Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

29 жовтня 2021 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12 жовтня 2020 року між КС "Самара" та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту №378/20, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 12 000,00 гривень, строком на 24 місяці, починаючи з 12 жовтня 2020 року по 11 жовтня 2022 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 12 жовтня 2020 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №131 на суму 12 000 гривень. Відповідно до умов договору споживчого кредиту [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "10" по "16" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредитку, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 11 жовтня 2022 року. Відповідач повинен був повернути 12 000,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.6.2 договору. Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання по договору: не своєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.6.6 договору споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Згідно договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути суму заборгованості в розмірі 29 039,24 гривень, яка складається з: - 11 976 гривень - залишок по кредиту (12 000 гривень - 24 гривні фактично сплачених); - 17 063,24 гривень - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (18 939,24 - 1 876 сплачені) гривень. В якості забезпечення виконання зобов`язання відповідачем [PERSON] перед позивачем по виконанню умов договору споживчого кредиту, було укладено договір поруки №378/20 від 12 жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем [PERSON] . Остання прийняла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язаннях відповідача [PERSON] , визначених договором споживчого кредиту. Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідальність відповідача [PERSON] настає в разі, коли відповідач [PERSON] не виконає та / або не належним чином виконає свої зобов`язання за договором кредиту. П.2.2 того ж договору поруки встановлено, що відповідач несе солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідачі жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 039,24 гривень та судові витрати по справі. З урахуванням ціни позову, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзив на позовну заяву не надали, заяв про розгляд справи в їх відсутність не надали, про дату розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Дійсно, 12 жовтня 2020 року між КС "Самара" та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту №378/20, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 12 000,00 гривень, строком на 24 місяці, починаючи з 12 жовтня 2020 року по 11 жовтня 2022 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 12 жовтня 2020 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №131 на суму 12 000 гривень. Відповідно до умов договору споживчого кредиту [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "10" по "16" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредитку, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 11 жовтня 2022 року. Відповідач повинен був повернути 12 000,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.6.2 договору. Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання по договору: не своєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.6.6 договору споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Згідно договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути суму заборгованості в розмірі 29 039,24 гривень, яка складається з: - 11 976 гривень - залишок по кредиту (12 000 гривень - 24 гривні фактично сплачених); - 17 063,24 гривень - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (18 939,24 - 1 876 сплачені) гривень. В якості забезпечення виконання зобов`язання відповідачем [PERSON] перед позивачем по виконанню умов договору споживчого кредиту, було укладено договір поруки №378/20 від 12 жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем [PERSON] . Остання прийняла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язаннях відповідача [PERSON] , визначених договором споживчого кредиту. Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідальність відповідача [PERSON] настає в разі, коли відповідач [PERSON] не виконає та / або не належним чином виконає свої зобов`язання за договором кредиту. П.2.2 того ж договору поруки встановлено, що відповідач несе солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідачі жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох і більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків. (ст.611 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Як зазначалося вище, сторони встановили строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у встановлені Кредитним договором терміни. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Договір споживчого кредиту укладено сторонами 12 жовтня 2020 року, з терміном погашення кредиту до 11 жовтня 2022 року, тобто строк позовної давності за кредитними зобов`язаннями не сплив. Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. А відповідно до ч.4 ст.559 цього Кодексу порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів позивачем 14 липня 2021 року направлялася претензія за №1088/21 з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. З позовом до суду позивач звернувся 29 жовтня 2021 року. Отже, порука не припинилася на час звернення позивача до суду із вказаним позовом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Вказаний борг в сумі 29 039,24 гривень слід стягти солідарно з відповідачів на користь КС "Самара", також на підставі ст.264 ЦПК України судовий збір в сумі 2 270,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved