Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

08 листопада 2018 року орган опіки та піклування Кривоозерської державної адміністрації Миколаївської області в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON], [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечують його харчуванням, медичним доглядом, не спілкуються з ним, не цікавляться його життям, тому просить позбавити відповідачів батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі на повторний виклик в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином через оголошення в пресі. Своїм правом на подання відзиву відповідачі не скористалися. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що за даними копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області 14 грудня 2015 року, повторно(а.с.6), батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. За даними Комунального закладу "Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради №785 від 11 жовтня 2018 року, малолітній [PERSON], [INFO] року, перебуває в КЗ "Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, за направленням ССД МОДА від 23 квітня 2018 року №60/2-17 по теперішній час. За весь час перебування дитини у закладі, батьки жодного разу свого сина не відвідали та по телефону його справами не цікавились(а.с.15). За даними характеристики Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №393 від 12 жовтня 2018 року встановлено, що відповідач [PERSON], в даний час ніде не працює, займається бродяжництвом, за місцем реєстрації не проживає, не займається утриманням та вихованням своєї неповнолітньої дитини(а.с.11). За даними характеристики Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №392 від 12 жовтня 2018 року встановлено, що відповідач [PERSON], в даний час ніде не працює, не займається утриманням та вихованням своєї неповнолітньої дитини(а.с.12). Згідно висновку служби у справах дітей Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області №581/02-44-21/18 від 22 жовтня 2018 року орган опіки та піклування, вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], [INFO](а.с.5). При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8,9 ст.7 СК України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положення ст.150 СК України передбачають, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язанні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.1 ст.152 СК України регламентовано, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю та встановлена законом. Згідно положень ч.4 ст.155 СК України визначено що, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено положеннями ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами відсутність належної участі матері та батька у вихованні та спілкуванні з сином. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідачів, які свідомо нехтують своїми обов'язками щодо виховання своєї дитини, оскільки в найменшій мірі не цікавляться ним, не займаються його вихованням та навчанням, не надають матеріальної допомоги на утримання. Така поведінка батьків є винною по відношенню до дитини. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає їх поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти; способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Положеннями ч.2, ч.3 ст.193 СК України передбачено: якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України (в редакції станом на 28 серпня 2018 року), суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтереси дитини, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в рівних частках витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 842 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved