Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України. Свої позовні вимоги мотивує ти, що з відповідачем по справі [PERSON] вона проживала у зареєстрованому шлюбі, який відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рахівського РУЮ Закарпатської області 20 липня 2005 року - розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 97. Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 19 травня 1997 року. На даний час син проживає з нею та перебуває на її утриманні та вихованні, що стверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов. Відповідач близько вихованням сина не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, її життям не цікавиться, всі питання щодо виховання вона вирішую самостійно, повністю опікується сином, виховує та утримує його. На сьогоднішній день син має бажання виїхати на відпочинок та оздоровлення за межі України до свого рідного дядька [PERSON], який мешкає у Чеській Республіці, місто Пільзен. Однак для виїзду дитини за кордон потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини. Отримати таку згоду від батька дитини вона не може, оскільки її колишній чоловік [PERSON], як батько дитини надати нотаріально посвідчену згоду на її виїзд за кордон відмовляється. При цьому не вказує жодної аргументованої причини своєї відмови. Вважає, що діями відповідача, [PERSON] порушуються інтереси дитини на відпочинок та оздоровлення за кордоном. Оскільки виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, а вирішити даний спір без винесення відповідного судового рішення не являється можливим, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, для захисту інтересів та прав дитини. На підставі наведеного просила надати Головному управлінню ДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області дозвіл на виготовлення та видачу закордонного паспорта [PERSON], [INFO] без нотаріально посвідченої згоди батька дитини - [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS]. Надати дозвіл на виготовлення відповідних візових документів, пов'язаних із виїздом за кордон та дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньому [PERSON], [INFO] без нотаріально посвідченої згоди батька дитини - [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS]. Содові витрати просила залишити за нею. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з"явилася, однак надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач, [PERSON] в судові засідання, жодного разу, не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, шляхом опублікування оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Письмових пояснень та документальних підтверджень про причини неявки до суду не надходило. Представники ГУ МС України в Закарпатській області та Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання, повторно, не з'явилися, були належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи рекомендованими листами. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Заперечень на позов не подавали. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рахівського РУЮ Закарпатської області 20 липня 2005 року - розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 97. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 19 травня 1997 року. Неповнолітній, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою №1871 від 17.08.2014 року, виданою виконкомом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та актом обстеження матеріально-побутових умов громадянки [PERSON] від12 вересня 2014 року. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В судовому засіданні встановлено, що батько неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] - [PERSON] безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, виключно з метою належного її оздоровлення та відпочинку, при цьому його поведінка не обумовлена піклуванням про інтереси дитини, а виключно власними егоїстичними, матеріальними мотивами. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved