Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

5 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 25 серпня 2007 року вона із [PERSON] перебуває у шлюбі. Вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося та подружні відносини фактично не підтримуються, тому згідно рішення Ржищівського міського суду Київської області від 11 липня 2016 шлюб було розірвано. Дитина на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні та вихованні. Позивач не працює, перебуває на обліку в Ржищівському міському центрі зайнятості, як безробітна. Позивач отримує соціальну допомогу по безробіттю, проте цих коштів не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним. за інформацією позивача відповідач працює в ТОВ "Фора" та отримує дохід, з якого може сплачувати аліменти. Посилаючись на ст. ст. 75, 84, 180-183, 191 СК України, позивач просила суд стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання його малолітньої дитини, - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подавши заяву, в якій позовні вимоги підтримувала, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення \~у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без зясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без зясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved