Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У березні 2014 року Кредитна спілка "Хортиця" звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 березня 2013 року між КС "Хортиця" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 18-13, згідно якого [PERSON] отримала від КС «Хортиця» кредит у сумі 6500, 00 грн. Відповідно до п. 1.1., 5.1.3. Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р., [PERSON] зобов'язувалася своєчасно та в повному обсязі сплачувати Кредитодавцю платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між КС „Хортиця" та [PERSON] було укладено договір поруки від 22.03.2013 р., згідно з яким [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність з [PERSON] за зобов'язаннями перед кредитною спілкою. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору поруки [PERSON] зобов'язувався відповідати за зобов'язанням [PERSON] перед кредитною спілкою "Хортиця" в повному обсязі солідарно з боржником. На протязі строку дії договору кредиту [PERSON] постійно порушувала умови договору, кредит не повертала, проценти за користування кредитом не сплачувала. Станом на 05 березня 2014 року відповідачі фактично не виконали свої зобов'язання, у зв'язку з чим у них утворилась заборгованість на загальну суму 19556 гривень 75 копійок (з них: 6301 гривень 00 копійок - сума кредиту, 3864 гривень 49 копійок - проценти за користування кредитом за період з 22.03.2013 р. по 05.03.2014 р., 9421 гривні 26 копійки - проценти, згідно з п. 6.3. Договору кредиту). На підставі викладеного, просив суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Хортиця» заборгованість за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року у розмірі 19556 гривень 75 копійок (з них: 6301 гривень 00 копійок - сума кредиту, 3864 гривень 49 копійок - проценти за користування кредитом за період з 22.03.2013 р. по 05.03.2014 р., 9421 гривні 26 копійки - проценти, згідно з п. 6.3. Договору кредиту), а також судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду позовної вимоги КС «Хортиця» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року та продовжити розгляд справи за позовом КС «Хортиця» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року. Ухвалою суду від 17 квітня 2014 року позовна вимога КС «Хортиця» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року залишена без розгляду та продовжений розгляд справи за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року. (а.с. 71) Позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з [PERSON] на користь КС «Хортиця» заборгованість за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року на загальну суму 21608 гривень 63 копійок (з них: 6301 гривень 00 копійок - сума кредиту, 3616 гривень 97 копійок - проценти за користування кредитом за період з 22.03.2013р. по 17.04.2014р., 11690 гривень 66 копійок - проценти, згідно з п. 6.3. Договору кредиту). (а.с. 61-63) Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2014 року позовні вимоги Кредитної спілки «Хортиця» задоволені. Стягнуто з [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO] (ІПН: [NUMBER], паспорт серії СЮ 207147, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.01.2011р.) на користь Кредитної спілки «Хортиця» (69002, м. Запоріжжя, вул. Пролетарська, б. № 55, кв.. 1, р/р № 265013011417 у філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» м. Запоріжжя, МФО 313957, код ЄДРПОУ 25891901) заборгованість за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року у розмірі 21608 (двадцять одна тисяча шістсот вісім) гривень 63 копійок (з них: 6301 (шість тисяч триста одна) гривень 00 копійок - сума кредиту, 3616 (три тисячі шістсот шістнадцять) гривень 97 копійок - проценти за користування кредитом за період з 22.03.2013р. по 05.03.2014р., 11690 (одинадцять тисяч шістсот дев'яносто) гривень 66 копійки - проценти, згідно з п. 6.3. Договору кредиту), а також судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, а всього 21852 (двадцять одна тисяча вісімсот п'ятдесят дві) гривень 23 копійок. (а.с. 74-76) Не погодившись в зазначеним рішенням суду, та у відповідності до ст. 228 ЦПК України, відповідач [PERSON] у червні 2016 року звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 17 квітня 2014 року. (а.с. 135-139) Ухвалою суду від 01 липня 2016 року заява [PERSON] була задоволена, заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 17 квітня 2014 року по справі за позовом КС «Хортиця» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року, скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. (а.с. 168-169) В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з [PERSON] на користь КС «Хортиця» заборгованість за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року на загальну суму 27714 гривень 33 копійки (з них: 6301 гривня 00 копійок - сума кредиту, 13 933 гривні 32 копійки - проценти за користування кредитом, 1790 гривень 66 копійок - проценти, згідно з п. 6.3. Договору кредиту, 5689 гривень 35 копійок інфляційні витрати), а також судовий збір відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій. (а.с. 175-176). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та підтвердив обставини, які викладені в уточненій позовній заяві, просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте надала суду письмові заперечення проти позову, з яких вбачається, що [PERSON] проти позову КС «Хортиця» заперечує, виходячи з того, що нею було сплачено суму 1 266, 13 грн. по процентах за користування кредитом та 182, 98 грн. основної суми кредиту, які не були враховані КС Хортиця під час звернення до суду з позовом. Крім цього, поручителем [PERSON] згідно з договором про реструктуризацію боргу від 09 квітня 2014 року було сплачено 9\~900, 00 грн., які також не були враховані КС «Хортиця» в уточненому позові. У звязку з цим вважає, що зобовязання за кредитним договором нею виконані в повному обсязі, а тому у відповідності до ст. 599 ЦК України зазначене зобовязання є припиненим. Також, відповідач вважає, що позивачем неправильно були розраховані інфляційні втрати, нарахування яких необхідно провадити з моменту закінчення строку дії договору, тобто з 22.03.2016 року. Крім того, просить суд застосувати наслідки позовної давності, посилаючись на те, що проценти за користування кредитом у розмірі 13933,32 грн. стягуються позивачем з порушенням строків позовної давності, оскільки період з 22.03.2013 р. по 25.07.2016 р. становить 3 роки 4 місяці 3 дні. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі з підстав, зазначених відповідачем у запереченнях проти позову та просила суд у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представника позивача, взявши до уваги пояснення представників позивача та відповідача, письмові заперечення відповідача, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 22 березня 2013 року між КС "Хортиця" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 18-13, відповідно до п. 1.1. якого Кредитодавець зобов'язується надати Позичальнику кредит у розмірі 6500, 00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов'язується повернути кредит Кредитодавцю та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, в порядку та в строки, визначені цим Договором. (а.с. 10-12) Отримання [PERSON] кредитних коштів, згідно умов Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р., підтверджується видатковим касовим ордером від 22.03.2013 р. на суму 6500, 00 грн. (а.с. 14). Відповідно до п. 1.1., 5.1.3. Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р., [PERSON] зобов'язувалася своєчасно та в повному обсязі сплачувати Кредитодавцю платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом. Відповідно до п. 1.4. зазначеного Договору кредиту розмір процентів за користування кредитом становить 72 % річних. Відповідно до п. 3.1., 3.2. Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р. проценти за користування кредитом нараховуються за кожен день користування кредитом на залишок кредиту та несплаченим в строк процентам до повної сплати кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом починається з наступного дня після видачі Кредитодавцем кредиту Позичальнику, а припиняється в день повернення всієї суми кредиту. А згідно з п. 3.4. Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р. строк сплати щомісячних платежів встановлюється Графіком розрахунків. Відповідно до п. 6.3. Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р. за прострочення Позичальником строків сплати, передбачених графіком розрахунків та/або п. 5.1.5., 8.6. цього договору, Позичальник сплачує Кредитодавцю на його вимогу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 185 процентів річних від простроченої суми. На протязі строку дії договору кредиту [PERSON] постійно порушувала умови договору, кредит не повертала, проценти за користування кредитом не сплачувала. Станом на 25 липня 2016 року [PERSON] фактично не виконала свої зобов'язання, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість на загальну суму 27714 гривень 33 копійки (з них: 6301 гривня 00 копійок - сума кредиту, 13 933 гривні 32 копійки - проценти за користування кредитом, 1790 гривень 66 копійок - проценти, згідно з п. 6.3. Договору кредиту, 5689 гривень 35 копійок інфляційні витрати). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобовязання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі иа на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року розяснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Аналізуючи наведені норми матеріального права, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Кредитної спілки «Хортиця» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Так, в даному випадку відповідач [PERSON] обґрунтовує свої заперечення тим, що нею було сплачено суму 1 266, 13 грн. по процентах за користування кредитом та 182, 98 грн. основної суми кредиту, які не були враховані КС Хортиця під час звернення до суду з позовом. Крім цього, поручителем [PERSON] згідно з договором про реструктуризацію боргу від 09 квітня 2014 року було сплачено 9 900, 00 грн., які також не були враховані КС «Хортиця» в уточненому позові. У звязку з цим вважає, що зобовязання за кредитним договором нею виконані в повному обсязі, а тому у відповідності до ст. 599 ЦК України зазначене зобовязання є припиненим. Також, відповідач вважає, що позивачем неправильно були розраховані інфляційні втрати, нарахування яких необхідно провадити з моменту закінчення строку дії договору, тобто з 22.03.2016 року. Додатково, просить суд застосувати наслідки позовної давності, посилаючись на те, що проценти за користування кредитом у розмірі 13933,32 грн. стягуються позивачем з порушенням строків позовної давності, оскільки період з 22.03.2013 р. по 25.07.2016 р. становить 3 роки 4 місяці 3 дні. Аналізуючи зазначені заперечення відповідача та надані суду докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивачем був наданий детальний розрахунок суми боргу, згідно з яким відповідач сплатив 1 266, 40 грн. по процентах за користування кредитом та 199, 00 грн. основної суми кредиту, що спростовує твердження відповідача та його представника про не врахування зазначених сум позивачем. Зазначений розрахунок перевірений судом, відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та складений з врахування первинних документів, які підтверджують факт видачі кредиту та факт часткового виконання договору з боку відповідача. При цьому, в розрахунку суми боргу враховані всі квитанції, які були надані відповідачем до матеріалів справи. Відповідачем не надано квитанцій, які б свідчили про здійснення ним оплат, які не враховані позивачем, або здійснення оплат в більшому розмірі, чим враховано позивачем. Також, судом були досліджені обставини укладення між КС «Хортиця» та [PERSON] договору про реструктуризацію боргу від 09 квітня 2014 року. Так, 22 березня 2013 року між Кредитною спілкою Хортиця та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до п. 1.1. Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитною спілкою по зобов'язанням члена КС Краснощокової [PERSON] за повернення грошового кредиту, отриманого в КС, та сплату процентів, згідно Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р. (а.с. 13) Пунктом 1.3. зазначеного Договору поруки передбачено солідарну відповідальність поручителя і боржника. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року КС Хортиця в березні 2014 р. звернулася до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Хортиця» заборгованість за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року у розмірі 19556 гривень 75 копійок (з них: 6301 гривень 00 копійок - сума кредиту, 3864 гривень 49 копійок - проценти за користування кредитом за період з 22.03.2013 р. по 05.03.2014 р., 9421 гривні 26 копійки - проценти, згідно з п. 6.3. Договору кредиту). Розмір заборгованості підтверджується наданими позивачем до справи розрахунками та не спростований відповідачем. 09 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до КС Хортиця з заявою про реструктуризацію боргу для погашення частини заборгованості [PERSON] згідно Договору поруки від 22.03.2013 р. та Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р. у сумі 9 900, 00 грн. (а.с. 213) 09 квітня 2014 року між Кредитною спілкою Хортиця та [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію боргу, згідно з п. 2.1. якого Поручитель зобов'язується сплатити суму боргу [PERSON] частково у розмірі 9 900, 00 грн. (а.с. 214) Таким чином, зазначеним договором передбачено виконання поручителем обов'язку по погашенню боргу боржника за кредитним договором № 18-13 від 22 березня 2013 року частково у сумі 9 900, 00 грн. Відповідно до п. 3.7. кредитного договору № 18-13 від 22 березня 2013 року у разі прострочення Позичальником виконання зобовязання за цим договором погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: в першу чергу погашаються проценти, передбачені п. 6.3. цього Договору, в другу чергу прострочені проценти за користування кредитом, в третю чергу поточні проценті за користування кредитом, а в останню чергу погашається сума кредиту Як вбачається з розрахунку суми процентів згідно з п. 6.3. Договору кредиту станом на 25.07.2016 р. позивачем були враховані сплачені поручителем [PERSON] кошти в розмірі 9900, 00 грн. в рахунок погашення процентів згідно з п. 6.3. договору кредиту, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору кредиту. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. А згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників (ч. 2 ст. 543 ЦК України). Оскільки поручитель сплатив суму боргу [PERSON] частково, позивач у відповідності з зазначеними вимогами закону просить стягнути залишок боргу у повному обсязі з відповідача [PERSON] Також, судом був перевірений наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, який складений позивачем у відповідності ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому суд із зазначеним розрахунком погоджується виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи позивач направив відповідачу вимогу № 39-13 від 16.10.2013 р. про усунення порушень договору кредиту (а.с. 15). Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 р. по справі № 6-190цс14 та інших), а тому відповідач був зобов'язаний повернути суми кредиту у встановлені зазначеною вимогою строки, а не з моменту закінчення строку договору. Таким чином, наведені посилання відповідача не заслуговують на увагу та судом до уваги не приймаються, оскільки надані як позивачем, так і відповідачем письмові докази по справі, підтверджують наявність у відповідача заборгованості у розмірі, встановленим письмовим розрахунком позивача, який відповідає вимогам Кредитного договору та нормам Цивільного кодексу України. Що стосується посилання [PERSON] на пропуск позивачем строку позовної давності, то такі посилання також не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України до моменту повернення всієї суми кредиту проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності (постанова Верховного Суду України від 02.12.2015 р. по справі № 6-249цс15). За нормами ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до графіку розрахунків (Додаток № 1 до Договору кредиту № 18-13 від 22.03.2013 р.) відповідач був зобов'язаний сплачувати проценти та частку кредиту до 15 числа кожного місяця, а остаточно повернути суму кредиту 22.03.2016 р. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує починаючи з 15.07.2013 р. З позовом про стягнення суму кредиту, процентів за користування кредитом та процентів згідно з п. 6.3. Договору кредиту станом на 05.03.2014 р. Позивач звернувся 05.03.2014 р., тобто у межах строку позовної давності. 18 липня 2016 року позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою. Уточнюючи свої позовні вимоги, позивач додатково просить суд стягнути проценти за користування кредитом за період з 05.03.2014 р. по 25.07.2016 р., а також інфляційні втрати за період вересень 2013 р. по травень 2016 р. На час подання уточненого позову строк позовної давності по додатково заявленим вимогам не сплинув. Таким чином, заява відповідача [PERSON], яка міститься у письмових запереченнях на позовну заяву, є неспроможною та судом до уваги не приймається, оскільки не ґрунтується на нормах Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 22) Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved