Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

18.05.2020 року до Жмеринського міськрайонного суду надійшов даний позов Савіхіної А.М. із вимогами стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість в сумі 6321,51 грн за кредитним договором від 13.10.2010 року. Вказані вимоги представник позивача обґрунтував тим, що свої зобов`язання за вказаним договором від 13.10.2010 року позивач АТ КБ "Приватбанк" виконав надавши [PERSON] кредит у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] померла, відповідач у справі [PERSON] є її спадкоємцем. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 13.10.2010 року становить 6321,51 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3160 грн, заборгованості за відсотками - 2941,23 грн, заборгованості по комісії та пені - 220,28 грн (а.с.1-3). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 14.04.2020 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у тому числі відповідача - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 12.05.2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи відкладено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін та визнано необхідним надання особистих пояснень представником позивача, у тому числі відповідача - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 09.06.2020 року за клопотанням представника позивача відкладено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін та визнано необхідним надання особистих пояснень представником позивача, у тому числі відповідача [PERSON] - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.07.2020 року у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів, за клопотанням представника позивача з метою надання додаткових доказів по справі відкладено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін, у тому числі відповідача у спосіб розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.07.2020 року відкладено судове засідання за клопотанням представника позивача щодо його участі в режимі відеоконференції з Вінницьким міським судом Вінницької області та викликом відповідача [PERSON] у спосіб розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 08.10.2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи відкладено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін та визнано необхідним надання особистих пояснень представником позивача, у тому числі відповідача - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Представник позивача Сауляк Є.В. в судове засідання не з`явився вчергове, попередньо подавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково повідомив, що іншими доказами сторона позивача не володіє. Відповідач [PERSON] причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву чи інших клопотань суду не представив. Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13.10.2010 року №б/н [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. згідно умов договору (а.с.7). З копій паспортів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.32,33-34) вбачається реєстрація шлюбу [PERSON] та [PERSON] 19.06.1976 року, а також реєстрація місця проживання обидвох подружжя з 13.10.1984 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.35). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 13.10.2010 року за позичальником [PERSON] рахується заборгованість перед позивачем в сумі 6321,51 грн, що станом на 28.01.2018 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3160 грн, заборгованості за відсотками - 2941,23 грн, заборгованості по комісії та пені - 220,28 грн (а.с.5-6). 20.06.2016 року позивач направив претензію кредитора №SAMDNWF00005934147 до Жмеринської міської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с.36-37,38). До зазначеної претензії банком було долучено копію вказаного вище свідоцтва про смерть [PERSON] . З копії повідомлення Жмеринської міської державної нотаріальної контори Вінницької області від 04.07.2016 року №717/0214 вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] була заведена на підставі претензії. Спадкоємці померлої до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зверталися (а.с.39). 08.08.2016 року позивач направив відповідачу [PERSON] лист-претензію з вимогою погасити борг в сумі 6321,51 грн за укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" кредитним договором №б/н від 13.10.2010 року (а.с.40,41-43). Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] за договором №б/н від 13.10.2010 року позичальником використовувались кошти з банківської картки № [NUMBER] АТ КБ "ПриватБанк" шляхом зняття готівки в банкоматах, оплати товарів та послуг, переказу грошових коштів; а також регулярно здійснювала поповнення карткового рахунку, останнє з яких в обсязі представлених станом на 26.06.2020 року відомостей вчинено поповненням рахунку на суму 300 грн. 08.06.2014 року (а.с.118-123). У відповідності до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст.204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно положень ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Окрім цього, узгодженими умовами анкети-заяви від 13.10.2014 року не визначено розміру відсотків за кредит, комісії та неустойки. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що додатково надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені серед іншого пільговий період користування коштами, процентні ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких визначено строк дії договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. Проте, вказані витяги не визнані стороною відповідача та не містять підпису позичальника [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.02.2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Тому при вирішенні даного цивільного спору не підлягають застосуванню положення ч.1 ст.634 ЦК України, якими передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору, оскільки не виключено, що Умови та правила надання банківських послуг змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" з часу виникнення спірних правовідносин 13.10.2010 року до моменту вказаної дати звернення до суду із цим позовом 18.05.2020 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору стосовно умов сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки такі не містять підпису позичальника, викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року в справі №342/180/17-ц. З цих підстав суд визнає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] за кредитним договором від 13.10.2010 року заборгованості за відсотками в розмірі 2941,23 грн і по комісії та пені в розмірі 220,28 грн. Згідно ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються положення статей 1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відтак, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Так, представником позивача за обґрунтуванням позовної заяви підставою задоволення позову вказано те, що відповідач [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Отже, обов`язковою умовою вказаного альтернативного способу прийняття спадщини є фактичне постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного постійного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду не представлено. Суд не приймає до уваги посилання сторони позивача на відомості у паспортах померлого кредитора [PERSON] та відповідача [PERSON] стосовно реєстрації шлюбу вказаних осіб та єдиної адреси реєстрації їх місця проживання, як на підтвердження обставин належності відповідача до спадкоємців за законом першої черги щодо майна померлої [PERSON] та прийняття ним одноособово даної спадщини з вказаних підстав, оскільки зазначені дані паспортів підтверджують відповідні обставини суто на період часу, який відповідає терміну укладення кредитного договору за представлення цих документів банкові позичальником. Тому навіть за відсутності заяви [PERSON] про відмову від даної спадщини, що визначається відсутністю офіційних відомостей про заведення спадкової справи, позивачем суду не представлено жодних доказів ані щодо тривалості зареєстрованого шлюбу між вказаними фізичними особами, ані щодо їх проживання разом саме на час смерті [PERSON] , обставини чого не є заздалегідь безумовними, проте лише на припущеннях їх чинності за відсутності визнання цих обставин відповідачем судове рішення ґрунтуватись вочевидь не може. Позивачем також не надано суду жодних доказів, що підтверджують, яке саме майно прийняв у спадок відповідач після смерті [PERSON] та яка його вартість, що унеможливлює визначення пропорційного стягнення з нього заявлених позивачем грошових коштів. Таким чином, враховуючи викладені обставини, що встановлені в ході судового розгляду, суд визначає недоведеними стороною позивача підстави для стягнення з відповідача [PERSON] боргу за кредитом спадкодавця [PERSON] , а тому позов підлягає залишенню без задоволення у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed