2015 року ухвалено рішення, залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 10.11.2015 року, про відмову [PERSON] у поновлені договору оренди щодо цих земельних ділянок. Суди першої та апеляційної інстанції при розгляді справи, в якій брали участь ті ж особи, які беруть участь у справі, що розглядається, дійшли висновку про те, що позивач отримав відповідь від [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у місячний термін щодо продовження дії договору оренди земельних ділянок, а саме: від 10.09.2013 року про відмову в поновлені договору оренди. Обставини в постанові Кіровоградського окружного адміністративного суду встановлені при розгляді адміністративної справи №П/811/2042/15, в якій [PERSON] участі не брав, не підтверджують факту неналежного повідомлення [PERSON] [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області про відмову в поновлені договору, а вказують лише на відсутність у автоматизованій базі такого листа. Крім того, такі обставини суд встановив лише щодо земельної ділянки площею 8,6883 га., тоді як спір в даній справі виник щодо оренди земельної ділянки загальною площею 43,78 га., яка складається з двох ділянок площею 8,6883 га. та 35,0902 га. З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для поновлення договору оренди землі, оскільки орендодавець, отримавши повідомлення про поновлення договору оренди землі належним чином повідомив орендаря про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Вирішуючи спір щодо визнання недійсним та скасування наказу [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, а також визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відповідачами, суд виходить зі слідуючого. Пленум Верховного Суду України в пункті 11 постанови №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа \~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У разі відсутності порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд відмовляє в задоволенні позову. Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, позивач посилався на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого договором оренди землі та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем, а саме: [PERSON] Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи відсутність підстав для поновлення договору оренди земельних ділянок, суд приходить до висновку, що спірний наказ [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-20/21-15-СГ від 25.05.2015 року про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] та договір оренди землі, укладений між відповідачами 06.07.2015 року про передачу в оренду земельну ділянку площею 35,0902 га., не порушують права позивача, останній не являється стороною правочину, а тому позовні вимоги про визнання таких недійсними задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed