Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, сільського голови с.Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області [PERSON] про визнання права власності на майновий пай в СК "Княгиничі" на суму 102 429,00 грн. в порядку ст.392 ЦК України та відшкодування сільським головою с.Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області [PERSON] заподіяної йому в результаті невиконання судового рішення моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. В позовній заяві зазначив, що на підставі договорів купівлі-продажу ним було придбано 101 сертифікат про право власності на майновий пай в СК «Княгиничі» на суму 102 429,00 грн. В подальшому він звернувся до сільського голови с.Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області [PERSON] щодо проведення реєстрації та видачі одного свідоцтва на сумарну кількість придбаних сертифікатів , однак йому було відмовлено. Тоді він звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності сільського голови протиправною та зобов'язання вчинити дії. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року позов було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та зобов'язано сільського голову с.Княгиничі Рогатинського району [PERSON] провести реєстрацію 101 договору купівлі-продажу майнових паїв в СК «Княгиничі» та видати одне свідоцтво про право власності на майновий пай в сумі 102 429,00 грн. Рішення суду набрало законної сили. 28 березня 2014 року судом видано виконавчий лист, за яким 02 квітня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Сільський голова рішення суду відмовся виконувати за що був двічі оштрафований державним виконавцем. Постановою державного виконавця від 30 липня 2014 року виконавче провадження було закрито. Оскільки свідоцтво про право власності на майновий пай не видано, позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст.392 ЦК України, де просить визнати за ним право власності на майновий пай в СК "Княгиничі" на суму 102 429,00 грн. Крім цього у зв'язку із невиконанням сільським головою [PERSON] судового рішення від 18 жовтня 2012 року, просить стягнути з нього заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві та просили його задовольнити. Відповідач сільський голова с.Княгиничі Рогатинського району [PERSON], він же представник відповідача Княгиницької сільської ради Рогатинського району в судовому засіданні позову не визнав, суду пояснив, що [PERSON] відмовлено у реєстрації договорів купівлі-продажу майнових паїв, оскільки не було надано протоколу загальних зборів спілки власників майнових паїв. Крім того видати свідоцтво неможливо, оскільки немає майна на суму , яка зазначена в рішенні суду та фактично [PERSON] придбано майнових сертифікатів на суму лише 57 287 грн., оскільки протягом 2004- 2010 рр. майно продавалось і 101 пайовик отримали кошти на загальну суму 45 146 грн. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. В частині третій статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та зобов'язано сільського голову с.Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області [PERSON] провести реєстрацію 101 договору купівлі-продажу майнових паїв в СК «Княгиничі» та видати одне свідоцтво про право власності на майновий пай в сумі 102 429,00 грн. 06 лютого 2014 року рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання. 30 липня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник сільський голова с.Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області [PERSON] будучи двічі оштрафований відмовляється виконувати рішення суду. Також, державним виконавцем внесено подання правоохоронним органам про притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. Отже, дії боржника щодо невиконання судового рішенння, яке набрало законної сили , яким не встановлено, що [PERSON] незаконно набув права власності на майновий пай на підставі договорів купівлі-продажу та зобов'язано боржника провести реєстрацію 101 договору купівлі-продажу майнових паїв в СК «Княгиничі», та видати одне свідоцтво про право власності на майновий пай в сумі 102 429,00 грн., не можна вважати обставиною, що свідчила би про наявність у позивача підстав для звернення до суду з позовом у порядку статті 392 ЦК України. Крім цього, відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, а також статті 255 КАС України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. У разі порушення відповідачем вказаної норми позивач вправі вимагати її виконання в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Щодо заперечень сільського голови [PERSON] проте, що він не може виконати рішення адміністративного суду , оскільки немає майна на суму, яка зазначена в рішенні Франківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2012 року, то суд зазначає наступне. Згідно ст.13 КАС України, особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, сільським головою [PERSON], як відповідачем по справі оскаржено рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку. Отже, судом касаційної інстанції буде перевірено правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, сільського голови с.Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області [PERSON] про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Outcome: dismissed