Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

В липні 2014 року ПАТ «Страхова компанія «Перша» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, вказавши, що 29.08.2013р. о 10 год. 00 хв., [PERSON], керуючи автомобілем «Lexus GS 350», д.н. [NUMBER], рухаючись по Проспекту Перемоги в м. Києві, допустила зіткнення з автомобілем «Nissan», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] та автомобілем «MG», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON], внаслідок чого транспортним засобам було завдано збитків. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 19.09.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/2190199 від 20.07.2013 року позивач 01.11.2013 року сплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4 315,00 грн. та 12.11.2013 року [PERSON] в розмірі 5 391,00 грн., а тому просить стягнути з відповідача дану шкоду в порядку регресу. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якому підтримала позов в повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів в заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. За письмовою згодою представника позивача, який не обмежений довіреністю на вчинення даної процесуальної дії, суд у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 19.09.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП 29.08.2013р. о 10 год. 00 хв. по Проспекту Перемоги в м. Києві за участю автомобілів «Lexus GS 350», д.н. [NUMBER], під керуванням відповідачки, «Nissan», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] та «MG», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON], внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. 01.11.2013 року позивач сплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4 315,00 грн. та 12.11.2013 року [PERSON] в розмірі 5 391,00 грн. за мінусом франшизи (що підтверджується платіжними дорученнями). Згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних АС/2190199 від 20.07.2013 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Lexus GS 350», д.н. [NUMBER] застрахована у ПрАТ СК «Перша», розмір франшизи становить 510 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із п п.1, 1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язань невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу, пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно п.п. 1, 1.1. ст. 38.1 «г» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки та за умов, визначених в статті 33 цього Закону. 1 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" змін у статтю 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Однак, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до змісту ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, позивач ПАТ «Страхова компанія «Перша» вправі пред'явити регресні вимоги до відповідачки як водія, який спричинив ДТП. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому їх слід задовольнити повністю і стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, у справі наявні судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн., а тому вказану суму також слід стягнути з відповідача на користь ПАТ «Страхова компанія «Перша». На підставі наведеного та

Outcome: approved