Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], 30 січня 2014 року звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, та просить постановити судове рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] майно на загальну суму 12800 грн., а саме: холодильник " SANIGЕ" білого кольору, вартістю 2000 грн.; телевізор "LG" чорного кольору, вартістю 1000 грн.;DVD програвач "LG" чорного кольору, вартістю 300 грн.; пральну машину " Samsung" білого кольору, вартістю 3700 грн.; меблевий гарнітур "Вікторія", вартістю 3400 грн.; пилосос сірого кольору, вартістю - 200 грн.; двері вхідні металеві - вартістю - 200 грн.; велосипед "Україна", вартістю 400 грн.; дриль "Stern", вартістю 200 грн., та поділити майно наступним шляхом, визнати за ним право власності на телевізор "LG", DVD програвач "LG", пральну машину "Samsung", велосипед "Україна", дриль "Stern", всього на суму 5600 грн., а за [PERSON] визнати право власності на холодильник " SANIGЕ" білого кольору; меблевий гарнітур "Вікторія"; пилисос сірого кольору; двері вхідні металеві темного коричневого кольору, всього на суму 7200 грн.. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши, що з 08 червня 2008 року по 20 червня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу ним та відповідачкою за спільні кошти було придбано майно, а саме: холодильник "SANIGЕ" білого кольору, вартістю 2000 грн.; телевізор "LG" чорного кольору, вартістю 1000грн.; DVD програвач "LG" чорного кольору, вартістю 300 грн.; пральну машину "Samsung" білого кольору, вартістю 3700 грн.; меблевий гарнітур "Вікторія", вартістю 3400 грн.; пилосос сірого кольору, вартістю - 200 грн.; двері вхідні металеві - вартістю - 200 грн.; велосипед "Україна", вартістю 400 грн.; дриль "Stern", вартістю 200 грн. на загальну суму 12800 грн. На даний час виникли питання щодо поділу спільного майна, тому він просить суд поділити спільне майно подружжя, а саме визнати за ним право власності на телевізор "LG", DVD програвач "LG", пральну машину " Samsung", велосипед "Україна", дриль "Stern", а за [PERSON] визнати право власності на холодильник " SANIGЕ", меблевий гарнітур "Вікторія", пилосос, двері вхідні металеві. Відповідач, належним чином повідомлена про місце, день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, в письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, позов не визнала. В судове засідання направила свого представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити із посиланням на його безпідставність. Пояснив, що дійсно сторонами спільно придбавались вхідні металеві двері, але вони є частиною квартири, інше зазначене позивачем майно в шлюбі не придбавалося. Проживаючи у шлюбі сторони придбали житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS], який зареєстрували на ім'я [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 08 червня 2008 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Однак на підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони проживають окремо. Позивач просить визнати спільною сумісною власністю майно придбане у шлюбі та поділити його. В переліку майна, що підлягає поділу позивач зазначив холодильник, телевізор, програвач дисків, пральну машину, меблевий гарнітур, пилосос, двері вхідні, велосипед та дриль. Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що відповідач не придбавала спільно з позивачем майно зазначене у позові, окрім вхідних дверей, що поділу не підлягають, оскільки воня є часткою квартири. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю, тобто подружжя складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зі ст. 368 ЦК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання не проводиться , - до початку розгляду справи по суті. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд враховував те, що позивачем не надано доказів, які б достовірно підтверджували, що подружжя під час шлюбу набуло за спільні грошові кошти зазначене в позові майно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, аналізуючи вищезазначені норми законодавства, приймаючи до уваги, що позивачем було обрано невірну форму захисту, з огляду на положення ст. 71 СК України, суду не було надано належних доказів існування спірного майна у сторін по справі та його належності їм, суд приходить до висновку, що поділити майно подружжя шляхом його передачі позивачу або стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості такого майна подружжя не вбачається можливим, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed