Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між ним та ПАТ "КБ Хрещатик" був укладений договір №222D-373276 банківського вкладу "Оберіг" в національній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців) від 20.06.2013 року. Договір укладений на суму 181 200 грн. на термін з 20.06.2013 року по 20.06.2014 року. Процентна ставка на вклад встановлена 17,7% річних. 20.06.2014 року він звернувся до банку за отриманням вкладу, де від працівників банку було з'ясовано, що його вклад в сумі 181 200 грн. відсутній, натомість є вклад на суму 51 200 грн. Вказану частину вкладу він отримав, всю іншу суму банк відмовився повернути. За твердженням банку відбулося привласнення його коштів колишніми працівниками Київського регіонального відділення і на даний час триває досудове розслідування щодо цього факту в рамках кримінального провадження. Вважає, що проведення розслідування в кримінальній справі не є перешкодою для повернення йому коштів. Відмова банку повернути вклад є безпідставною та неправомірною. Внесення ним в банк вкладу в сумі 181 200 грн. підтверджено квитанцією. Суму в розмірі 130 000 грн. він не отримував і нікому не доручав цього зробити. Частину вкладу - 51 200 грн. він забрав по закінченню вкладу 20.06.2014 року. Про шахрайські дії з його вкладом свідчить наявність невідомого йому договору на 51 200 грн., якого він ніколи не укладав і у нього немає його примірника. Наявність цього договору у банку свідчить про те, що працівники Київського регіонального відділення на чолі з директором [PERSON] підробили документи, вкрали його кошти, а замість цього зробили якийсь договір на 51 200 грн. Як передбачено договором, проценти в розмірі 17,7% річних мають сплачуватися в кінці терміну вкладу. Ним було отримано суму процентів 10 440,87 грн. на частину вкладу у розмірі 51 200 грн., і борг відповідача за процентами складає 24 235,41 грн. Загальна сума, яка складається з вкладу та процентів, і яку має сплатити відповідач, становить 154 235,41 грн. Враховуючи це, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та врахувати викладені в позовній заяві обставини та надані ними документи. Також просили врахувати надані до справи доповнення до позовної заяви, які є додатковими письмовими поясненнями. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та врахувати надані ними письмові заперечення. Зазначив, що по наявним у них документам, сума вкладу, внесена до їх банку позивачем, становить 51 200 грн., і дана сума по закінченню дії договору була виплачена позивачу. Зазначив, що в квитанції, на яку посилається позивач, не вказані всі реквізити, дана квитанція не відповідає вимогам чинного законодавства. Не заперечував, що на квитанціях підписи працівників банку та штампи належать також банку. Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 20.06.2013 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - ПАТ "Комерційний Банк "Хрещатик" був укладений договір №222D-373276 банківського вкладу "Оберіг" в національній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців). Вказаним договором визначено, що термін дії договору є з 20.06.2013 року по 20.06.2014 року, процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 17,7% річних і сплата банком процентів здійснюється в кінці терміну вкладу разом з основною сумою вкладу. Вказані вище умови містяться як в договорі, що був наданий до справи позивачем, так і в договорі, що надала сторона відповідача. Однак, в указаних договорах є єдина розбіжність, це сума вкладу, а саме: в договорі, наданому позивачем, вказана сума вкладу 181 200 грн., а в договорі, наданому відповідачем - 51 200 грн. Кожен з вказаних екземплярів договору складені на трьох аркушах, підписи позивача на обох екземплярах є лише на третьому аркуші у розділі "Юридичні, поштові та інші реквізити сторін", сума вкладу (різна) є лише на першому аркуші. Екземпляри договорів, надані як позивачем, так і відповідачем, не прошиті і не містять підписів сторін на кожному аркуші. Таким чином, для з'ясування питання про суму вкладу суд приймає до уваги квитанцію №40 від 20 червня 2013 року, в якій зазначено суму вкладу - 181 200 грн., зараховану на рахунок, відкритий на ім'я позивача згідно договору №222D-373276 банківського вкладу "Оберіг" від 20.06.2013 року. Вказана сума - 181 200 грн., зазначена як цифрами (в графах "сума" та "еквівалент у гривнях"), так і прописом в графі "загальна сума словами", тобто - двічі продубльована. Вказана квитанція містить підписи відповідних працівників банку, два штампи "Київське регіональне відділення ПАТ "КБ "Хрещатик", касир №8, №7. З пояснень представника відповідача підтверджено, що підписи на даній квитанції дійсно належать працівникам їх банку, штампи теж належать банку, вони не оспорюються. Посилання сторони відповідача на те, що в цій квитанції зазначено в графі призначення платежу - "надходження коштів на депозит №222D-373276 від 20.06.2013 на суму 51 200,00 грн. без ПДВ", суд не приймає до уваги як доказ підтвердження саме цієї суми вкладу, оскільки це спростовується зазначеним вище. Судом враховується і те, що квитанція - є фінансовим документом, який є належним, допустимим доказом здійснення фінансової операції, отримання та прийняття грошових коштів. Крім цього, судом враховуються висновки експертів науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 01.12.2014 року № 616/тдд та від 17.12.2014 року №615/тдд, проведених в рамках кримінального провадження, якими підтверджено справжність підписів бухгалтера [PERSON] і касира [PERSON], які містяться на квитанції №40 від 20.06.2013 року, та підтверджено оригінальність банківських штампів №7 та №8, які також містяться на квитанції №40 від 20.06.2013 року. Крім цього, судом враховуються і письмові заперечення сторони відповідача, в яких міститься наступний зміст "…Дані кошти були привласнені невідомими особами, вочевидь колишніми працівниками Київського регіонального відділення. За цим фактом на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №12014110100002551 у Шевченківському РВ МВС України в м.Києві. Після встановлення винних осіб позивач має пред'явити вимоги до них". З даних пояснень слідує, що сторона відповідача фактично не заперечує того, що кошти в сумі 130 000 грн. можливо були привласнені колишніми працівниками банку. Однак суд не може погодитися з тим, що повернення коштів має бути після завершення кримінального провадження і саме особами, які будуть визнані винними, оскільки позивач укладав договір банківського вкладу не з фізичними особами, а з юридичною особою - ПАТ "КБ "Хрещатик" і саме дана юридична особа має повернути вклад позивачу та сплатити всі відсотки по ньому. Слід зазначити і те, що після здійснення стороною договору - банком виплати позивачу, банк, після встановлення винних осіб в рамках кримінальної справи, матиме можливість звернутися до них з вимогою про відшкодування завданих збитків. Суд не може погодитися і з поясненнями сторони відповідача з приводу того, що квитанція №40 від 20.06.2013 року не відповідає вимогам чинного законодавства, складена з порушеннями, оскільки з даної квитанції вбачається, що всі необхідні реквізити, дані заповнені, а той факт, що в квитанції є різна інформація по сумі вкладу (в графі "призначення платежу"), є порушеннями саме сторони відповідача, оскільки позивач ніякого відношення не має до оформлення квитанції. Крім цього, сума вкладу є та, яка зазначається у відповідних графах - "сума", "еквівалент у гривнях", "загальна сума у словами", а не в графі "призначення платежу". Судом враховується і те, що сторонами та листом СУ ГУ МВС України в м.Києві від 27.10.2014 року підтверджено, що останніми здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12014100100009108 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 чт.191, ч.4 ст.190 КК України і в рамках розслідування даного кримінального провадження слідчим витребовувалися всі документи, пов'язані з договорами банківських вкладів, карткових рахунків, укладених між ПАТ "КБ "Хрещатик" та фізичними особами, серед яких є і позивач [PERSON] Відповідно до ст.ст.1058, 1060, 1061 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається у письмові формі. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрнунтовані, підлягають задоволенню. На користь позивача відповідачем має бути виплачено суму вкладу 130 000 грн. та несплачені проценти (на дану суму вкладу), що становить суму 24 235,41 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 1 542 грн.25 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved