Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, а саме визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилалась на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 березня 1995 року. Позивач зазначає, що вона не може вільно володіти та розпоряджатися належною їй квартирою, оскільки в договорі купівлі-продажу посвідченому нотаріусом 28 березня 1995 року, невірно записано її прізвище: " [PERSON] " замість " [PERSON] ". Так " [PERSON] " - це її дівоче прізвище, однак на час вчинення зазначеного правочину 28 березня 1995 року вона була в шлюбі, який укладено було 28 січня 1995 року, і прізвище змінено на " [PERSON] ". 12 вересня 2006 року вона знову змінила прізвище з '" [PERSON] " на " [PERSON] ". На даний час в позивача виникла необхідність у відчуженні квартири, проте не може цього зробити через невідповідність правовстановлюючого документу. Зокрема приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавутою Ю.А 31.07.2020 року позивачу відмовлено у посвідченні договору купівлі - продажу через вище вказану невідповідність правовстановлюючого документу. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити з вищенаведених підстав. Представник відповідача звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 24 липня 1993 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Шовтенко Н.П., зареєстрований у реєстрі за №92, згідно якого [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.9). 28 березня 1995 року Старокостянтинівським БТІ ОР, згідно вказаного договору, за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.10). Згідно даних повного витягу з Держреєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00027200630 від 28.07.2020р. 28 січня 1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського РУЮ у Хмельницькій області, актовий запис №106 (а.с.7, зворот). Відповідно до даних свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 12.09.2006р. (повторне) 28.04.2005р. за актовим записом було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5) та 12 вересня 2006 р. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (свідоцтво про зміну імені Серія [NUMBER] від 12.09.2006р. /а.с.6/). Як вбачається з листа роз`яснення приватного нотаріуса Старокостянтинівського райнотокругу Лавути Ю.А. №141/01-16 від 31.07.2020р. [PERSON] відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , оскільки під час укладення договору купівлі-продажу, вказаної квартири 28.03.1995р. зазначено дошлюбне прізвище покупця « [PERSON] », в той же час її прізвище було змінене на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] (а.с.2). З наведеного вище слідує, що позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись, вищевказаним майном, через те, що у зазначеному договорі купівлі-продажу було помилково зазначено, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » при тих обставинах, що остання до укладення договору купівлі-продажу квартири - 28 березня 1995 року, уклала шлюб 28 січня 1995 року та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом та згідно ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Також, відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За вищевикладених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню та слід визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved