Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» (далі - позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2626/0308/71-002 від 04.03.2008 року в сумі 932 097,62 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.03.2008 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1815 та зареєстрований в реєстрі правочинів за №2735130. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (право вимоги якого за кредитним договором перейшло до ТОВ "Кредитні ініціативи") та [PERSON] (далі - позичальник) було укладено Кредитний договір № 2626/0308/71-002, з подальшим внесенням змін та доповнень до нього. Згідно з умовами кредитного договору, Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 50 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у визначений договором термін. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у сумі 50 000,00 дол. США, однак позичальник порушив умови кредитного договору щодо повернення у встановлений термін кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. На момент звернення до суду заборгованість по кредитному договору не погашена. Представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Д.М. Несенюк в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст.ст. 169, 224 ЦПК України судом було визнано можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] З'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2626/0308/71-002, з подальшим внесенням змін та доповнень до нього. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1., 2.2 Договору, Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. (а.с. 99-108) Також, як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Згідно даного договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. (а.с. 114-121) Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це заміна кредитора в зобов'язанні. Загальні вимоги до порядку заміни кредитора в зобов'язанні визначені у гл. 47 ЦК України. Стаття 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо така неможливість установлена договором або законом. Внаслідок укладення вищевказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 04.03.2008 року № 2626/0308/71-002 позичальником згідно якого є [PERSON]. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, в той час як відповідач наданий кредит в строки, встановлені кредитним договором, не повертає, внаслідок чого у нього наявна прострочена заборгованість по кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням позичальником кредитних умов, станом на 01.03.2013 року сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором № 2626/0308/71-002 від 04.03.2008 року становить 932 097, 62 грн., а саме: за кредитом - 394 886,17 грн., по відсотках - 211 388,55 грн., пеня - 325 822,90 грн. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В забезпечення зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 04.03.2008 року укладено Іпотечний договір №2626/0308/71-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], запис в реєстрі за №1819. Крім того, 11.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до іпотечного договору № 2626/0308/71-002-Z-1 від 04.03.2008 року, посвідчену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], запис в реєстрі за №3052. (а.с. 13-18) Відповідно п.2 Іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира під номером тридцять чотири, яка знаходиться у м. Українка, по вул. Будівельників, буд. 4. (а.с. 13) Згідно з п.11 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання повністю або частково, у т.ч. якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов'язанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним). При настанні зазначених випадків, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. (а.с. 14) Судом встановлено, що відповідачу було направлено письмову вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки» (а.с.31), але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст. ч.5 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування. Відповідно до п.42 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства, при вирішенні спорів що виникають з кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача суду не надав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2626/0308/71-002 від 04.03.2008 року, в сумі 932 097,462 грн., є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" 3441, 00 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved