Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся в суд з позовом до Карпатського біосферного заповідника про визнання незаконними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення та поновлення на роботі. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно наказу №448-к від 07.07.2004 його, [PERSON] призначено на посаду начальника Марамороського природоохоронного науково-дослідного (надалі ПНД) відділення Карпатського біосферного заповідника. Наказом директора Карпатського біосферного заповідника №266 від 28.11.2017 він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, шляхом оголошення догани за неналежне виконання посадових обов'язків встановлених посадовою інструкцією. Крім наведеного, наказом директора Карпатського біосферного заповідника №95 від 16.04.2018, його знову притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків встановлених посадовою інструкцією за внесення недостовірної інформації до звітних документів. Згідно наказу заступника директора Карпатського біосферного заповідника п. [PERSON] №128-к від 11 червня 2018 року, його звільнено з посади начальника Марамороського ПНД відділення з формулюванням: "За систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, п.3 статті 40 КЗпП України". Накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також наказ про звільнення з роботи вважає незаконними та такими, що підлягають до скасування з наступних мотивів. Так, в наказі директора Карпатського біосферного заповідника №95 від 16.04.2018 зазначено, що підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності, шляхом оголошення догани послужило те, що в порушення вимог посадової інструкції, він, обіймаючи посаду начальника Марамороського ПНДВ, не забезпечив відпуск у встановленому порядку та строки лісопродукції для потреб полонинського господарства, а також не подав обгрунтованої письмової заяви про необхідність оформлення відстрочення на вивезення деревини. Натомість звернувся до заступника директора п. [PERSON] з рапортом про надання дозволу на відпуск вказаної лісопродукції для власних потреб, чим ввів в оману керівництво заповідника, не надавши повної та об'єктивної інформації про призначення лісопродукції та її фактичне місце знаходження, оскільки відповідно до рапорту був виписаний наряд на відпуск лісопродукції №186 від 30.03.2018, а згідно товарно-транспортної накладної №001358 від 30.03.2018, пункт завантаження відповідає пункту розвантаження, тобто квартал 3/39. Підставою для прийняття наказу №95 від 16.04.2018 був акт службового розслідування від 11.04.2018, яким начебто стверджується факт наявності в його діях вини в порушенні трудового договору. Однак з висновками зазначеними в акті службового розслідування він не згідний і вважає його незаконним з наступних підстав. Підставою для застосування до працівника дисциплінарного стягнення є вчинення особою дисциплінарного проступку, під яким слід розуміти протиправне, винне невиконання або неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є: дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на нього посадових обов'язків, вина працівника, наявність причинного зв'язку мі діями (бездіяльністю) і порушенням, або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Таким чином, саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати в чому конкретно проявилося порушення, чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України, правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Факт вчинення працівником дисциплінарного проступку може стверджуватися актом службового розслідування, проведеним відповідно до "Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб уповноважених на виконання функцій держави" затвердженого постановою КМУ від 13.06.2000 р. №950. У відповідності до наказу №87 від 05.04.2018 "Про проведення службового розслідування" у період з 06.04.2018 по 11.04.2018 було проведено службове розслідування факту порушення термінів відпуску і вивезення деревини та подання недостовірної інформації у звітності про рух лісфонду та лісопродукції по Марамороському ПНДВ. У відповідності до наведеного, на незаконність вище вказаного наказу №95 вказає те, що згідно акту службового розслідування, як це убачається з його змісту, його вини у порушенні трудового договору не встановлено, як і не визначено, які саме пункти посадової інструкції ним порушено. Оскільки зазначені документи не містять у собі достатніх даних про наявність саме його вини, щодо порушення встановлених трудових обов'язків, які б могли бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності і як наслідок, оголошення догани, то така обставина свідчить на невідповідність наказу №95 від 16.04.2018 вимогам ст.147-149 КЗпП України. На недоведеність та відсутність його вини в порушенні посадової інструкції свідчить те, що інспектор з охорони ПЗФ - в.о. майстра з охорони природи Марамороського ПНД відділення, [PERSON] у своїх поясненнях вказав, що у зв'язку з неоплатою Костилівською сільською радою вартості лісопродукції, яка знаходиться в кв.3/39, і повинна була бути проведена, ще в березні місяці. Він не зміг своєчасно повідомити про необхідність надання відстрочення. Розділом ІІ посадової інструкції майстра з охорони природи Карпатського біосферного заповідника визначено, що він оформляє відповідні документи на відпуск лісопродукції споживачам, веде облік обсягів та перевіряє якість виконаних природоохоронних робіт. Отже, з наведеного випливає, що саме майстер з охорони природи Марамороського ПНД відділення повинен був повідомити його, як начальника відділення, про необхідність надання відстрочення на вивезення деревини, оскільки саме його посадовою інструкцією передбачено, що він оформляє документи на відпуск лісопродукції споживачам. Зокрема п. 52 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 р. № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» передбачено, що заготовлена деревина та інші продукти лісу, від яких споживач відмовився (незатребувана споживачем), надходять у розпорядження власника лісів або постійного лісокористувача і реалізуються на загальних підставах. Кошти від їх реалізації (крім витрат, пов'язаних із зберіганням, транспортуванням і реалізацією) зараховуються до бюджету в установленому порядку. У зв'язку з наведеними обставинами, він у своєму рапорті на ім'я заступника директора п. [PERSON], просив дозволити виписати вказану лісопродукцію для власних потреб ПНДВ, для забезпечення належної та нормальної роботи працівників ПНДВ, і лише після отримання його дозволу, в звіті про рух лісопродукції, було відображено інформацію про її відпуск. Таким чином, ним не вчинено дій, які б свідчили про введення в оману керівництва заповідника, оскільки деревина фактично не могла бути переміщена, через те, що вона була відпущена для власних потреб ПНДВ. З яких мотивів, в акті службового розслідування та наказі про оголошення догани зазначено, що він просив відпустити деревину для своїх власних потреб, а не для потреб ПНДВ, як це було зазначено в рапорті та товарно-транспортній накладній, йому не зрозуміло. Про недотримання встановленої процедури проведення службового розслідування свідчить те, що акт службового розслідування від 11.04.2018, в порушення вимог п.10 вище згаданої Постанови КМУ, розглядався за його відсутності і це при тому, що він наполягав, щоб такий розгляд проводився з його участю, надавши можливість дати свої пояснення з приводу обставин, що були предметом службового розслідування. Таким чином, вище наведене, свідчить, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності підлягає скасуванню, як незаконний, оскільки такий винесено з порушенням встановленої процедури та як такий, що не встановлює факту наявності його вини у порушенні трудового договору та законодавства. Крім наведеного, 15 березня 2018 року директором Карпатського біосферного заповідника було видано наказ №58 «Про проведення планової весняної ревізії обходів та природоохоронних дільниць», яка мала бути проведена в період з 2 до 25 квітня 2018 року, а при наявності снігового покриву, на протязі одного тижня після його сходження. Даним наказом зобов'язано начальників ПНДВ після проведення весняної ревізії належно оформлені матеріали (акти ревізій, інвентаризаційні відомості, відтиски тавр та акти огляду місць рубок) подати в адміністрацію на перевірку та затвердження в термін до 15 травня 2018 року, та зобов'язано відділ державної охорони ПЗФ ([PERSON].) відділу відтворення, збереження природних екосистем та використання природних ресурсів ([PERSON]В.) подати акти контрольної ревізії на розгляд та затвердження в термін до 25.05.2018. На виконання наказу №58, ним 15.05.2018 подано матеріали весняної ревізії в адміністрацію на перевірку та затвердження, що підтверджується резолюцією дирекції. Однак, як йому стало відомо пізніше, ще 11.05.2018, адміністрацією Карпатського біосферного заповідника, було проведено контрольну ревізію обходу №3 Марамороського ПНДВ кв.4 вид.4 та 6, в ході якої, начебто, виявлено незаконні рубки дерев в зимовий період 2017-2018 рр. З висновками проведеної контрольної ревізії він не може погодитись і вважає такі не об'єктивними та сфальсифікованими, оскільки ревізія також проведена з порушенням встановленого порядку. По-перше, у відповідності до наказу №58, контрольна ревізія повинна була бути проведена за результатами планової ревізії, яка була проведена ним 15.05.2018. Передчасне, 11.05.2018 проведення контрольної ревізії, повинно було бути мотивоване певною необхідністю, про що він, як відповідальна особа, повинен був бути належним чином проінформований, що зроблено не було. По-друге, контрольна ревізія повинна була проводитися з участю інспектора з охорони ПЗФ та майстра з охорони природи, які не зрозуміло з яких причин, не були залучені до її проведення, а така проводилася лише за участі заступника директора п. [PERSON] та інших працівників Карпатського біосферного заповідника, які не були зазначені в наказі про проведення контрольної ревізії. За результатами проведеної контрольної ревізії, якою начебто виявлено згадані порушення, заступник директора [PERSON] видав наказ №140 від 25.05.2018, яким за систематичне невиконання ним посадових обов'язків було зобов'язано відділ юридичного та кадрового забезпечення підготувати подання на звільнення з роботи. 25.05.2018, заступником директора п. [PERSON]., голові профспілкового комітету Карпатського біосферного заповідника [PERSON], направлено подання №359, в якому останній просив надати згоду на його звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, відповідно до п.3 частини першої статті 40 КЗпП України. 29.05.2018 йому було направлено листа № 2п/18 про необхідність з'явитися на засідання профкому, яке відбудеться 08.06.2018 р. о 10 год. за київським часом в кабінеті охорони праці на території центральної садиби КБЗ (м. Рахів. вул. Красне Плесо, 77), та попереджено, що в разі його відсутності, засідання профкому буде перенесене на 11 червня 2017 року. Враховуючи повідомлення профспілкового комітету від 08.06.2018 за № Зп/18 пунктом 3 розпорядження №47 від 08.06.2018 року, за підписом заступника директора п. [PERSON], йому запропоновано переведення на вакантну посаду майстра з охорони природи Рахів-Берлибаського ПНД відділення. У разі згоди на переведення на вказану посаду - подати до відділу юридичного та кадрового забезпечення заяву на переведення. Однак, 15.06.2018, отримав повідомлення №397 та наказ №128-к від 11.06.2018 за підписом заступника директора Карпатського біосферного заповідника, про звільнення його з посади. Вважає, що профспілковий комітет Карпатського біосферного заповідника згоду на його звільнення з посади з роботи, не давав, а лише запропонував переведення на іншу вакантну посаду. Крім того, як зазначено в наказі №140 від 25.05.2018, матеріали та акт службового розслідування, яке було проведено 21.05.2018, про наявність якого йому нічого не відомо, направлено для проведення розслідування до Рахівського ВП ГУ НП в Закарпатській області. Приймаючи до уваги, що станом на день його звернення до суду, за результатами проведеної перевірки по факту незаконних рубок дерев встановлених проведеною 11.05.2018 контрольною ревізією та актом службового розслідування від 21.05.2018 Рахівським ВП ГУ НП в Закарпатській області жодні відомості в ЄРДР не вносилися і слідчі дії не проводилися, то вважає, що даний факт свідчить про відсутність будь-яких доказів наявності в його діях вини, щодо порушення трудового законодавства та наслідків, які могли б настати в результаті цього. Таким чином, вважає, що вище наведені обставини свідчать, що факт систематичності порушення ним трудового законодавства, трудового договору та посадової інструкції, спростовується як недоведений. На підставі викладеного, просив наказ директора Карпатського біосферного заповідника [PERSON] №95 від 16.04.2018 р. «Про розгляд акта службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності» - визнати незаконним та скасувати. Наказ заступника директора - головного природознавця Карпатського біосферного заповідника [PERSON] №128-к від 11.06.2018 р. «Про звільнення» [PERSON] за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором - визнати незаконним та скасувати. Поновити його на посаді начальника Марамороського ПНД відділення Карпатського біосферного заповідника. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, [PERSON] від 19.07.2018 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем 09 серпня 2018 року, в межах встановленого судом строку, подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві посилаються на те, що оспорювані накази прийняті правомірно. Непогоджуються з твердженнями, наведеними в позовній заяві та надають свої заперечення проти позову. Відповідно до наказу від 07 липня 2004 року № 448-к [PERSON] призначено на посаду начальника Марамороського ПНД відділення. 8 червня 2005 року з [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого начальник Марамороського ПНД відділення [PERSON] приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому заповідником матеріальних цінностей, лісопродукції, пиломатеріалів, готових виробів. При цьому, [PERSON] зобов'язується своєчасно повідомляти керівництво заповідника про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей. Посадові обов'язки начальника ПНД відділення визначаються посадовою інструкцією начальника природоохоронного науково-дослідного відділення, затвердженою 01.07.2017, з якою [PERSON] ознайомлений під розписку. Відповідно до Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2000 р. № 1127, посада начальника природоохоронного науково-дослідного відділення належить до Переліку підрозділів і посад працівників, які входять до складу служби державної охорони природно- заповідного фонду України, яка згідно ст 61 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» має статус правоохоронного органу. Начальник ПНД відділення є особою уповноваженою на виконання функцій держави, на яку поширюється дія Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950. Наказом від 16.04.2018 № 95 «Про розгляд Акта службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності» начальнику Марамороського ПНД відділення [PERSON] оголошено догану. Приводом до застосування вказаного дисциплінарного стягнення стало неналежне виконання [PERSON] посадових обов'язків, встановлених посадовою інструкцією та внесення недостовірної інформації до звітних документів. При цьому, факт невиконання [PERSON] своїх посадових обов'язків підтверджується актом службового розслідування від 11.04.2018, проведеного стосовно начальника Марамороського ПНД відділення [PERSON] Згідно вказаного акту, Карпатським біосферним заповідником виписано лісорубні квитки: № 10 (п/п) від 27.06.2017 р. серія 02 ЛКБ № 525178 на рубку дров'яної деревини - 3 м 3; № 17 (п/п) від 31.07.2017 р. серія 02 ЛКБ № 525185 на рубку ділової деревини - 6 м 3 та дров'яної деревини - 4 м 3 - для утримання полонинського господарства (опалення стаї та будівництва тимчасового будиночка для проживання вівчарів) на полонині Гропшора (кв.3/39 Марамороського ПНДВ). Відповідно до вказаних лісорубних квитків, строк закінчення вивезення лісоматеріалів - 31 березня 2018 року. Дані обставини підтверджуються довідкою від 10.04.2018 вх. №769 заступника начальника відділу державної охорони [PERSON] В порушення ст.ст. 2, 46, 50, 51 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою КМУ №761 від 23.05.2007 р. та посадової інструкції, начальник Марамороського ПНДВ, [PERSON] не забезпечив відпуск, у встановленому порядку та встановлені строки, вказаної лісопродукції для потреб полонинського господарства. При цьому, також не подав обґрунтованої письмової заяви про необхідність оформлення відстрочення на вивезення деревини. Дані обставини стверджуються довідкою про обсяг невивезеної деревини від 10.04.2018 №771. Натомість, він звернувся до заступника директора-головного природознавця [PERSON] з рапортом в якому просив дозволити виписати вказану лісопродукцію для власних потреб. Цим самим, він ввів в оману керівництво заповідника, не вдавши повної та об'єктивної інформації про призначення лісопродукції та її фактичне місце знаходження. Відповідно до вказаного рапорту був виписаний наряд на відпуск лісопродукції №186 від 30.03.2018. На підставі зазначеного наряду [PERSON] виписав товарно-транспортну накладну № 001358 від 30.03.2018, в якій пункт навантаження відповідає пункту розвантаження - кв.3/39. Тобто, фактичного переміщення (вивезення) лісопродукції з місця рубки не проводилось, однак у звіті про рух лісопродукції - відображено інформацію про відпуск вказаної лісопродукції (тобто її рух). Таким чином, [PERSON] допустив порушення ст.2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів і при цьому намагався приховати цей факт виписаною товарно-транспортною накладною, відобразивши нібито рух лісопродукції (на баланс Марамороського ПНД відділення), хоча фактичного вивезення її з місця рубки не відбулося. У своїх поясненнях від 05.04.2018 [PERSON] пояснив, що ним несвоєчасно були подані документи для оформлення відстрочення на вивезення вказаної деревини у зв'язку з тим, що в.о. майстра з охорони природи [PERSON] несвоєчасно повідомив його про залишки лісопродукції в кв. 3/39. Однак, у зауваженнях до акту службового розслідування [PERSON] зазначив, що затримка з поданням ним рапорту на відстрочення вивезення лісопродукції пов'язана з тим, що «Костилівська сільська рада запевнила, що проведе оплату, однак не оплатила» за вказану лісопродукцію. Тобто, позивач фактично визнав факт того, що лісопродукція не була вивезена з місця рубки у встановлені терміни. При цьому, у своїх поясненнях посилається на різні причини такого порушення. Таким чином, [PERSON] допустив порушення лісового законодавства (порушення порядку заготівлі та вивезення деревини), що відповідно до ст.105 Лісового кодексу України тягне за собою в т.ч. дисциплінарну відповідальність. Зазначили, що в позовній заяві позивачем не оспорюється сам факт наявності даного правопорушення. Позивач лише посилається на відсутність саме його вини у скоєному правопорушенні, стверджуючи при цьому, що порушення відбулося внаслідок того, що майстер з охорони природи Марамороського ПНД відділення [PERSON] не повідомив його про вказаний факт. З цього приводу звертають увагу, що відповідно до посадової інструкції начальника природоохоронного науково-дослідного відділення, затвердженої 01.02.2017, начальник ПНД відділення: особисто організовує виконання ПНД відділенням науково-дослідних, природоохоронних та господарських робіт, у відповідності з планом природоохоронних заходів; здійснює контроль за правильністю природокористування на всій території ПНД відділення; забезпечує облік та звітність про науково-дослідну та господарську діяльність відділення. Таким чином, саме [PERSON] зобов'язаний був особисто належним чином організувати виконання природоохоронних та господарських робіт, здійснювати контроль за правильністю природокористування та забезпечити достовірний облік та звітність. Отже, у вчиненому правопорушенні є вина саме [PERSON], як начальника ПНД відділення. При цьому, винним є також і [PERSON], як майстер з охорони природи, однак наявність вини [PERSON] жодним чином не може виправдовувати неналежне виконання своїх посадових обов'язків [PERSON] Також, просили суд, звернути увагу, що твердження позивача про недотримання встановленої процедури проведення службового розслідування, зокрема що йому, нібито, не було надано можливість надати пояснення при розгляді акту службового розслідування - є недостовірним та спростовується доданими документами, зокрема пояснюючою [PERSON] від 05.04.2018, а також актом службового розслідування від 11.04.2018 (на сторінці 3 якого міститься зауваження до акту, написані [PERSON] особисто 12.04.2018). При застосуванні та обранні виду дисциплінарного стягнення до [PERSON] адміністрацією були повністю додержані правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачені ст. ст 148, 149 КЗпП України та враховуючи, що [PERSON] запевнив, що більше не допустить подібних порушень, був обраний найменш суворий вид дисциплінарного стягнення - оголошено догану. Наказом від 11.06.2018 № 128-к начальника Марамороського ПНД відділення [PERSON] звільнено з роботи з 11 червня 2018 року, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, п.3 статті 40 КЗпП України. Приводом до звільнення є систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. При цьому, факт невиконання [PERSON] своїх посадових обов'язків підтверджується наступним. В процесі проведення контрольної ревізії обходу № 3 Марамороського ПНД відділення (акт контрольної ревізії від 11.05.2018) в кв.4 вид.4 та 6 було виявлено незаконні рубки дерев породи «ялина» в кількості - 10 шт., загальною кубомасою - 12,0 м. куб., таксовою вартістю - 2192 грн. Розмір шкоди заподіяної природно-заповідному фонду складає - 55526,00 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот двадцять шість грн. 00 коп.). Рубка скоєна в зимовий період 2017-2018 років. Актом службового розслідування від 21.05.2018, проведеного в процесі проведення контрольної ревізії, встановлено, що огляд місць заготівлі деревини згаданих лісосік проводився комісією у складі начальника Марамороського ПНД відділення [PERSON], в.о. майстра з охорони природи Марамороського ПНД відділення [PERSON] та інспектора з охорони ПЗФ І кат. Марамороського ПНД відділення [PERSON] При цьому, вказаною комісією неналежно проведено огляд місць заготівлі деревини, оскільки в Актах огляду місць заготівлі деревини від 13.04.2018 (щодо кварталу 4 виділу 4) та від 13.04.2018 (щодо кварталу 4 виділу 6) сформульовано висновок про те, що рубка закінчена повністю, деревина вивезена повністю, однак при цьому не виявлений та не зафіксований факт незаконної рубки деревини та не вжито відповідних заходів для своєчасного встановлення винних осіб. У випадку, коли при огляді місць заготівлі деревини виявлені порушення природоохоронного законодавства, посадова особа служби державної охорони ПЗФ, зокрема і позивач, у відповідності до Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України, зобов'язана скласти протокол про порушення адміністративного законодавства в галузі охорони довкілля і використання природних ресурсів та надіслати його відповідним органам для притягнення винних до відповідальності. В порушення ст.56 Порядку.., ст.ст.60, 61 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» начальник Марамороського ПНД відділення [PERSON], як особа яка входить до складу служби державної охорони ПЗФ, не вжив відповідних заходів щодо забезпечення порядку використання природних ресурсів, а при проведенні огляду місць рубки після закінчення розробки лісосіки, неналежно провів обстеження стану вказаного об'єкта, не виявив факт порушення природоохоронного законодавства (незаконні рубки деревини), не склав протокол про порушення адміністративного законодавства в галузі охорони довкілля і використання природних ресурсів та не надіслав його відповідним органам для притягнення винних до відповідальності. Це призвело до приховування факту правопорушення та неможливості його своєчасного розслідування а також неможливості стягнути з винних шкоду, заподіяну природно-заповідному фонду в розмірі 55526,00 грн. Таким чином, [PERSON] допустив порушення законодавства України про природно-заповідний фонд, що відповідно до ст. 64 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» тягне за собою в т.ч. дисциплінарну відповідальність. Просили взяти до уваги той факт, що в позовній заяві позивачем не оспорюється сам факт наявності даного правопорушення. Позивач лише посилається на, нібито, порушення процедури проведення контрольної ревізії, в результаті якої виявлені вказані порушення. З цього приводу просили звернути увагу на те, що дисциплінарне стягнення у формі звільнення накладено на позивача за неналежне проведення огляду місць рубки, а не з приводу проведення планової весняної ревізії обходів та природоохоронних дільниць, як стверджує позивач, отже посилання позивача на цей наказ є безпідставним. При цьому, також просили звернути увагу, що відповідно до положень ст.ст. 60, 61 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» охорона біосферних заповідників покладається на службу державної охорони, яку очолюють керівники адміністрацій територій та об'єктів природно-заповідного фонду. На виконання вказаних повноважень керівником адміністрації (директором) Карпатського біосферного заповідника була проведена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в Марамороському ПНД відділенні (як структурному підрозділі заповідника) у формі контрольної ревізії. При цьому, законодавство жодним чином не зобов'язує адміністрацію заповідника попередньо інформувати підлеглих працівників, в т.ч. і начальника ПНД відділення про факт проведення такої перевірки та не обмежує час та періодичність проведення таких заходів. Позивачу було відомо про факт проведення зазначеної перевірки і запропоновано надати пояснення з приводу виявлених незаконних рубок та підписати акт контрольної ревізії. Однак, позивач від дачі пояснення та підписання акту контрольної ревізії відмовився, про що складено акт від 14 травня 2018 року. При застосуванні та обранні виду дисциплінарного стягнення до [PERSON] адміністрацією були повністю додержані правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачені ст. ст. 148, 149 КЗпП України, зокрема: враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, яка полягає у тому, що невиконання своїх посадових обов'язків [PERSON] призвело до приховання правопорушення (незаконної рубки деревини) та неможливості своєчасного проведення розслідування, виявлення винних осіб та стягнення з них шкоди, заподіяної природно- заповідному фонду в розмірі 55526,00 грн.; взято до уваги, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, які при цьому не втратили юридичної сили за давністю та не зняті достроково, зокрема: наказом від 28.11.2017 № 266 - оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків. При цьому, в даному наказі було попереджено [PERSON], що у разі повторного допущення порушень до нього буде застосований більш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення з роботи. Даний наказ є чинним і не оспорювався [PERSON] ні раніше, ні в цьому позові. Наказом від 16.04.2018 № 95 - оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків. Крім того, було враховано попередню роботу [PERSON], зокрема і те, що за попередні роки роботи він також неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, і хоча вжиті заходи дисциплінарного стягнення втратили юридичну силу за давністю (більше 1 року тому), однак сам факт їх накладання характеризує працівника з негативної сторони. До застосування дисциплінарного стягнення адміністрація зажадала від [PERSON], надати письмові пояснення, зокрема розпорядженням від 08.06 2018 № 47 з яким [PERSON] ознайомився під розписку. Йому було запропоновано надати письмові пояснення з приводу допущених ним правопорушень. Однак, [PERSON] від надання письмових пояснень відмовився без зазначення причин такої відмови, про що складено акт від 11.06.2018. Звільнення з роботи проведено за попередньою згодою профспілкової організації, членом якої є позивач. При цьому, твердження позивача, що профспілковий комітет згоду на звільнення не давав, а лише запропонував переведення на іншу вакантну посаду - спростовується текстом рішення профкому: «надати згоду на звільнення [PERSON], з посади начальника Марамороського ПНДВ, але враховуючи 20-річний стаж роботи в КБЗ рекомендувати адміністрації розглянути можливість переведення його на іншу посаду». Адміністрацією заповідника була врахована рекомендація профкому щодо можливості переведення [PERSON] на іншу посаду, і у зв'язку з цим було видане розпорядження від 08.06.2018, яким запропоновано [PERSON] переведення на вакантну посаду майстра з охорони природи Рахів-Берлибаського ПНД відділення. З даним розпорядженням позивач був ознайомлений під розписку, однак від надання згоди на переведення на запропоновану посаду відмовився, про що складений акт від 11.06.2018. Також не повідомив адміністрацію про наявність у нього будь-яких обставин, які б обмежували право адміністрації на звільнення його з роботи з ініціативи адміністрації. У відповідності до вимог ст. 47 КЗпП України з [PERSON] було проведено повний розрахунок (виплачено грошову компенсацію за невикористані відпустки в кількості 174 календарних днів). Також, у зв'язку з відмовою [PERSON] від ознайомлення з наказом про звільнення - надіслано засвідчену копію наказу поштою на його поштову адресу (цінним з листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. Крім того, у зв'язку з відмовою [PERSON] отримати оформлену трудову книжку адміністрація заповідника вказаним листом запропонувала йому для отримання трудової книжки з'явитися у відділ юридичного та кадрового забезпечення заповідника у будь-який зручний для нього робочий день. При цьому, [PERSON] було поінформовано, що у відповідності до п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. У зв'язку з цим, у разі неможливості отримання [PERSON] трудової книжки особисто, йому було запропоновано надати письмову згоду на пересилання трудової книжки на його адресу поштовим зв'язком. Також [PERSON] було повідомлено, що в іншому випадку, відповідно до п. 6.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку. На підставі викладеного просили у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. В свою чергу, в межах встановлених судом строку, 16.08.2018, позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, згідно якого вважає обставини викладені у відзиві такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Вважає їх безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Твердження відповідача, що він ввів в оману керівництво Карпатського біосферного заповідника спростовується тим фактом, що він звернувся до заступника директора п. [PERSON], з рапортом про надання дозволу на відпуск лісопродукції для власних потреб. На підставі чого, заступником директора [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] було виписано наряд № 186 на відпуск лісопродукції від 30.03.2018 де зазначено, «відпустити Марамороському ПНДВ», що свідчить про те, що вказані особи усвідомлювали, що деревину на підставі його рапорту було виписано для потреб ПНДВ, а не на його власних потреб. Також, у разі, якщо б вказану деревину він просив виписати для своїх власних потреб, в наряді на відпуск лісопродукції повинно бути вказано «відпустити [PERSON].». Бухгалтерією відповідача мало бути надано йому квитанцію (ордер) на оплату лісопродукції, що свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] усвідомлювали, що деревину було відпущено саме для потреб ПНДВ (будівництво будиночку для лісової охорони під час проведення рейдів та патрулювання кв. 3/39 на полонині Гропшора). Таким чином, зважаючи на те, що ним було виписано товарно-транспортну накладну №001358 від 30.03.2018 лише після того, як уповноваженими особами відповідача було виписано наряд на відпуск лісопродукції, він не вчиняв жодних дій, які б свідчили про введення в оману керівництва заповідника та подальше внесення недостовірної інформації до звітних документів, оскільки, деревина фактично не могла бути переміщена, через те, що вона була відпущена для власних потреб ПНДВ, тобто, будівництва будиночку для лісової охорони під час проведення рейдів та патрулювання у кварталі 3/39, полонина Гропшора, що не потребувало перевезення деревини в інше місце. Порядок проведення службового розслідування відносно осіб, які прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначений «Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб уповноважених на виконання функцій держави», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950. Однак, службове розслідування було проведене з порушенням Порядку 950, що не спростовується відповідачем у поданому ним відзиві, тому акт службового розслідування від 11.04.2018, як письмовий доказ по справі, повинен бути оцінений, як неналежний та недопустимий. Станом на 05.04.2018, йому не було відомо, що відносно нього ініційовано службове розслідування, внаслідок чого надаючи пояснення 05.04.2018, він вважав, що надає пояснення з приводу несвоєчасного подання рапорту на відстрочку вивезення деревини. Також, просить звернути увагу, що з актом службового розслідування він ознайомився та дізнався про службове розслідування вперше лише, 12.04.2018, коли йому надали акт службового розслідування для підписання, що також свідчить, що він був позбавлений можливості надати належні пояснення, якими спростовуються підстави висновку за результатами службового розслідування. Разом з тим, він просив дозволу надати пояснення, які стосуються фактів службового розслідування, однак, йому було відмовлено та вказано, що службове розслідування вже закінчено. Щодо неправомірності наказу №128-к від 11.06.2018 р. «Про звільнення [PERSON].» доводи, про що вказані в позові, додатково наголошує на наступному. В акті контрольної ревізії обходу №3 Марамороського ПНДВ від 11.05.2018, вказується на те, що заступник директора-головний природознавець [PERSON], провідний інспектор відділу ДО ПФЗ [PERSON], провідний інженер відділу ДО ПЗФ [PERSON] провели контрольну ревізію в його присутності, про що склали відповідний акт. Однак, про контрольну ревізію йому стало відомо лише 14.05.2018, коли начальник відділу державної охорони ПФЗ [PERSON] надав йому для підписання акт контрольної ревізії від 11.05.2018, від підписання якого він відмовився, оскільки такий складався у його відсутності, як і сама ревізія проведена за його відсутності, та за відсутності інспектора [PERSON] та в.о. майстра [PERSON], які також, відмовились від підписання акту контрольної ревізії. Водночас, наголошує на тому, що інспектор [PERSON] та в.о. майстра [PERSON] запропонували начальнику відділу державної охорони ПФЗ [PERSON] виїхати на лісосіку для того, щоб показати виявлену ними незаконну рубку дерев, однак, [PERSON] без будь-яких пояснень, відмовився від їхньої пропозиції. Крім наведеного, про порушення допущені відповідачем свідчить і те, що йому не було відомо про проведення контрольної ревізії та не було надано можливості надати пояснення, щодо вказаних фактів у акті службового розслідування від 21.05.2018, а також, ознайомитися з матеріалами службового розслідування. Також, зі змісту акту службового розслідування від 21.05.2018, не можливо встановити, яким положенням, порядком, чи інструкцією керувалися посадові особи відповідача під час проведення службового розслідування по факту незаконних рубок дерев, а також, в акті службового розслідування не зазначено, яким наказом визначено склад комісії, яка проводила службове розслідування. З чого випливає, що службові розслідування було проведено з порушенням законодавства України, відповідно акт службового розслідування від 21.05.2018 та акт службового розслідування від 11.04.2018, не відповідають критеріям допустимості доказів визначеним ст.78 ЦПК України, оскільки, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Також, цією ж статтею ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, акти службових розслідувань, одержані з порушенням закону, є недопустимими доказами. Також вважає, що профспілковий комітет Карпатського біосферного заповідника згоду на його звільнення з посади з роботи, не давав, а ним лише було запропоновано переведення його на іншу вакантну посаду, тобто, чітко не конкретизовано, на що саме дає згоду профспілковий комітет. Таким чином, вважає, що вище наведені обставини свідчать проте, що факт систематичності порушення ним трудового законодавства, трудового договору та посадової інструкції, спростовується як недоведений, а тому наказ №95 від 16.04.2018, яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків встановлених посадовою інструкцією за внесення недостовірної інформації до звітних документів є безпідставним і такий підлягає скасуванню, як незаконний а відтак і наказ №128-к від 11 червня 2018 року «Про звільнення [PERSON], начальника Марамороського ПНД відділення з роботи з 11 червня 2018 року, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, п.3 ст.40 КЗпП України, також підлягає до скасування, як незаконний та безпідставний, оскільки для застосування до нього п.3 ст.40 КЗпП України, відсутня систематичність порушення ним трудового договору та законодавства. У додатках до відповіді на відзив позивачем зазначено - клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та з викликом сторін. Однак, з акту працівників канцелярії суду від 16.08.2018 слідує, що при прийнятті документів - відповіді на відзив на позовну заяву, яка надійшла від [PERSON] не виявилося вказаних у додатку документів, а саме клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та з викликом сторін. 23.08.2018, відповідачем подано через канцелярію суду заперечення на відповідь [PERSON] В даних запереченнях посилаються на те, що позивач не надав доказів (документів) які б свідчили про факт будівництва заповідником будинку для лісової охорони у кварталі 3/39 Марамороського ПНДВ. Цим самим він хоче ввести суд в оману, оскільки жодних проектно-кошторисних чи планових документів на вказане будівництво заповідником не розроблялося, що повністю спростовує твердження позивача. І зовсім безглуздо виглядає вказане твердження позивача з огляду на те, що як слідує з відповіді позивача, він виписав для вказаного «будівництва» - паливні дрова III групи обсягом 7 м.куб., що свідчить про очевидну невідповідність тверджень позивача фактичним обставинам справи. Позивач також стверджує, що відпуск деревини для власних потреб ПНД відділення не потребував перевезення її в інше місце. Однак при цьому, не зрозуміло з якою метою позивач виписав товарно-транспортну накладну № 001358 від 30.03.2018. Слід зазначити, що відповідно до п.11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 №363 товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів. Тобто, оформлення товарно-транспортної накладної здійснюється лише у разі перевезення (переміщення) вантажу. У разі, якщо товарно-матеріальні цінності не потребують перевезення (переміщення) товарно-транспортна накладна не оформляється, а їх відпуск здійснюється виключно на підставі накладної. Таким чином, вищезазначене свідчить, що позивач допустив порушення ст.2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 р. № 761 (залишив заготовлену деревину на місцях рубок після закінчення строків її заготівлі і вивезення) і при цьому намагався приховати цей факт шляхом оформлення товарно-транспортної накладної, відобразивши нібито рух лісопродукції (на баланс Марамороського ПНД відділення), хоча фактичного вивезення її з місця рубки не відбулося, (вніс недостовірну інформацію до звітних документів та ввів оману адміністрацію заповідника). Позивач безпідставно та необгрунтовано стверджує, що йому не було надано можливості надати письмові пояснення. В процесі проведення службових розслідувань та прийняття рішення про його подальше перебування на посаді позивачу було надано можливість надати пояснення з приводу допущених ним порушень, що підтверджується матеріалами, доданими до відзиву. Так, 05.04.2018, [PERSON] надав пояснення з приводу залишення заготовленої деревини на місцях рубок після закінчення строків її заготівлі і вивезення; 12.04.2018 [PERSON] надав свої пояснення при ознайомленні з актом службового розслідування (стор. 3 акту службового розслідування від 11.04.2018); 14.05.2018 [PERSON] було запропоновано надати пояснення з приводу виявлених незаконних рубок, про що складено акт від 14.05.2018. 11.06.2018 [PERSON] був ознайомлений під розписку з розпорядженням №47 від 08.06.2018, відповідно до якого йому було запропоновано надати письмові пояснення з приводу допущених ним правопорушень. Однак, від дачі таких пояснень він відмовився, про що складено акт від 11.06.2018. Позивачу було відомо про факт проведення зазначених службових розслідувань, оскільки в процесі їх проведення в нього витребовувалися письмові пояснення з приводу допущених порушень. При проведенні контрольної ревізії 11.05.2018 позивач був безпосередньо присутній, що підтверджується актом контрольної ревізії. При цьому, хочуть звернути увагу, що Порядком проведення службового розслідування..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 р. № 950 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 р. №691) не встановлено обов'язку письмового попереднього інформування особи про факт проведення службового розслідування. При цьому, згідно п. 6 Порядку проведення службового розслідування члени комісії з проведення службового розслідування несуть персональну відповідальність згідно із законодавством за повноту, всебічність і об'єктивність висновків службового розслідування та нерозголошення інформації, що стосується такого розслідування. Водночас, відповідно до п.7 Порядку проведення службового розслідування, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право в т.ч. подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять. Однак, в процесі ознайомлення з актом службового розслідування від 11.04.2018 позивач висловив свої зауваження у формі пояснення з приводу допущеного порушення. При цьому, жодним чином не вказував про порушення процедури проведення такого розслідування чи порушення його прав, як особи щодо якої воно проводилося. Друге службове розслідування проводилося в процесі проведення контрольної ревізії по факту незаконних рубок дерев. При його проведенні позивачу також було надано право надавати письмові пояснення та зауваження та підписати акт, однак він таким правом не скористався, що визнано ним у відповіді на відзив. Слід також звернути увагу на те, що позивач не оскаржував дії членів комісії з проведення службового розслідування (які несуть персональну відповідальність згідно із законодавством) ні в адміністративному порядку (до директора заповідника чи Мінприроди), ні в судовому порядку. Твердження позивача про те, що профспілковий комітет не давав згоду на його звільнення є безпідставним та необгрунтованим. Профспілковий комітет Карпатського біосферного заповідника прийняв рішення: «надати згоду на звільнення [PERSON], з посади начальника Марамороського ПНДВ». При цьому, законом не встановлено права профспілкової організації давати адміністрації обов'язкові до виконання рекомендації, зокрема і щодо переведення працівника на іншу роботу. За таких умов друга частина рішення профкому: «рекомендувати адміністрації розглянути можливість переведення [PERSON] на іншу роботу» за своєю правовою природою носить рекомендаційний характер і не встановлює правових норм, обов'язкових до виконання адміністрацією заповідника і, у жодному випадку, не може вважатися відмовою у дачі згоди на розірвання трудового договору. На підставі вищезазначеного вважають, що наведені позивачем у відповіді на відзив пояснення є необгрунтованими та безпідставними, а аргументи - непереконливими, і тому повинні бути відхилені судом. Крім того, 18.07.2018, позивачем [PERSON] подано через канцелярію суду клопотання про витребування письмових доказів. Ухвалою суду від 19.07.2018 задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у Карпатського біосферного заповідника оригінали наступних документів: наказ №448-к від 07.07.2004 року, яким [PERSON] призначено на посаду начальника Марамороського природоохоронного нуково-дослідного (ПНД) відділення Карпатського біосферного заповідника; трудовий договір та договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність начальника Марамороського ПНД відділення [PERSON]; акт огляду місць заготівлі деревини від 13.04.2018 у кварталі 4 виділ 4 та квартал 4 виділ 6; повідомлення профспілкового комітету від 08.06.2018 №3п18; витяг з протоколу №8/18 від 08.06.2018; посадову інструкцію начальника Марамороського ПНД відділення [PERSON]; наряд №186 від 30.03.2018; рапорт [PERSON] від 30.03.2018; товаро-транспортну накладну від 30.03.2018 №001358; посадову інструкцію майстра лісу з охорони природи Карпатського біосферного заповідника; акт ревізії від 15.05.2018; рішення профкому; матеріали та акт службового розслідування від 01.05.2018; довідку-розрахунок про середньоденний заробіток заробітної плати [PERSON], начальника Марамороського ПНД відділення Карпатського біосферного заповідника за останні шість місяців, які передували його звільненню. Ухвалою суду від 25.09.2018, вирішено розгляд справи за позовом [PERSON] до Карпатського біосферного заповідника про визнання незаконними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення та поновлення на роботі проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Також, просив в порядку ст.43 ЦПК України долучити до матеріалів справи письмові пояснення. В поясненні, посилається, що його довірителя [PERSON] було звільнено з роботи в період його тимчасової непрацездатності. На підтвердження вище наведеної обставини надав копію листка непрацездатності серії АДМ №718092 від 11 червня 2018 року. У зв'язку з наведеним, вважає звільнення [PERSON] незаконним. Зазначив, що в діях [PERSON] відсутній склад дисциплінарного проступку, на підставі якого його 16.04.2018 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Так, в акті службового розслідування від 11.04.2018 не зазначено, який саме пункт посадової інструкції порушено [PERSON] Крім того, акт службового розслідування розглядався без участі його довірителя. Також зазначив, що контрольна ревізія була проведена з порушенням процедури її проведення. [PERSON] не був присутній при проведенні такої. Просив звернути увагу, що у ЄРДР відсутні відомості про порушення кримінальної справи по відношенню до [PERSON] Вважає, що профком Карпатського біосферного заповідника не надавав згоди на звільнення [PERSON], а лише надав згоду на його переведення на іншу посаду. В зв'язку з наведеним, вважає звільнення [PERSON] із посади начальника Марамороського ПНД відділення Карпатського біосферного заповідника незаконним. Просив позов задовольнитиу повному обсязі. Представник відповідача, Ковбаснюк Р.М., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві та запереченнях на відповідь. Заперечив проти приєднання до матеріалів справи письмових пояснень представника позивача. Зазначив, що позивач у позовній заяві та відповіді на відзив, написаних ним власноручно, жодного разу не посилався на те, що його було звільнено з роботи в період тимчасової непрацездатності. Вважає, що представником позивача пропущено строк подачі письмових доказів. Такі докази змінюють підстави позову, тому не можуть бути взяті до уваги судом. Більше того, позивач був на роботі у день його звільнення і не повідомив керівництво Карпатського біосферного заповідника про те, що він знаходиться на лікарняному. Зазначив, що позивач погодився з першим порушенням, на підставі якого наказом №266 від 28.11.2017 йому оголошено догану, оскільки такий [PERSON] ні раніше, ні в даному позові не оскаржується. Що стосується наказів №95 від 16.04.2018 та №128-к від 11.06.2018, вважає такі законними та обгрунтованими. Позивач, [PERSON] визнає факти наявності порушень, однак заперечує свою вину у вчиненні таких та процедуру проведення контрольної ревізії. Натомість вина [PERSON] у вчиненні порушень була доведена в ході проведення службових розслідувань, про що 11.04.2018 та 21.05.2018, було складено відповідні акти. Також, зазначив, що профспілковий комітет Карпатського біосферного заповідника прийняв рішення про надання згоди на звільнення [PERSON], з посади начальника Марамороського ПНДВ та лише рекомендував адміністрації перевисти [PERSON] на іншу роботу. Вважає, що представник позивача маніпулює фактами та свідомо їх перекручує. На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, взявши до уваги відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та заперечення на відповідь, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України, передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст.139 КЗпП України). Згідно ст.140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створення необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Згідно з вимогами ст.ст.148,149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Крім того, слід зазначити, що дисциплінарна відповідальність настає лише в разі вчинення працівником дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком визнається винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього законодавством про працю, колективним і трудовим договорами трудових обов'язків. Безпосередні обов'язки працюючих закріплені в ст.139 КЗпП України та правилах внутрішнього трудового розпорядку. Конкретні завдання та обов'язки працівника, його права та відповідальність закріплюються у посадовій інструкції. Саме за невиконання або неналежне виконання працівником з його вини таких трудових обов'язків може настати дисциплінарна відповідальність цього працівника. Невиконання наказу чи розпорядження посадової особи становить дисциплінарний проступок і може викликати застосування до працівника заходів правового впливу. Разом з тим, якщо працівник відмовився виконувати або неналежно виконав роботу чи завдання, не передбачені трудовим договором або посадовою інструкцією, то це не може вважатися порушенням, оскільки роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (ст.31 КЗпП України). Перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи: доповідні записки інших працівників; письмові свідчення свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці; висновки фахівців; письмові пояснення самих порушників тощо. У разі виявлення роботодавцем порушення працівником трудової дисципліни, яке має ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України як злочину, роботодавець має повідомити про це в установленому порядку до правоохоронних органів. Частиною першою статті 149 КЗпП України передбачено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни роботодавцем вимагається письмове пояснення. Це є доконечною процедурою. Якщо її не дотримано, в органа, що розглядатиме трудовий спір, будуть підстави для скасування наказу роботодавця про накладення дисциплінарного стягнення на порушника. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Якщо порушник трудової дисципліни відмовляється надати письмове пояснення, складається відповідний акт у довільній формі, в якому зазвичай указуються обставини порушення, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка вчинила його, де, коли та за яких обставин його вчинено, які наслідки воно мало. Зазначається також, що порушникові було запропоновано надати письмове пояснення, але він відмовився його надати. Акт підписує посадова особа, яка склала цей акт, та не менше ніж два інших працівники (інші особи), які є свідками порушення і відмови порушника дати вказане пояснення. Таким чином фіксується як факт вчинення конкретним працівником дисциплінарного проступку, так і факт відмови надання ним письмового пояснення. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Пленум Верховного Суду України в п.п.18, 22 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не вправі визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.ст.147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Відповідно до положень ч.1 ст.147 КЗпП України звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, зокрема, за п.3 ст.40 КЗпП України, суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Судом встановлено, що наказом від 07 липня 2004 року за №448-к, [PERSON], призначено на посаду начальника Марамороського природоохоронного науково-дослідного відділення Карпатського біосферного заповідника. Наказом №128-к від 11 червня 2018 року, [PERSON], звільнено з посади начальника Марамороського ПНД відділення Карпатського біосферного заповідника за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за п.3 статті 40 КЗпП України. Аналізуючи підстави звільнення з роботи, судом встановлено, що перед тим, як звільнити позивача, відповідач два рази притягував [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни. Зокрема, згідно наказу директора Карпатського біосферного заповідника №266 від 28.11.2017, [PERSON], оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, встановлених посадовою інструкцією начальника Маромороського ПНД відділення. Наказом директора Карпатського біосферного заповідника №95 від 16.04.2018 позивачу, [PERSON], вдруге, оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, встановлених посадовою інструкцією, внесення недостовірної інформації до звітних документів. Позивачем у позовній заяві оскаржується лише наказ №95 від 16 квітня 2018 року про оголошення [PERSON] догани та наказ №128-к від 11 червня 2018 року про звільнення [PERSON]. Ці накази позивачем [PERSON] оскаржується з підстав їх незаконності, надуманості та недоведеності. Як вбачається з оскаржуваного наказу №95 від 16 квітня 2018 року, [PERSON], оголошено догану. Підставою для застосування до позивача вказаного дисциплінарного стягнення стали результати проведеного службового розслідування, зазначені в акті від 11 квітня 2018 року. Згідно вказаного акту, комісією в ході службового розслідування встановлено, що Карпатським біосферним заповідником виписано лісорубні квитки: № 10 (п/п) від 27.06.2017 р. серія 02 ЛКБ № 525178 на рубку дров'яної деревини - 3 м 3; № 17 (п/п) від 31.07.2017 р. серія 02 ЛКБ № 525185 на рубку ділової деревини - 6 м 3 та дров'яної деревини - 4 м 3 - для утримання полонинського господарства (опалення стаї та будівництва тимчасового будиночка для проживання вівчарів) на полонині Гропшора (кв. 3/39 Марамороського ПНДВ). Відповідно до вказаних лісорубних квитків, строк закінчення вивезення лісоматеріалів - 31 березня 2018 року. Дані обставини підтверджуються довідкою від 10.04.2018 вх. № 769 заступника начальника відділу державної охорони [PERSON] В порушення ст.ст. 2, 46, 50, 51 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою КМУ №761 від 23.05.2007 р. та посадової інструкції начальник Марамороського ПНДВ, [PERSON] не забезпечив відпуск, у встановленому порядку та встановлені строки, вказаної лісопродукції для потреб полонинського господарства. При цьому, також не подав обґрунтованої письмової заяви про необхідність оформлення відстрочення на вивезення деревини. Натомість, він звернувся до заступника директора-головного природознавця [PERSON], з рапортом, в якому просив дозволити виписати вказану лісопродукцію для власних потреб. Цим самим, ввів в оману керівництво заповідника, не надавши повної та об'єктивної інформації про призначення лісопродукції та її фактичне місце находження. За результатами службового розслідування комісія прийшла до висновку, що [PERSON] допустив неналежне виконання посадових обов'язків начальника Марамороського ПНД відділення, встановлених посадовою інструкцією, що призвело до порушення Порядку спеціального використання лісових ресурсів. З письмових пояснень [PERSON] від 05.04.2018 слідує, що ним несвоєчасно були подані документи для оформлення відстрочення на вивезення вказаної деревини у зв'язку з тим, що в.о. майстра з охорони природи [PERSON] несвоєчасно повідомив його про залишки лісопродукції в кв. 3/39 Натомість, згідно посадової інструкції начальника природоохоронного науково-дослідного відділення, затвердженої 01.02.2017 начальник природоохоронного відділення особисто організовує виконання ПНД відділенням господарських робіт та забезпечує облік та звітність про господарську діяльність відділення. Крім того, відповідно до Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який підписаний позивачем 8 червня 2005 року начальник Марамороського ПНД відділення [PERSON] прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому заповідником матеріальних цінностей, лісопродукції, пиломатеріалів, готових виробів. В зв'язку з наведеним, суд вважає безпідставними посилання позивача [PERSON], що відсутня його вина у скоєному правопорушенні. Необгрунтованими залишилися і посилання позивача, що станом на 05.04.2018, йому не було відомо про те, що відносно нього ініційовано службове розслідування, оскільки саме в цей день ним було надано письмове пояснення, копія якого міститься в матеріалах справи. Таким чином, суд констатує, що позивач [PERSON] допустив неналежне виконання посадових обов'язків, що тягне за собою дисциплінарну відповідальність. Судом встановлено, шо причиною видачі наказу від 11.06.2018 №128-к про звільнення [PERSON] з роботи являлося систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. Підставами для видачі наказу стали: акт службового розслідування від 21.05.2018, акт контрольної ревізії від 11.05.2018, акт про відмову [PERSON] від надання письмових пояснень та підписання акта контрольної ревізії від 14.05.2018, згода профспілки, розпорядження №47 від 08.06.2018 про надання [PERSON] можливості надати письмові пояснення з приводу допущених ним порушень та пропозиції щодо переведення [PERSON] на вакантну посаду майстра з охорони Рахів-Берлибаського ПНДВ, акт про відмову [PERSON] від надання пояснень та відмову від надання згоди на переведення на вакантну посаду майстра з охорони Рахів-Берлибаського ПНДВ. З акту контрольної ревізії від 11.05.2018 слідує, що в кв.4 вид.4 та 6 було виявлено незаконні рубки дерев породи «ялина» в кількості - 10 шт., загальною кубомасою - 12,0 м. куб., таксовою вартістю - 2192 грн. Розмір шкоди заподіяної природно-заповідному фонду складає - 55526,00 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот двадцять шість грн. 00 коп.). Рубка скоєна в зимовий період 2017-2018 років. Актом службового розслідування від 21.05.2018 проведеного в процесі проведення контрольної ревізії, встановлено, що огляд місць заготівлі деревини згаданих лісосік проводився комісією у складі начальника Марамороського ПНД відділення [PERSON], в.о. майстра з охорони природи Марамороського ПНД відділення [PERSON] та інспектора з охорони ПЗФ І кат. Марамороського ПНД відділення [PERSON] При цьому, вказаною комісією неналежно проведено огляд місць заготівлі деревини, оскільки в актах огляду місць заготівлі деревини від 13.04.2018 (щодо кварталу 4 виділу 4) та від 13.04.2018 (щодо кварталу 4 виділу 6) сформульовано висновок про те, що рубка закінчена повністю, деревина вивезена повністю, однак при цьому не виявлений та не зафіксований факт незаконної рубки деревини та не вжито відповідних заходів для своєчасного встановлення винних осіб. Суд вважає безпідставним посилання позивача, що йому не було відомо про факт проведення зазначених службових розслідувань, оскільки в процесі їх проведення в нього витребовувалися письмові пояснення з приводу допущених порушень. При проведенні контрольної ревізії 11.05.2018 позивач був безпосередньо присутній, що підтверджується актом контрольної ревізії. При обранні виду стягнення керівництвом Карпатського біосферного заповідника було враховувано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення було оголошено в наказі. З наказом про звільнення [PERSON] був ознайомлений 11.06.2018 о 11:30 год, однак від підпису відмовився, що стверджується актом про відмову в ознайомленні з наказом від 11.06.2018. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 1, 2-5, 7 ст.40 і п. п. 2, 3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. З витягу із протоколу №8/18 від 08.06.2018 вбачається, що профспілковий комітет Карпатського біосферного заповідника надав згоду на звільнення [PERSON] з посади начальника Марамороського ПНДВ, але, враховуючи 20-ти річний стаж роботи в КБЗ рекомендувано адміністрації розглянути можливість переведення його на іншу посаду. При цьому, суд вважає, що рекомендація профспілкової організації розглянути можливість переведення [PERSON] на іншу роботу за своєю правовою природою носить рекомендаційний характер і не встановлює правових норм, обов'язкових до виконання адміністрацією заповідника і, у жодному випадку, не може вважатися відмовою у дачі згоди на розірвання трудового договору. В зв'язку з наведеним, твердження позивача про те, що профспілка Карпатського біосферного заповідника не надавала згоду на його звільнення, а лише запропонувала перевести на іншу посаду, суд вжає безпідставним та необгрунтованим. Більше того, судом встановлено, що позивачу [PERSON] адміністрацією КБЗ було запропоновано переведення на іншу посаду - майстра з охорони Рахів-Берлибаського ПНДВ, однак позивач відмовився від переведення на таку посаду, що стверджується актом про відмову [PERSON] від надання пояснень та відмову від надання згоди на переведення на вакантну посаду майстра з охорони Рахів-Берлибаського ПНДВ. Згідно ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Представником позивача, з порушенням строків подання доказів, подано копію листка непрацездатності серії АДМ №718092 виданого 11.06.2018 ВОЗ Рахівської ДА Рахівського ЦЛМСД Богдан, з якого слідує, що [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 11.06.2018 по 16.06.2018. Поряд з цим, представником позивача не надано копії журналу реєстрації листків непрацездатності, тому суд не має можливості встановити точний час, коли [PERSON] відкрив лікарняний та поступив на амбулаторне лікування. З акту про відмову в ознайомленні з наказом від 11.06.2018 слідує, що з наказом про звільнення [PERSON] був ознайомлений 11.06.2018 о 11:30 год. Отже, позивач 11.06.2018 був присутній на роботі, однак не повідомив адміністрацію Карпатського біосферного заповідника, що він знаходиться на лікарняному. Більше того, позивач у позовній заяві та відповіді на відзив не посилався на те, що його було звільнено у період тимчасової непрацездатності. На підставі викладеного, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності посилання представника позивача, що звільнення [PERSON] було здійснено в період його тимчасової непрацездатності. Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов'язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач та його представник посилалися, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання звільнення незаконним та поновлення його на роботі. Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивача з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо скасування наказів. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У зв'язку з відмовою у задоволені позову, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений [PERSON] за позовну вимогу про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у розмірі 704,80 гривень слід залишити за позивачем, а судовий збір за позовну вимогу про поновлення на роботі [PERSON] у розмірі 704,80 гривень віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed