Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, а саме : на житловий будинок та надвірні будівлі і споруди, що знаходяться за адресою : Рівненська область Млинівський район с. Велика Городниця, вул. Травнева, буд. 18, посилаючись на неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 27 грудня 1995 року померла [PERSON]. Також зазначив, що за життя [PERSON] в Ярославицькій сільській раді Млинівського району склала заповіт, в якому все своє майно, яке їй належатиме на момент смерті заповіла [PERSON]. Крім цього, вказав що спадщину прийняв, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, так як доглядав та доглядає за житловим будинком та надвірними будівлями з моменту смерті спадкодавця, а в липні 2015 року звернувся до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за відсутністю правовстановлюючих документів, у звязку з чим змушений звернутися в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з тих же підстав. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги позивача. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 З.У. "Про власність" 1991 року, об'єктами права приватної власності, в тому числі, є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки. Згідно ч. 2 ст. 12 З.У. "Про власність" 1991 року, виникнення права приватної власності на майно, можливе внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, норми якої підлягають застосуванню в даному випадку, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено судом, 08 листопада 1995 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно, яке їй належатиме на час смерті, заповіла [PERSON] (а.с. 8). Позивач прийняв спадщину після її смерті за правилом ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, фактично вступивши в управління спадковим майном. Однак, своє право власності на успадковане майно, у встановленому порядку не оформив, оскільки згідно ст. 560 ЦК УРСР 1963року, оформлення спадщини на той час було правом, а не обов'язком спадкоємця. Разом з тим, [PERSON], звернувшись до нотаріуса у липні 2015 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на належний [PERSON] житловий будинок та надвірні будівлі і споруди, не зміг одержати свідоцтва з незалежних від нього причин, зокрема через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджується документально. ( а.с. 19) При цьому належність житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться в с. Велика Городниця Млинівського району Рівненської області по вул. Травнева, буд. 18, [PERSON] підтверджується довідкою Ярославицької сільської ради № 652 від 04.06.2015 року, згідно якої в погосподарскій книзі №8, особовий рахунок № 253, житловий будинок в с. Велика Городниця по вул. Травнева, буд. 18, належав [PERSON]. (а.с. 10) Таким чином, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд прийшов до висновку, що позивач, вступивши в фактичне управління спадковим майном, прийняв спадщину після смерті [PERSON] та набув право власності на спадкове майно за заповітом, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на законних підставах. Однак, як видно з матеріалів справи, свідоцтва про право на спадщину за законом не одержав, у зв'язку з чим, не в змозі реалізовувати своє право власності на спадкове майно. А тому, це право підлягає захисту. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 549, 560 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 12, 13 З.У. "Про власність" УРСР 1991 року,

Outcome: approved