Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він протягом тривалого часу працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 10.12.2019 року йому первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням,з наступним переоглядом 01.11.2020 року. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що в наслідок професійного захворювання позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, кашель з виділенням слизового в`язкого харкотиння, біль та важкість у грудях, підвищену втому, загальну слабкість, зниження слуху на обидва вуха, погіршення розбірливості мови шум в вухах та голові. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої оцінює в 208 650 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою від 20 грудня 2019 року судом відкрито провадження у справі з призначенням судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. 08 січня 2020 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 21.01.2020 року залишено без задоволення. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди, та її розмір. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, довідки МСЕК, є лише документами, що підтверджують виникнення в нього професійного захворювання та втрату працездатності, проте не є беззаперечними доказами заподіяння моральної шкоди позивачу. Позивачем не доведено вину відповідача у виникненні в нього професійного захворювання. Сума моральної шкоди за працю на підприємстві відповідача 208 650 грн. є не обґрунтованою, а також не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. В Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.02.2019 року не вказано конкретних винних посадових осіб ПАТ "Кривбасзалізрудком". Довідкою МСЕК від 10.12.2019 року позивачу первинно встановлено втрату працездатності у розмірі 20%, у свою чергу при цьому обсяг втрати професійної працездатності у позивача не визнаний сталим. Тому, стан здоров`я позивача може бути відновлений, за умови виконання останнім медичних рекомендацій, проведення лікування, а підстав для відшкодування моральної шкоди, доки втрата професійної працездатності не є сталою, взагалі немає. Відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а отже не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконувавроботу, що і призвело до значної втрати його здоров`я. Крім того, не погоджуються з вимогами позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу, та просять відмовити у повному обсязі. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності доч. 2 ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 20.08.2008 року по 29.03.2019 року підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування шахти "Октябрська", шахти «Родіна» ПАТ "Кривбасзалізрудком", звільнений 29.03.2019 року за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію (копія трудової книжки а.с.18-21). Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 03.09.2019 р. № 1484, позивачу встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), група В. Легенева недостатність першого - другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху. (а.с. 9-10). Висновком МСЕК від 10.12.2019 року позивачу первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, з 25 листопада 2019 року по 01.11.2020 року (а.с.8). Актом розслідування професійного захворювання від 18.10.2019 року проведеного на ПАТ «Кривбасзалізрудком», встановлено обставини виникнення професійного захворювання [PERSON] , а саме: працюючи на шахтах «Октябрська» та «Родіна» підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування, позивач виконував в підземних умовах щозмінний контроль за правильною та безаварійної роботою електрообладнання у камерах підземних підстанцій, здійснював необхідні відключення пускової та комутаційної апаратури, усував усі виявлені несправності та неполадки електричного обладнання, в разі потреби виконував технічне обслуговування перетворювальних установок, підстанцій, виконував профілактичний огляд електрообладнання в підстанціях. Внаслідок недосконалості робочого місця, порушень систем вентиляції пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії та шуму. Пил переважно фіброгенної дії. Причини виникнення професійного захворювання [PERSON] концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - 3.0 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони». Еквівалентний рівень шуму 88 дБА при ГДР 80 дБА по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку» (а.с.4-6). Винних осіб у порушенні вимог нормативних актів не встановлено, через тривалий час роботи [PERSON] в умовах дії шкідливих факторів ( а.с.6). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідност. 173 КЗпП Українишкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП Українизабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Виходячи з наведених вимог закону, позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану шкоду, оскільки відсутня вина підприємства в її заподіянні, суд вважає такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини, а професійне захворювання отримане позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці»передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Частиною третьою статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку зушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 20 %, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, які не дають покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, кашель з виділенням слизового в`язкого харкотиння, біль та важкість у грудях, підвищену втому, загальну слабкість, зниження слуху на обидва вуха, погіршення розбірливості мови шум в вухах та голові. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповіднодо п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про судову практику в справах провідшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавпозивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та зурахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, стаж роботи позивача, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 40 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 208 650 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. На підставі ст. 141 ЦПК України з ПАТ «КЗРК», підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 02.11.2019 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Карнаух Т.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.30), до якого додано детальний опис наданих адвокатом послуг (а.с.33), а також надана копія квитанції про оплату позивачем вказаних послуг в розмірі 3900 грн. (а.с.32). Оскільки справа розглянута в спрощеному позовному провадженні без участі сторін, суд вважає, що витрати в сумі 1200 грн. на правову допомогу, пов`язану з представництвом інтересів позивача в суді задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 2700 грн.

Outcome: partial