Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 2597 19 серпня 2010 року, а саме: на квартиру [ADDRESS], яка в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 32,4 кв. м., загальною площею 93,4 кв. м., та належить [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний № [NUMBER]) для погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 19 серпня 2010 року перед [PERSON] в сумі 1025440,00 (один мільйон двадцять п'ять тисяч чотириста сорок) гривень шляхом застосування процедури продажу з початковою ціною предмету іпотеки 1025440,00 (один мільйон двадцять п'ять тисяч чотириста сорок) гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 серпня 2010 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики грошей, згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] позику у сумі 1025440,00 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 128180,00 доларів США. Відповідно до пункту 3 договору позики [PERSON] повинна була сплатити суму боргу до 19.11.2010 року. Відповідно до пункту 5 договору позики [PERSON] була зобов'язана з 19 по 24 число кожного місяця, починаючи з 19.09.2010 року по 19.10.2011 року, сплачувати [PERSON] по 32480,00 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 4060,00 доларів США, решту суми у розмірі 960480,00 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 120060,00 доларів США [PERSON] повинна була сплатити до 19.11.2010 року. Таким чином, позивач виконав свої обов'язки за договором позики у повному обсязі, тобто 19.08.2010 року надав відповідачу позику, а відповідач з вересня 2010 року не здійснює відповідне повернення частини позики, чим порушує вимоги пункту 5 договору позики. Забезпеченням виконання зобов'язань за договором позики відповідно до п. 13 договору позики є іпотечний договір з накладанням заборони на відчуження квартири [ADDRESS]. У зв`язку з несплатою відповідачкою боргу, позивач звернувся до суду з проханням звернути стягнення на предмет іпотеки. 23 березня 2012 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №2/1522/12619/11 позов [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 2597 19 серпня 2010 року, а саме: на квартиру [ADDRESS], яка в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 32,4 кв. м., загальною площею 93,4 кв. м., та належить [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний [NUMBER]) для погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 19 серпня 2010 року перед [PERSON] в сумі 1025440,00 (один мільйон двадцять п'ять тисяч чотириста сорок) гривень шляхом застосування процедури продажу з початковою ціною предмету іпотеки 1025440,00 (один мільйон двадцять п'ять тисяч чотириста сорок) гривень. Ухвалою суду від 20.08.2012 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року у цивільній справі №2/1522/12619/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року у цивільній справі №2/1522/12619/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно - скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Відповідно до договору купівлі-продажу предмета іпотеки за рішенням суду від 22.06.2012 року (а.с. 126-127) [PERSON] продав [PERSON] предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], у зв`язку з чим [PERSON] була залучена до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2010 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики грошей (а.с. 5-6), згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] позику у сумі 1025440,00 (один мільйон двадцять п'ять тисяч чотириста сорок) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 128180,00 (сто двадцять вісім тисяч сто вісімдесят) доларів США. Відповідно до пункту 3 договору позики [PERSON] повинна була сплатити суму боргу до 19.11.2010 року. Відповідно до пункту 5 договору позики [PERSON] була зобов'язана з 19 по 24 число кожного місяця, починаючи з 19.09.2010 року по 19.10.2011 року, сплачувати [PERSON] по 32480,00 (тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 4060,00 (чотири тисячі шістдесят) доларів США, решту суми у розмірі 960480,00 (дев'ятсот шістдесят тисяч чотириста вісімдесят) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 120060,00 (сто двадцять тисяч шістдесят) доларів США [PERSON] повинна була сплатити до 19.11.2010 року. Таким чином, позивач виконав свої обов'язки за договором позики у повному обсязі, тобто 19.08.2010 року надав відповідачу позику в сумі 1025440,00 (один мільйон двадцять п'ять тисяч чотириста сорок) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 128180,00 (сто двадцять вісім тисяч сто вісімдесят) доларів США, що підтверджується п. 2 договору позики. З вересня 2010 року відповідач не здійснює відповідне повернення частини позики, чим порушує вимоги пункту 5 договору позики. Згідно з п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовим повідомленням-вимогою від 03.10.2011 року щодо дострокового погашення заборгованості за договором позики до 07.11.2011 р. (а.с. 7). Однак, відповідач у вказаний в листі-вимозі строк не здійснив погашення заборгованості у добровільному порядку і заборгованість [PERSON] перед [PERSON] станом на теперішній час не погашена, чим відповідач надалі продовжує порушувати вимоги пункту 5 договору позики. Забезпеченням виконання зобов'язань за договором позики відповідно до п. 13 договору позики є іпотечний договір з накладанням заборони на відчуження квартири [ADDRESS]. 19 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки (а.с. 9-14), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2597, згідно з яким [PERSON] передано в іпотеку зазначену квартиру, що належить [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 14.05.2003 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюком В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2375, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 27.05.2003 року в книзі 151 доп., на стор. 121, від № 3331. Номер за РПВН вищевказаної квартири 10010457. Заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, що є предметом іпотеки була накладена нотаріусом 19.08.2010 року, зареєстрована в реєстрі за № 10162606, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № [NUMBER] від 19.08.2010 року. Заставлене майно внесено нотаріусом до Державного реєстру іпотек 19.08.2010 року, зареєстровано за № 10162626, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 28216322 від 19.08.2010 року. Відповідно до п. 2.2. іпотечного договору сторони оцінили предмет іпотеки, за згодою сторін з урахуванням ринкових цін в 1025440,00 грн. При цьому сторони згодні з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору є умовною вартістю предмета іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у випадку примусового стягнення (виконавчий напис, судове рішення) буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на аналогічне предмету іпотеки майно на момент його реалізації, у випадку реалізації предмета іпотеки згідно з довіреністю. Згідно з п. 6.7.1.5. іпотечного договору ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між сторонами або на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижче ніж 1025440,00 грн., що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 128180,00 доларів США. Згідно з ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку"у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов п. 6.2 іпотечного договору іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, зокрема, у випадку у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобов`язання. Згідно з п. 6.2. іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюватися одним з способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. В свою чергу, ч. 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку"визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. При цьому, аналогічні положення містяться й у п. 6.4. іпотечного договору від 19 серпня 2010 року, укладеного сторонами, у тому числі, і припис щодо необхідності попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. На виконання вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовим повідомленням-вимогою від 03.10.2011 року щодо дострокового погашення заборгованості за договором позики до 07.11.2011 р. Однак, як вже зазначалось вище, відповідач у вказаний в листі-вимозі строк не здійснив погашення заборгованості у добровільному порядку і відповідно позивач набув право вимоги до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачеві, про що зазначається в позовній заяві (ч.1 ст.12 ЦК України, ст.ст.38, 39 Закону України "Про іпотеку"). У своїй позовній заяві позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу з початковою ціною предмета іпотеки 1025440,00 грн. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Враховуючи викладене,

Outcome: approved