Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив стягнути з відповідача на його користь 67400 гривень в якості відшкодування матеріальних збитків, 1000 гривень в якості відшкодування за оплату авто товарознавчого дослідження, 22 гривні 56 копійок в якості відшкодування за послуги "Укрпошти" та судові витрати пов'язані з розглядо справи. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП, яка сталося 28 травня 2013 року на автодорозі Бучач-Чортків-Скала-Подільська-Борщів (в смт Заводське, Чортківського району), було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки МІЦУБІСІ L 200, номер державної реєстрації [NUMBER]. Даний факт підтверджується вироком Чортківського районного суду від 23 червня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 20.08.2014 року, відповідно до яких винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля марки ВАЗ-2106 номер державної реєстрації [NUMBER]. Позивач в судове засідання не з'явився, проте, просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - оголошенням в пресі , газета "Свобода" №10 від 11.02.2015 року. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2013 року на автодорозі Бучач-Чортків-Скала-Подільська-Борщів (в смт Заводське, Чортківського району), мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки МІЦУБІСІ L 200, номер державної реєстрації [NUMBER]. Відповідно до вироку Чортківського районного суду від 23 червня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 20.08.2014 року, винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля марки ВАЗ-2106 номер державної реєстрації [NUMBER]. Згідно звіту № 246 про визначення вартості збитку завданого власнику автомобіля MITSUBISHI L 1.200 реєстраційний номер [NUMBER] від 14.08.2013 року, вартість збитків заподіяних автомобілю належного позивачу, становить - 115274.40 грн. Оскільки, відповідальність відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована, то позивачу було виплачено страхову виплату в сумі 47874,40 гривень, і ця сума є значно меншою, ніж розмір заподіяного відповідачем матеріального збитку. За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, організації і громадян, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. Згідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.28 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 4 від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхового виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач своїми неправомірними діями, завдав позивачу матеріальну шкоду, розмір якої підтверджується поданими доказами які не спростовано відповідачем. Загальна сума матеріальних збитків, завданих позивачу, як власнику автомобіля MITSUBISHI L 1.200 реєстраційний номер [NUMBER] від 14.08.2013 року, становить - 115274.40 грн, однак страховою компанією відповідача здійснено страхову виплату в розмірі 47874, 40 гривень. У зв'язку з чим, для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, з відповідача підлягає стягненню заявлена позивачем сума матеріальних збитків, а саме, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 67400 гривень, а також витрат на оплату авто товарознавчого дослідження в сумі 1000,00 грн. та витрати за послуги "Укрпошти" - 22,56 гривень. Також, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі відповідно до ЗУ "Про судовий збір" в сумі 684 гривні 22 копійки. Відповідно до викладеного та

Outcome: approved