Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У грудні 2015 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В своїй заяві позивач вказав, що відповідач, який проживає в [INFO], не сплачував регулярно кошти за надані йому послуги у вигляді опалення, в зв'язку з чим, за період з 01.11.2014 року по 01.12.2015 року заборгував підприємству 5034,09 коп., за період з 01.12.2014 року по 01.12.2015 року нараховано індекс інфляції в сумі 908 грн. 92 коп. та 3% річних в сумі 88 грн. 66 коп., загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 6031 грн. 67 коп. за надані йому послуги. В підтвердження своїх позовних вимог, позивач представив до суду розрахунок заборгованості на зазначену в позові суму. В ході судового розгляду представником позивача 01 березня 2016 року подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на ту обставину, що відповідачем 10 лютого 2016 року здійснено оплату заборгованості на суму 5790,04 грн., таким чином останнім в повному обсязі сплачено розмір заборгованості за послуги з теплопостачання. При цьому, просили стягнути з відповідача нараховані підприємством 3% річних на суму 88,66 грн., індекс інфляції 908,92 грн. та стягнути судовий збір сплачений ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в сумі 1218,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи маються рекомендовані листи, які направлялись на адресу відповідача. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що відповідач, який проживає в [INFO], не сплачував кошти за надані йому послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в зв'язку з чим за період з за період з 01.11.2014 року по 01.12.2015 року заборгував підприємству 5034,09 коп.. Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку При цьому, судом встановлено, що в ході судового розгляду справи відповідачем [PERSON] погашено дану суму заборгованості сумі 5790,04 грн.. Судом встановлено, що за період з 01.12.2014 року по 01.12.2015 року нараховано індекс інфляції в сумі 908 грн. 92 коп. та 3% річних в сумі 88 грн. 66 коп., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Згідно правової позиції Верховного суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг житлово комунальних послуг (справа №6-59цс13), закріплена в пункту 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині 2 статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідків інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Отже, норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч.2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних є законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved