Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позиції учасників справи, процесуальні дії, вчинені по справі. 28.05.2020 позивач звернувся до Семенівського районного суду із вказаним позовом, в якому просив суд визнати дійсною угоду б/н від 17.11.2017 про розірвання договору оренди землі б/н від 14.06.2016, визнати недійсним договір оренди землі б/н від 20.08.2019 з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427, площею 4,6603, укладений між [PERSON] та ТОВ "Райземінвест-2017", а також скасувати рішення державного реєстратора КП "Реєстр нерухомого майна та бізнесу" Бричківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Онищенка Р.М. про припинення права оренди позивача щодо спірної земельної ділянки, а також про державну реєстрацію права оренди ТОВ "Райземінвест-2017" щодо вказаної земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначено, що 14.09.2016 між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки 5324583200:00:002:0427 строком на 10 років, який зареєстровано 30.05.2017. Позивач користувався вказаною земельною ділянкою, однак у вересні 2019 отримав вимоги від відповідачів не проводити будь-яких польових робіт у зв`язку з тим, що 17.11.2017 договір оренди землі, укладений 14.09.2021 між позивачем та [PERSON] , було розірвано сторонами з реєстрацією відповідного правочину 16.08.2019, після чого, 20.08.2019 відповідачі уклали між собою договір оренди спірної земельної ділянки, який було зареєстровано державним реєстратором КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу" Бричківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Онищенком Р.М., індексний номер 48367191 від 23.08.2019. Позивач зазначає, що уповноважені посадові особи ТОВ «Полтавазернопродукт» не укладали 17.11.2017 угоди про дострокове припинення договору оренди від 14.09.2016, вказана угода була укладена всупереч інтересам позивача та без виявлення дійсної волі орендаря, підписана неуповноваженою особою, а тому є незаконною та підлягає визнанню недійсною. Ухвалою судді Семенівського районного суду Полтавської області Харченка В.Ф. від 02.06.2020 задоволено його заяву про самовідвід у справі, у зв`язку з чим, розпорядженням голови суду від 02.06.2020 року справу було направлено до Хорольського районного суду Полтавської області, як найбільш територіально наближеного до Семенівського районного суду Полтавської області, оскільки після задоволення самовідводу судді неможливо було утворити новий склад суду для розгляду справи. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 09.06.2020 позовну заяву прийнято до провадження судді Старокожка В.П., відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 11.08.2021 ухвалою суду витребувано від обох відповідачів копію договору оренди землі від 20.08.2019 року, а від [PERSON] - оригінальний примірник угоди від 17.11.2017 року про розірвання договору оренди землі, від Семенівської районної державної адміністрації - документи реєстраційної справи (в електронній та паперовій формі), які були надані для державної реєстрації припинення іншого речового права Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт" стосовно земельної ділянки площею з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427. Ухвалою Хорольського суду від 23.11.2020 витребувано від Семенівської РДА оригінальний примірник угоди від 17.11.2017 року про розірвання договору оренди землі, решту клопотань позивача залишено без задоволення. 22.12.2020 представником відповідачів - адвокатом Бехтер Л.В. - подано відзиви в інтересах обох відповідачів разом з клопотаннями про поновлення строків для їх подання. У поданих відзивах представник відповідачів проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач ще у квітні 2018 року був обізнаним про існування угоди про дострокове розірвання договору та умисно не подавав її на державну реєстрацію з метою подальшого використання земельної ділянки. Вказувала на відсутність порушень порядку реєстрації припинення права оренди за позивачем та реєстрації права оренди за ТОВ «Райземінвест-2017» з боку державного реєстратора. Також представником відповідачів наголошувалось на достатність і вичерпність повноважень директора Виробничого підрозділу «Агрофірма Семенівська» [PERSON] на підписання угоди про дострокове розірвання договору оренди від імені позивача, а також відсутність локальних нормативно-правових актів, які б містили пряму на це заборону. Представником відповідачів зазначалось, що вищеописана додаткова угода про дострокове розірвання договору оренди була вільним волевиявленням сторін, а факт відсутності примірника такої угоди у ТОВ «Райземінвест-2017» не може свідчити про її підробку. 04.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить про задоволення позовних вимог, зазначаючи, що аргументи представника відповідачів не варто брати до уваги. Зокрема, представником відповідачів не доведено існування взаємного вільного волевиявлення сторін договору на його укладення. Також представник позивача наголошував, що директор ВП АФ «Семенівська» Сліпаченко П.П. був призначений на посаду директора виробничого підрозділу на підставі контракту від 12.12.2016, згідно якого директор зобов`язувався здійснювати управління підрозділом в межах повноважень, наданих Положенням про ВП, в тому числі організовувати вчасне укладання (переукладання) договорів оренди, а також знаходити земельні ділянки з можливістю оренди. Представник позивача наголошує, що [PERSON] не мав повноважень зменшувати земельний банк, а п.4.5 ст. 4 вказаного Положення передбачено, що ВП АФ «Семенівська» не має право самостійно розривати будь-які договірні відносини. Крім того, представник позивача у відповіді на відзив зазначав, що згідно умов контракту директор ВП АФ «Семенівська» не мав права брати участь прямо чи опосередковано в діяльності або бути акціонером інших господарських підприємств, натомість [PERSON] , порушуючи умови трудового договору, створив господарське товариство - ТОВ «Райземінвест-2017», що підтверджує мотив та можливість [PERSON] завдати шкоду позивачу шляхом переоформлення на підконтрольну йому юридичну особу орендованих позивачем земель. На підтвердження фальсифікації угоди про розірвання договору оренди представник позивача зазначає той факт, що відповідач ТОВ «Райземінвест-2017» не надав примірника такої угоди. Крім того, представник позивача наголосив на неправомірності реєстрації припинення права оренди позивача на спірну земельну ділянку, вказуючи, що у довіреності [PERSON] були відсутні повноваження на припинення договорів, відповідно правочин укладений з перевищенням повноважень, натомість державний реєстратор не переконався у наявності повноважень [PERSON] на укладення договору при реєстрації спірного правочину. Наказами Мінюсту України від 27.01.2021 скарги позивача на дії державного реєстратора були задоволені, чим зайвиї раз підтверджується факт неправомірності реєстрації припинення інших речових прав за позивачем та реєстрації інших речових прав за відповідачем ТОВ «Райземінвест-2017». 11.03.2021 представник відповідачів подала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що у копії трудового контракту та Положенні ВП АФ «Семенівська» відсутній підпис [PERSON] , відповідно його повноваження не були обмежені вказаними документами. Також представник позивача на рахунок наказів Мінюсту, якими задоволено скарги позивача, наголошує, що копій наказів позивач не надав, крім того, вони оскаржуються відповідачем ТОВ «Райземінвест-2017» у Полтавському окружному адміністративному суді. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 31.08.2021 закрито підготовче провадження по даній справі, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] , позовні вимоги підтримали, зазначивши, що угода від 17.11.2017, укладена між [PERSON] та [PERSON] , який діяв, нібито представляючи інтереси позивача, про розірвання договору оренди землі від 14.09.2016, має бути визнана судом недійсною, оскільки відсутнє волевиявлення сторони позивача щодо її укладення, а [PERSON] не мав повноважень на розірвання договору оренди землі з [PERSON] . Також наголошували, що [PERSON] мав повноваження в межах трудового контракту та положення про ВП АФ «Семенівська», з положень яких слідує, що ВП АФ «Семенівська» не має право на розірвання договірних відносин. Генеральна довіреність, видана позивачем на ім`я [PERSON] , обмежує повноваження останнього згідно Положення про ВП АФ «Семенівська». Представник позивача також наголосив, що розриваючи договір оренди з [PERSON] , [PERSON] діяв у власних інтересах, оскільки, всупереч положенням контракту, останній у грудні 2017 заснував інше господарського підприємства - ТОВ «Райземінвест-2017», з яким в подальшому уклав договір оренди землі, належної [PERSON] . Крім того, про це свідчить той факт, що [PERSON] не інформував позивача про укладення угоди від 17.11.2017 про розірвання договору оренди, внаслідок чого позивач без будь-яких заперечень зі сторін відповідачів у 2018 посіяв та зібрав соняшник, у 2019 - кукурудзу, земельна ділянка відповідачами не витребовувалась, а орендодавець [PERSON] отримувала орендну плату в той час, як нібито договір оренди землі з позивачем було розірвано. Крім того, представник позивача зазначав, що, всупереч того, що суд зобов`язав відповідача [PERSON] надати оригінал угоди про розірвання договору оренди, відповідачка не виконала ухвалу суду, у своїх показах пояснила, що вона ніколи не отримувала примірник такої угоди. Представник позивача також зазначив, що оскільки спірні угода та договір укладені [PERSON] з перевищенням повноважень, рішення про реєстрацію цих правочинів підлягає скасуванню, що також підтверджується Наказами Мінюсту від 27.01.2021, згідно яких скасовано рішення, прийняті державним реєстратором за відсутності повноважень у [PERSON] на укладення спірних правочинів. Решта позовних вимог підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання угоди від 17.11.2017 недійсною. Також зазначали, що рішення слідчих про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] скасовані прокурором Глобинської окружної прокуратури. Також, адвокати наголошували на необхідності критичної оцінки наданого представником відповідачів висновку науково-правової експертизи від 30.09.2021, оскільки експерти не попереджались судом про кримінальну відповідальність, а також експертами неповно досліджувались положення нормативних актів, на підставі яких діяв [PERSON] , не проаналізовано чіткі заборони в повноваженнях останнього. Також наголошували на відмінностях в показаннях свідків [PERSON] та [PERSON] , які не змогли пояснити, яким чином зникли оригінали спірних угод, а відповідачка [PERSON] не змогла пригадати, коли саме і чи підписувала угоду від 17.11.2017. З показань свідка [PERSON] слідує, що ніяких договорів він не готував, що суперечить показанням свідків [PERSON] та [PERSON] , які заявляли про розірвання в короткий проміжок великої кількості договорів, про що, однак, не було відомо іншим працівникам підрозділу. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначила, що договором про оренду землі від 2016 року було передбачено можливість його розірвання. У кінці 2017 року проводились збори пайовиків, зокрема, щодо збільшення розміру орендної плати, гендиректор позивача не пообіцяв покращень орендодавцям. Більше 100 чоловік звернулись до [PERSON] з усними вимогами повернути земельні ділянки та розірвати договори оренди. Сторони погодили дострокове припинення договору оренди землі [PERSON] . У договорі про оренду землі відсутня вимога письмового звернення [PERSON] про розірвання договору. Центральний офіс у м. Києві час від часу забирали оригінали справ щодо договорів оренди землі з пайовиками, тому представник відповідача наголосила, що саме у позивача мають перебувати угоди про розірвання договорів оренди, в тому числі з [PERSON] . У відповідачки [PERSON] не було обов`язку зберігати угоду про розірвання договору оренди від 17.11.2017. Позивач ще у квітні 2018 року був обізнаним про існування угоди про дострокове розірвання договору, що підтверджується, зокрема, статтями в газеті позивача, та умисно не подавав цю угоду на державну реєстрацію з метою подальшого використання земельної ділянки. Крім того, зазначила, що договір про оренду землі між [PERSON] та ТОВ «Райземінвест-2017» був укладений лише у 2019 році. Також представник відповідачів наголошувала на достатність і вичерпність повноважень директора Виробничого підрозділу «Агрофірма Семенівська» [PERSON] на підписання угоди про дострокове розірвання договору оренди від імені позивача, а також відсутність локальних нормативно-правових актів, які б містили пряму на це заборону. Це також підтверджується висновком науково-правової експертизи від 30.09.2021. Представником відповідачів зазначалось, що вищеописана додаткова угода про дострокове розірвання договору оренди була вільним волевиявленням сторін, а факт відсутності примірника такої угоди у ТОВ «Райземінвест-2017» не може свідчити про її підробку. Накази Мінюсту, з яких вбачається відсутність повноважень [PERSON] на укладення угод про розірвання договорів оренди, на даний час оскаржуються в Полтавському окружному адміністративному суді. Також зазначила, що свідки [PERSON] та [PERSON] не перебували в трудових відносинах з ВП АФ «Семенівська» на момент вчинення спірної угоди та не можуть свідчити про обставини її укладення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що у 2017 році була затримка зі сторони позивача з виплатою коштів за оренду землі. На зборах пайовиків була присутня, коли саме вони проходили, не пам`ятає. Коли саме та до кого саме звернулась з заявою про розірвання договору, не пам`ятає, додаткову угоду про розірвання договору підписувала тоді, коли їй сказали. В 2017 році підписувала угоду в конторі, на другому поверсі в кабінеті, де всі працівники сидять [PERSON] та Чорнобиль, зокрема. Відповідач після зборів пішла в контору підписати угоду, з ким з односельців вона ходила в контору, не пам`ятає. Підписувала те, що дали, вона не читала уважно угоду, заяву про розірвання договору вона не писала. Не звернула увагу на дату документа, скільки підписів поставила, не пам`ятає. Хто давав договір підписувати та вказував, де ставити підпис, не пам`ятає. Після того, як підписала угоду про розірвання, до [PERSON] перейшла майже зразу, через декілька місяців, потім зазначила, що цей проміжок міг бути 1 рік. Після того, як позивач розрахувався за 2017 рік, її землю напевно обробляв [PERSON] , одразу після розірвання договору вона звернулась до Райземінвест з метою укладення договору оренди. Зазначила, що коли розривала договір з позивачем, [PERSON] уже працював на Райземінвест, а не Полтавазернопродкут. Вказала, що в неї вдома є оригінали договорів, має бути і про розірвання договору, ухвали про витребування цього договору не отримала. Надала покази, що після розірвання договору з позивачем і звернення до Райземінвесту її ділянку обробляв 2 роки Полтавазернопродукт, надавав зерно, тому можливо відповідачка пізніше, ніж у 2017 році, підписувала угоду про розірвання договору оренди, напевно в 2019 році. Земля не могла 2 роки бути не в оренді. Для реєстрації документів у сільській раді робила доручення Марехі, коли саме видала їй довіреність, не пам`ятає. Після підписання угоди про розірвання договору з позивачем, в новому році [PERSON] почав обробляти земельну ділянку. Свідок не пояснила, чому не повідомляла позивача про угоду про розірвання договору оренди землі в той час, як представники Полтавазернопродукт у 2018 - 2019 роках дзвонили та уточняли про форму виплати орендної плати [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що реєстраційні дії щодо припинення речових прав оренди за ТОВ «ІПК «Полтавазернопродкут» здійснювались [PERSON] на підставі додаткових угод про розірвання договорів оренди та доручень, виданих орендодавцями на ім`я [PERSON] . Після проведення реєстраційних дій додаткову угоду про розірвання договору оренди, доручення, договір оренди державний реєстратор зберіг в електронній формі до реєстраційних справ, а оригінальні примірники повернув представнику заявника - [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона з 2017 року працює фахівцем по роботі з пайовиками ТОВ «ІПК «Полтавазернопродкут», працювала у ВП АФ «Семенівська» до листопада 2017 року, потім була звільнена, через деякий час була поновлена на роботі. Про дострокове розірвання договору оренди пайовики, в тому числі [PERSON] , не зверталися, про масові невдоволення орендодавців свідок не чула, у 2017 році до 31 грудня проводилися виплати пайовикам. До кінця 2017 року випадків дострокового розірвання договорів оренди не було. Будь-яка заява пайовиків, яка надходила до підрозділу, реєструвалась в журналі вхідної кореспонденції секретарем директора [PERSON] , потім її візував [PERSON] . [PERSON] зверталась до свідка з питань виплати орендної плати, отримувала плату продуктами, зазначила, що цьому пайовику здійснювалась виплата орендної плати після 2017 року. Про розірвання договору [PERSON] стало відомо лише у 2019 році, коли надійшло повідомлення про те, щоб не обробляли земельну ділянку. У 2018 році з`ясувалось, що багато пайовиків розірвали договора оренди, це продовжилось у 2019 та 2020 роках. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , показав суду, що він працював в ТОВ «ІПК «Полтавазернопродкут» на посаді фахівця з інформаційних систем з 2015 року до січня 2017 року, з січня по листопад 2017 року працював фахівцем по роботі з пайовиками, в обов`язки якого входили заключення договорів оренди землі, потім звільнився, а з 2021 року знову прийнятий на роботу до ТОВ «ІПК «Полтавазернопродкут». В 2017 році до його обов`язків входила комунікація з пайовиками, підготовка договорів оренди, сканування документів по справах пайовиків в програмі 1С. Зазначив, що серед шаблонів договорів, які використовували працівники підрозділу, не було угоди про розірвання договору. Після укладення договорів та їх реєстрації, оригінали договорів передавались до центрального офісу. Без внесення договору в 1С він не передавався в архів. Договори розривались тільки у випадку, якщо закінчився строк їх дії та орендодавець звертався з відповідною заявою. За час роботи свідка на підприємстві достроково договори не розривались. Про розірвання договору [PERSON] не зверталася, про такі наміри теж не повідомляла. Стосовно виплати орендної плати [PERSON] зверталась усно. Заяви пайовиків вносились до журналу вхідної кореспонденції. Заяв на розірвання договору ні разу не надходило за період роботи свідка. До 2019 року в оренді позивача від пайовика [PERSON] перебувало 3 земельні ділянки (1 ціла та дві по 1/3 частки). На даний час обробляється лише одна ділянка [PERSON] на (1/3). [PERSON] зверталась з питань виплати орендної плати до 2019 року і відповідні виплати їй здійснювались, свідку відомо, що земельна ділянка [PERSON] оброблялась позивачем у 2018 році. Про збори пайовиків у 2017 йому нічого невідомо, масові черги пайовиків до кабінету директора на розірвання договорів не бачив. Розрахунок здійснювався відповідно договору до кінця поточного року. У 2019 році стало відомо про розірвання договору [PERSON] після отримання листа з вимогою не обробляти землю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який перебував на посаді директора ВП АФ «Семенівська» з 2005 року, показав суду, що він займався виробничими питаннями, збільшував земельний банк, як керівник мав повноваження на підписання договорів оренди землі, їх розірвання, а також підписання інших договорів. Був керівником ВП згідно доручення від 2015 року, під час діяльності керувався також штатним розписом, в якому зазначені його повноваження, обмежень на підписання будь-яких договорів [PERSON] не мав. З Положенням про ВП він не був знайомий. Станом на 2017 рік орендна плата не була отримана орендодавцями, люди були насторожені ситуацією, в кінці жовтня - на початку листопада він проводив позачергові збори з пайовиками за участі генерального директора, на яких останній сказав людям «Ідіть, куди хочете», маючи на увазі, шукати кращих орендарів. Свідок пообіцяв всіх забрати у своє товариство, але до кінця року ТОВ «Райземінвест-2017» не здійснювало господарської діяльності. З [PERSON] [PERSON] особисто підписував договір про розірвання договору оренди у своєму кабінеті. [PERSON] підготувала примірники угоди про розірвання договору оренди, після підписання вручила один примірник [PERSON] , інший мала передати в архів підприємства. Розірвання договорів в підрозділі відбувалось і раніше, свідок раніше підписував такі договори про розірвання, тому і в 2017 році [PERSON] підписував розірвання договорів оренди земельних ділянок. По [PERSON], як і по інших орендодавцях, свідок не повідомляв довірителя про розірвання договорів, перед укладенням такої угоди не перевіряв наявність заборгованості по виплаті орендної плати, оскільки це не входило до його компетенції. Юридичний відділ позивача не повідомляв про розірвання договору з [PERSON] , нікому з працівників [PERSON] також не повідомляв про розірвання договорів оренди. Контроль за реєстрацією договорів свідок не здійснював. З посади директора ВП свідок звільнився у грудні 2017 року, коли продовжувались затримки у виплаті орендної плати, а [PERSON] не хотів брати участь у тому, щоб продовжувати пайовикам договори оренди землі з недобросовісним орендарем. [PERSON] отримувала орендну плату в 2018 році та її ділянка оброблялася ТОВ «ІПК «Полтавазернопродкут». В 2019 році надійшли заяви про обробіток земельної ділянки [PERSON] . Свідок сам примірники договорів не виготовляв, цим займалась [PERSON] . Свідок звільнився після звільнення Чорнобиль, оскільки її обов`язки перейшли до нього. Заперечував, що в кінці кінців всі пайовики перейшли до ТОВ «Райземінвест-2017», тих, хто не перейшов, не пам`ятав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, суду що вона працює економістом у ТОВ "Рейземінвест-2017". З 2014 по 2018 року працювала економістом у ТОВ «ІПК «Полтавазернопродкут» та виконувала обов`язки по роботі з пайовиками, також займалась переоформленням спадщини невитребуваних паїв. Зазначила, що шаблони всіх документів були в спеціальній програмі «Хомка», їй було відомо, що без відома центрального органу зміст договорів не могли змінювати. Угода про дострокове розірвання договору оренди була в програмі, доступ до неї був у всіх працівників. [PERSON] мав право набирати договори. [PERSON] відповідала за виплати. Все розпочалося з літа 2017, коли вони із [PERSON] проводили збори по сільських радах і обіцяли підвищити виплати по оренді, але центральний офіс не надав згоди на це, що викликало обурення пайовиків. До кінця року заборгованість по орендній платі залишалась. Зазначила, що в той період був великий ажіотаж, люди масово звертались з вимогами розірвати договори оренди. Всі це бачили, і [PERSON] , і Чорнобиль. Не пам`ятає, як саме готувала угоду про розірвання договору оренди з [PERSON] , оскільки людей було дуже багато і вона підготувала багато таких угод. Виготовляли 3 примірники, 2 з яких буди в особовій справі пайовика. Коли свідок була у відпустці, люди з центрального офісу приїхали та забрали особові справи людей з оригіналами договорів оренди та іншими договорами, більше свідок не бачила оригіналів угод про розірвання договорів оренди. В програму 1С угоди про розірвання договору не вносили. Коли люди звернулись усно про розірвання, працівники звернулись у центральний офіс, де їм сказали використовувати шаблон угоди про розірвання договору оренди і скинули цей шаблон у «Хомку». Зазначила, що всі угоди були в одній папці. Чому їх не бачили інші працівники, не знає. Договори вона не реєструвала у журналі реєстрації. Угоди підписували масово, перед цим [PERSON] давав свідку список людей, по яких розривались угоди. Свідок вказала, що про наміри людей розірвати договори повідомляли центральний офіс на нарадах з економічного аналізу з центральним офісом, які відбувались кожного першого числа місяця, однак у журналі вхідних документів не реєструвала угоди про розірвання договорів. У неї були повноваження на реєстрацію. Складався пакет документів, необхідних реєстратору. Один оригінал залишався в реєстратора, інший передавали на центральний офіс, ще один - пайовику. Зазначила, що після реєстрації угоди з [PERSON], не отримала назад примірники оригіналів угод. В кінці листопада 2017 свідок пішла на лікарняний, потім у відпустку, після чого звільнилась у січні 2018 року. З березня 2019 року влаштувалася в ТОВ "Рейземінвест-2017". По [PERSON] спочатку вони зареєстрували угоду про розірвання договору оренди землі, а потім договір оренди землі з ТОВ "Рейземінвест-2017". Товариство платило 17 000,00 грн орендної плати пайовикам, тому всі йшли до ТОВ «Райземінвест-2017». Зазначила, що не пам`ятає, чи бачила [PERSON] 17.11.2017 в офісі підрозділу, свідок повідомляла представників центрального офісу в усній формі про розірвання договору з [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини, встановлені судом. Довіреністю від 09.09.2016 позивач уповноважив директора ВП АФ «Семенівська» [PERSON] представляти підрозділ та інтереси товариства в державних організаціях, зокрема, з питань укладання та підписання договорів оренди землі, їх державної реєстрації. Для цього, представнику надається право підписувати договори оренди земельних ділянок чи земельних часток (паїв) від імені орендаря та інші будь-які документи, які пов`язані з оформленням та реєстрацією таких договорів. Також [PERSON] мав право на укладення та підписання з юридичними та фізичними особами України господарських угод, в тому числі, купівлі-продажу, постачання, спільної діяльності, здійснювати інші угоди, передбачені законодавством, з урахуванням обмежень 45 000,00 грн. Крім цього, [PERSON] був уповноважений організовувати та контролювати здійснення документообігу в ВП АФ «Семенівська», а також вчиняти інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю та з функціональними обов`язками директора виробничого підрозділу. Довіреність дійсна до 09.09.2018 (т. 1, а.с. 63). З трудового договору (контракту) № 2, укладеного між ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» та [PERSON] 12.12.2016, вбачається, що останній призначається на посаду директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» та зобов`язується здійснювати управління підрозділом в межах повноважень, наданих Положенням про ВП, забезпечувати ефективне використання та збереження майна товариства. Права та обов`язки сторін регулюються цим контрактом, Положенням про ВП, Статутом ТОВ, а також чинним законодавством України про працю. Директор зобов`язаний безпосередньо організовувати вчасне укладання (переукладання) договорів оренди земельних ділянок з фізичними особами-орендодавцями, а також контролювати реєстрацію укладених договорів оренди землі та оформлення супутніх документів, необхідних для здійснення такої реєстрації щодо земельних ділянок, що знаходяться в користуванні ВП Товариства. Крім цього, директор зобов`язаний знаходити земельні ділянки з можливістю оренди товариством та сприяти укладенню договорів оренди відповідних земельних ділянок та їх реєстрації, а також організовувати збереження й ефективне використання майна та земельного банку, що знаходиться в користуванні ВП Товариства. Разом з цим, директор не може брати участь прямо чи опосередковано в діяльності будь-яких інших господарських підприємств, організацій, а також бути акціонером чи учасником будь-яких господарських товариств, засновником підприємств або інших організацій, які прямо чи опосередковано конкурують з Товариством, інших господарських підприємств (т. 1, а.с. 64, 65). З Положення «Про виробничий підрозділ Агрофірма «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», затвердженого 26.12.2008 загальними зборами учасників ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», слідує, що підрозділ не є юридичною особою, діє на підставі затвердженого Положення та здійснює діяльність від імені Товариства. Пунктом 4.4. вказаного Положення передбачено, що підрозділ не має права, зокрема, самостійно розривати будь-які договірні відносини. Підрозділ використовує майно, надане йому Товариством, в тому числі орендовані земельні ділянки. Керівником підрозділу є директор, який призначається Генеральним директором Товариства та діє на підставі довіреності. Директор здійснює оперативне керівництво, укладає на підставі довіреності угоди з юридичними та фізичними особами та діє від імені Товариства в межах повноважень, визначених Положенням та виданої йому довіреності. Директор зобов`язаний, зокрема, додержуватись положень Статуту Товариства, цього Положення та повноважень, наданих йому довіреністю, а також своєчасно інформувати керівництво Товариства про зміни у діяльності Підрозділу, які можуть негативно вплинути на інтереси Товариства (т. 2, а.с. 16 - 18). В посадовій інструкції № 3 директора ВП АФ «Семенівська», затвердженій Генеральним директором ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» Мацаком Ю.І., зазначено, що директор ВП, зокрема, здійснює господарське управління майном виробничого підрозділу без права його відчуження, представляє підприємство в органах державної влади і у взаємовідносинах з партнерами. При цьому директор має право на підставі довіреності, виданої генеральним директором товариства, діяти від імені товариства, представляти його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, у відносинах з юридичними та фізичними особами, підписувати та візувати документи в межах свої компетенції. В графі «З інструкцією ознайомлений та зобов`язуюсь виконувати» мається підпис [PERSON] (т. 2, а.с. 19 - 20). 14.09.2016 між [PERSON] та ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427, площею 4,6603, строком на 10 років, а 30.05.2017 вказаний договір був зареєстрований державним реєстратором КП «Реєстраційна служба» Данилейко А.І., що підтверджується копіями вказаного договору, акту приймання-передачі від 14.09.2016, а також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с.41 - 45). З вказаного витягу також слідує, що 16.08.2019 відповідно до угоди, укладеної між [PERSON] та ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» від 17.11.2017 про розірвання договору оренди землі б/н 14.09.2016, припинено інше речове право позивача згідно рішення державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Онищенка Р.М. № 48307723. Натомість, на підставі договору оренди землі б/н, укладеного 20.08.2019 між [PERSON] та ТОВ "Рейземінвест-2017", вказаним державним реєстратором прийнято рішення № 48367191 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ "Рейземінвест-2017", на підставі чого 21.08.2021 проведено державну реєстрацію (т. 1 а.с. 44 - 45). З угоди про розірвання договору оренди землі № б/н від 14.09.2016, укладеної між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» в особі директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» [PERSON], що діяв на підставі довіреності від 09.09.2016, вбачається, що сторони за взаємною згодою домовилися розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427, претензій один до одного не мають, угода складена у 2 (двох) примірниках (т. 1 а.с. 239). Того ж дня орендарем була передана вказана земельна ділянка [PERSON] , що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 17.11.2017 (т. 1 а.с. 240). З журналу вхідної кореспонденції ВП АФ «Семенівська» на 2016 - 2017 роки вбачається, що будь-яких заяв від орендарів, в тому числі від [PERSON] , про наміри розірвати укладені договори оренди не надходило (т. 1, а.с. 50 - 62). Наказом генерального директора від 04.01.2018 [PERSON] був звільнений з посади директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» за власним бажанням (т. 1, а.с. 66). З довідки ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» № 612 від 28.04.2020 слідує, що на земельній ділянці з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427 у 2017 році вирощувався цукровий буряк, у 2018 році - соняшник, у 2019 році - кукурудза (т. 1, а.с. 48). [PERSON] згідно договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427 за період з 2017 - 2019 років виплачено орендну плату з вирахуванням податків в розмірі 46 430,96 грн, з яких за 2017 рік - 13 018,36 грн, за 2018 рік - 12 426,60 грн, за 2019 рік - 10 986,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» № 613 від 28.04.2020 (т. 1, а.с. 49). З витягу з ЄРДР від 12.04.2018 вбачається, що за заявою ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» до реєстру внесено відомості щодо вчинення колишнім директором ВП АФ «Семенівська» [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (т. 1, а.с. 68). 20.08.2019 між [PERSON] та ТОВ «Райземінвест-2017» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,6603 з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427, згідно якого [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду ТОВ "Райземінвест-2017" з орендною платою 16 376,58 грн на рік, що підтверджується копіями вказаного договору, акту приймання-передачі об`єкту оренди та акту визначення меж земельної ділянки від 20.08.2019, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т. 1, а.с. 152 - 158). Згідно копії листа-вимоги від 29.08.2019 ТОВ "Рейземінвест-2017" повідомило ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», про те, що відповідач є користувачем земельних ділянок, в тому числі належної [PERSON] , площею 4,6603 га, та вимагав не проводити обробіток землі. Крім того, відповідачка [PERSON] надіслала позивачу лист-вимогу від 23.08.2019 про непроведення польових робіт у зв`язку з припиненням дії договору оренди земельної ділянки (т. 1 а.с. 46, 47). Згідно Наказу Міністерства юстиції України № 322/5 від 27.01.2021 на підставі Висновку Колегії МЮУ з розгляду скарг від 11.01.2021 частково задоволено скаргу ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» та скасовано рішення, прийняті приватним нотаріусом Доценком А.М. 22.07.2020 та 29.07.2020 щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно. При цьому, з вказаного Висновку від 11.01.2021 вбачається, що приватним нотаріусом Доценком А.М. прийнято рішення на підставі додаткових угод про розірвання договорів оренди землі, укладених між власниками земельних ділянок та скаржником (ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт»). Додаткові угоди від імені скаржника підписані [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 09.09.2016. Водночас, при прийнятті рішень приватним нотаріусом Доценком А.М. не було зупинено розгляд заяв та не витребувано довіреності від 09.09.2016, відомості щодо якої зазначені в додаткових угодах. Таким чином, приватним нотаріусом не було перевірено повноваження [PERSON] на підписання угод про розірвання договорів оренди землі. Крім того, у п.п. 11, 12 вказаного Висновку встановлено, що зі змісту довіреності від 09.09.2016 встановлено відсутність повноважень [PERSON] на підписання угод про дострокове припинення договорів оренди скаржника на земельні ділянки. Таким чином, рішення прийняті приватним нотаріусом Доценком А.М. з порушенням вимог законодавства, оскільки подані документи не давали змоги встановити припинення права оренди за ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» (т. 2 а.с. 21 - 23). З відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 440/2091/21 вбачається, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду, яка набрала законної сили, позовну заяву ТОВ "РАЙЗЕМІНВЕСТ-2017" до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко Андрій Миколайович, Офіс протидії рейдерству про визнання протиправним та скасування наказу "Про задоволення скарги" від 27.01.2021 №322/5 залишено без розгляду за клопотанням позивача. Постановою слідчого від 14.07.2021 закрито кримінальне провадження № 12018170320000121 у зв`язку з відсутністю складу злочину (т. 2, а.с. 91). Разом з тим, вказана постанова слідчого скасована прокурором Глобинської окружної прокуратури від 27.07.2021 (т. 2, а.с. 178, 179). З висновку науково-правової експертизи щодо вчинення правочинів від імені юридичної особи від 30.09.2021 вбачається, що у відповідь на питання замовника «Чи мав право директор ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» Сліпаченко П.П. укладати угоди про припинення правових відносин з оренди землі?» експертами зазначено, що директор підрозділу, згідно Положення, має право, відповідно до наданої довіреності, вчиняти від імені товариства будь-які юридичні дії в межах відповідних повноважень. Крім того, повноваження директора визначені в Посадовій інструкції № 3 та трудовому контракті, згідно якого директор має право діяти від імені товариства, представляти його інтереси в усіх підприємствах, установах і організаціях відповідно до повноважень, наданих у довіреності від 09.09.2016. Експерти встановили, що директор ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» Сліпаченко П.П. мав право укладати договори про припинення правових відносин з оренди землі відповідно до довіреності № 1142 від 09.09.2016, Статуту ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», затвердженого 11.09.2017, Положення про ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», затвердженого 26.12.2008, контракту від 12.12.2016, посадової інструкції директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», затвердженої 20.11.2013 (т. 2, а.с. 141 - 156). Норми права, застосовані судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є вольова дія, тобто поєднання волі та волевиявлення сторін. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Частиною другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі. Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Положеннями ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частиною третьої статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. При цьому частинами третьою та четвертою статті 95 ЦК України передбачено, що філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відповідно до приписів частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до частин першої, третьої статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. При цьому згідно з положеннями частини першої статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Відповідно до статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Підпунктом 2.1 пункту 2 глави 4 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України закріплено, що у довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику. Дії, які належить вчинити представнику, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Згідно положень ч.ч.5,6 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі якщо державна реєстрація прав проводиться не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, державний реєстратор обов`язково визначає обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб і цивільної правоздатності та дієздатності юридичних осіб, перевіряє повноваження представника фізичної або юридичної особи щодо вчинення дій, направлених на набуття, зміну чи припинення речових прав, обтяжень таких прав. Згідно з частиною першою статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України у вказаній редакції право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (статті 20 Закону України «Про оренду землі») Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» у вказаній редакції). Мотивована оцінка доказів та аргументів сторін. З наданих суду документів, а також пояснень сторін та свідків вбачається, що з 14.09.2016 по серпень 2019 року між [PERSON] та ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» існували договірні відносини з приводу оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427, площею 4,6603. З договору оренди від 14.09.2016 слідує, що він укладений строком на 10 років. Однак, з матеріалів справи вбачається, що 17.11.2017 до спливу строку договору оренди між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» в особі директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» Сліпаченком П.П. було укладено угоду про розірвання договору оренди, при цьому, того ж дня орендарем була передана власнику земельна ділянка з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427. Разом з тим, сукупність допустимих та належних доказів по справі свідчить про фактичне підписання угоди про розірвання договору оренди землі відповідачкою [PERSON] не 17.11.2017, а майже через 2 роки, у 2019 році, ймовірно влітку. Так, з показань свідків і це не заперечується сторонами, в кінці 2017 року понад 100 людей розірвало договори про оренду землі. На думку суду, такий масштабний відтік земельного банку є значимою подією для господарського товариства, однак свідок [PERSON] зазначав у своїх показах і про це також зазначає позивач, що він не повідомляв центральний офіс про такі обставини, що свідчить про неналежне виконання ним обов`язків директора виробничого підрозділу. З даних журналу вхідної кореспонденції ВП АФ «Семенівська» на 2016 - 2017 роки не вбачається масового звернення пайовиків з заявами про розірвання договорів оренди, як про те зазначали свідки [PERSON] та [PERSON] , хоч в такому журналі реєструвались досить дрібні господарські операції, натомість дані про заяви пайовиків чи відомості про укладення угод про розірвання договорів з орендодавцями, не знайшла свого відображення у вказаному документі. Крім цього, з журналу вхідної кореспонденції ВП АФ «Семенівська» на 2016 - 2017 роки вбачається, що у листопаді 2017 року чи раніше від [PERSON] не надходило скарг на неналежне виконання позивачем своїх обов`язків орендаря чи заяв про дострокове припинення договору оренди. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про масові звернення пайовиків з заявами про розірвання договорів оренди та про масові підписання таких угод в кінці 2017 року суперечать показанням свідків [PERSON] та [PERSON] , які зазначали, що на той час про такі угоди ніхто з працівників позивача не знав, масових звернень пайовиків та черг у приміщенні підрозділу не було. З показань свідка [PERSON] та відповідача [PERSON] слідує, що після проведення позачергових зборів пайовиків у кінці жовтня - на початку листопада 2017 року свідок [PERSON] , будучи директором ВП АФ «Хорольська», пообіцяв власникам земельних ділянок забрати їх землі в обробіток у своє товариство. Разом з тим, ТОВ «Райземінвест-2017» було створене [PERSON] в кінці 2017 року, коли він ще перебував у договірних відносинах з позивачем, тобто всупереч вимогам п. 6.1 трудового договору, [PERSON] взяв участь у створенні господарського товариства - прямого конкурента позивача. Вказане свідчить про те, що [PERSON] діяв не в інтересах підрозділу, а в своїх інтересах, цілеспрямовано виводячи земельний банк до новоствореного ним товариства. Земельні ділянки, що вибули з обробітку позивача, в тому числі і земельна ділянка [PERSON] , зараз обробляються ТОВ «Райземінвест-2017», за рахунок чого останній функціонує і отримує прибуток. Дані відомості підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Свідок [PERSON] в показах суду не заперечував, що в кінці 2017 року він письмово не інформував центральний офіс про масові розривання договорів оренди, таким чином неналежним чином виконував посадові обов`язки. Суд приймає аргументи представника відповідача щодо обізнаності позивача ще у 2018 році про укладення додаткових угод про розірвання договорів з пайовиками ВП АФ «Сеиенівська». Однак, вказане слідує не з газетних статей, як про те зазначає [PERSON] , оскільки до вказаних ЗМІ позивач міг не мати доступу, а з витягу з ЄРДР від 12.04.2018, згідно якого за заявою ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» порушено кримінальне провадження за фактом вчинення колишнім директором ВП АФ «Семенівська» [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Крім того, [PERSON] був звільнений з посади директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» 04.01.2018. Вказане свідчить про те, що позивачу стало відомо про укладення додаткових угод, за фактом чого позивачем розпочато розслідування таких випадків, разом з тим це не підтверджує той факт, що ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» було обізнане про масштабне масове розірвання договорів оренди з понад 100 пайовиками, оскільки це суперечить інтересам товариства та завданням підрозділу. Та обставина, що позивач, знаючи про розірвання деяких угод з орендодавцями, продовжував обробіток землі та здійснював орендну плату власникам, свідчить про намагання ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» залагодити ситуацію з пайовиками та продовжити договірні відносини. Сама відповідачка [PERSON] у своїх показах суду неодноразово зазначала, що не пам`ятає, які саме документи вона підписувала та в якому саме році вона підписувала угоду про розірвання договору оренди з позивачем, однак наголошувала, що земельна ділянка не могла бути без оренди, підтверджувала той факт, що отримувала від позивача орендні виплати в 2018 та 2019 роках. Крім того, відповідачка декілька раз наголосила, що коли вона підписувала угоду про розірвання договору оренди, [PERSON] уже не працював в позивача, а працював в ТОВ «Райземінвест-2017», і [PERSON] передала йому свою земельну ділянку в користування через кілька місяців після угоди про розірвання договору. Крім того, з довідок ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» від 28.04.2020 слідує, що [PERSON] згідно договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427 отримала орендну плату за 2017 рік в розмірі 13 018,36 грн, за 2018 рік - 12 426,60 грн, за 2019 рік - 10 986,00 грн, в той час, як на належній їй земельній ділянці у 2017 році вирощувався цукровий буряк, у 2018 році - соняшник, у 2019 році - кукурудза. Таким чином, посилання представника Відповідачів [PERSON] на неналежність виконання позивачем своїх обов`язків, як орендаря, як на підставу дострокового розірвання договору оренди від 14.09.2016, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки наявні у справі матеріали свідчать про належне виконання позивачем своїх зобов`язань, а також зацікавленість останнього у подальшій співпраці із [PERSON] . Зважаючи на викладене, позбавлені логіки дії відповідачів, які 17.11.2017 розірвали договір оренди землі від 14.09.2016, при цьому того ж дня [PERSON] передав [PERSON] земельну ділянку, однак власниця самостійно не займалась обробітком землі та не уклала будь-яких інших договорів щодо використання чи продажу земельної ділянки, натомість фактично продовжила відносини оренди землі з ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», отримуючи орендну плату в той час, як товариство проводило обробіток землі протягом двох років після вчинення спірної угоди про розірвання договору оренди землі. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що про розірвання договору пайовики, в тому числі [PERSON] , не зверталися, у 2017 році до 31 грудня проводилися виплати орендної плати всім орендодавцям. По [PERSON] здійснювалась виплата орендної плати після 2017 року. Про розірвання договору [PERSON] стало відомо лише у 2019 році, коли надійшло повідомлення про те, щоб не обробляли земельну ділянку. Таким чином, факти того, що [PERSON] не зверталась до орендаря з заявами про зміну умов договору чи його розірвання, а протягом майже двох років після розірвання договору оренди не подавала заперечень проти використання належної їй земельної ділянки позивачем та отримувала орендну плату у 2017 - 2019 роках, свідчать про те, що правочин від 17.11.2017 укладений «заднім числом», так як навіть після формального передання земельної ділянки власнику між позивачем та [PERSON] не припинились орендні відносини. Аналізуючи зазначені вище докази, суд приходить до висновку, що угоду про розірвання договору з позивачем [PERSON] підписувала не 17.11.2017, а влітку 2019 року, перед тим, як уклала договір оренди землі з ТОВ «Райземінвест-2017». На користь того, що у 2017 році угода з [PERSON] про розірвання договору оренди з позивачем не укладалась, свідчить і той факт, що вказана угода не внесена до програми 1С, якою користувався ВП АФ «Семенівська», а оригінальний примірник такої угоди не надано суду відповідачкою [PERSON] всупереч вимогам ухвали суду. Встановивши, що позивач та його представники заперечують факт підписання додаткової угоди від 17.11.2017 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.09.2016, беручи до уваги відсутність оригінального примірника цієї угоди в матеріалах справи, а також беручи до уваги ухилення відповідача [PERSON] від надання на вимогу суду оригіналу спірної додаткової угоди, суд приходить до висновку про те, що відповідачі не спростували доводи позивача про відсутність його волевиявлення на укладення спірної додаткової угоди від 17.11.2017 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.09.2016. Даний висновок узгоджується з аналогічною позицією Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової плата Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 по справі №193/344/17. Про те, що правочин від 17.11.2017 фактично був укладений і підписаний [PERSON] пізніше, також свідчить той факт, що він був зареєстрований лише 16.08.2019, майже через 2 роки після укладення угоди про розірвання договору оренди. Свідок [PERSON] , яка здійснювала державну реєстрацію угоди від 17.11.2019, вказувала, що оригінали угод про розірвання договорів оренди, в тому числі з [PERSON] , у неї відсутні, незважаючи на підпис свідка про їх отримання. Де вони поділись, не змогла пояснити, припустила, що оригінали забрав та не повернув державний реєстратор. Оскільки такі дії реєстратора суперечить п. 16 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою керувався державний реєстратор, вказані свідчення суд оцінює критично та вважає, що вони надані свідком з метою уникнення дослідження судом оригіналів спірного договору. Крім того, суд не бере до уваги покази цього свідка щодо наявності в програмі шаблону угоди про розірвання договору, масового розірвання договорів з пайовиками у кінці 2017 року, а також щодо усного повідомлення позивача про критичну ситуацію з пайовиками, оскільки ці покази не підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема, суперечать свідченням [PERSON] та [PERSON] , які зазначали про відсутність масових черг пайовиків в офісі підрозділу в кінці 2017 року та відсутність інформації про масове розірвання договорів, свідок [PERSON] вказував, що серед шаблонів договорів, які використовували працівники підрозділу, не було угоди про розірвання договору, за час його роботи на підприємстві достроково договори не розривались. На думку суду, відомості про укладення спірної угоди про розірвання договору оренди у 2017 році, в той час як в дійсності така угода підписувалась [PERSON] у 2019 році, надані стороною відповідачів, а також свідком [PERSON] , з метою легітимізації вказаної угоди, оскільки у 2019 відповідачка не могла розірвати договір з допомогою [PERSON] , який уже не працював у позивача, натомість у 2017 році [PERSON] мав певні повноваження як директор виробничого підрозділу, що на думку ініціаторів угоди давало юридичну можливість для розірвання договорів з позивачем, представником якого виступав [PERSON] . Разом з тим, навіть за умови укладення спірної угоди про розірвання договору в кінці 2017 року, судом встановлено таку ознаку недійсності спірного правочину, як відсутність вільного волевиявлення ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» на укладення угоди про розірвання договору оренди. Судом встановлено, що виробничий підрозділ Агрофірма «Семенівська» станом на 2017 рік був структурним підрозділом ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» та не мав статусу самостійної юридичної особи. [PERSON] призначався на посаду директора виробничого підрозділу АФ «Семенівська» на підставі контракту № 2 від 12.12.2016. Крім того, [PERSON] діяв відповідно до положень довіреності № 1142 від 09.09.2016, Статуту ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», затвердженого 11.09.2017, Положення про ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», затвердженого 26.12.2008, контракту від 12.12.2016, посадової інструкції директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», затвердженої 20.11.2013 Системний аналіз положень вказаних документів дозволяє дійти висновку про відсутність у контракті [PERSON] завдань чи повноважень щодо розірвання договорів оренди землі чи зменшення земельного банку підприємства Позивача. Так, довіреністю від 09.09.2016 позивач уповноважив директора ВП АФ «Семенівська» [PERSON] представляти підрозділ та інтереси товариства в державних організаціях, зокрема, з питань укладання та підписання договорів оренди землі, їх державної реєстрації. Для цього, представнику надається право підписувати договори оренди земельних ділянок чи земельних часток (паїв) від імені орендаря та інші будь-які документи, які пов`язані з оформленням та реєстрацією таких договорів. З трудового договору (контракту) № 2, укладеного між ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» та [PERSON] 12.12.2016, вбачається, що директор зобов`язаний безпосередньо організовувати вчасне укладання (переукладання) договорів оренди земельних ділянок з фізичними особами-орендодавцями, а також контролювати реєстрацію укладених договорів оренди землі та оформлення супутніх документів, необхідних для здійснення такої реєстрації щодо земельних ділянок, що знаходяться в користуванні ВП Товариства. Крім цього, директор зобов`язаний знаходити земельні ділянки з можливістю оренди товариством та сприяти укладенню договорів оренди відповідних земельних ділянок та їх реєстрації, а також організовувати збереження й ефективне використання майна та земельного банку, що знаходиться в користуванні ВП Товариства (п. 2.2.2). З Положення «Про виробничий підрозділ Агрофірма «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» слідує, що підрозділ не має права, зокрема, самостійно розривати будь-які договірні відносини (п. 4.5). Пунктом 6.1. Положення передбачено, що ВП АФ «Семенівська» у своїй діяльності підпорядкований ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт». Відповідно до пункту 7.4. «Положення про виробничий підрозділ «Агрофірма «Семенівська» директор виробничого підрозділу на підставі довіреності наданої Генеральним директором ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» укладає з юридичними та фізичними особами угоди та діє від імені ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» в межах повноважень, визначених «Положенням про виробничий підрозділ «Агрофірма «Семенівська». Директор зобов`язаний, зокрема, своєчасно інформувати керівництво Товариства про зміни у діяльності Підрозділу, які можуть негативно вплинути на інтереси Товариства (п. 7.5 Положення). В посадовій інструкції № 3 директора ВП АФ «Семенівська», затвердженій Генеральним директором ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» Мацаком Ю.І., зазначено, що директор ВП, зокрема, здійснює господарське управління майном виробничого підрозділу без права його відчуження (п. 2.6), представляє підприємство в органах державної влади і у взаємовідносинах з партнерами (п. 2.21). При цьому директор має право на підставі довіреності, виданої генеральним директором товариства, діяти від імені товариства, представляти його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, у відносинах з юридичними та фізичними особами (п. 3.1), підписувати та візувати документи в межах свої компетенції (п. 3.3). З наведеного вбачається, що інтерес ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» полягав у збільшенні земельного банку шляхом укладення договорів оренди з землевласниками та здійснення ефективної господарської діяльності шляхом обробітку орендованих земель та вирощування сільськогосподарських культур. В жодному з вказаних нормативних актів не зазначено про інтерес позивача на погіршення комунікації з орендодавцями та розірвання укладених договорів, оскільки це може призвести до зниження прибутків та потенційно спричинити банкрутство і ліквідацію товариства. Натомість, п. 4.5 вказаного Положення прямо передбачено, що підрозділ не має права, зокрема, самостійно розривати будь-які договірні відносини. З наданих повноважень [PERSON] згідно довіреності від 09.09.2016 суд не вбачає будь-яких положень, які б окреслили компетенцію [PERSON] у сфері розірвання договорів оренди земель. Натомість, в довіреності чітко зазначено повноваження [PERSON] «представляти підрозділ та інтереси товариства в державних організаціях, зокрема, з питань укладання та підписання договорів оренди землі, їх державної реєстрації», представнику надається право «підписувати договори оренди земельних ділянок чи земельних часток (паїв) від імені орендаря та інші будь-які документи, які пов`язані з оформленням та реєстрацією таких договорів». Таким чином, з довіреності чітко вбачається, що [PERSON] може підписувати «інші документи», які однак стосуються оформлення чи реєстрації договорів оренди землі. Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо відсутності підписів [PERSON] на вказаних нормативних актах та відповідно відсутності обов`язку діяти у відповідності до зазначених приписів, оскільки [PERSON] не заперечував, що він підписував трудовий договір від 12.12.2016, а з огляду на те, що в ньому мається посилання на регулювання трудових відносин згідно Статуту Товариства та Положення «Про виробничий підрозділ Агрофірма «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», суд вважає, що [PERSON] був цілком обізнаним про коло своїх повноважень. Крім того, його підпис мається як у трудовому договорі від 12.12.2016, так і в Посадовій інструкції № 3. Суд також не може погодитись із доводами представника відповідачів [PERSON] про те, що довіреність на підставі якої [PERSON] діяв від імені позивача розширює коло його повноважень у порівнянні із самим Положенням та надає можливість укладати будь-які угоди до договорів про оренди землі, у тому числі і угоди про їх розірвання, оскільки п. 7.4. Положення передбачено, що директор виробничого підрозділу на підставі довіреності наданої Генеральним директором ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» укладає з юридичними та фізичними особами угоди та діє від імені ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» в межах повноважень, визначених вказаним Положенням. На користь того, що будь-хто з працівників ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» не був уповноважений на розірвання договорів, свідки [PERSON] та [PERSON] зазначали, що у програмі, яку вони використовували для складання проектів договорів, не було навіть шаблона угоди про розірвання договору оренди землі. Суд не бере до уваги аргументи представника відповідачів щодо встановлення достатніх повноважень [PERSON] для укладання угод про розірвання договорів висновком науково-правової експертизи від 30.09.2021, оскільки суд оцінює такий доказ не як висновок експерта в розумінні норм ЦПК, а як висновок науковців, які не є судовими експертами, та які не попереджались судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, з дослідницької частини цього висновку слідує, що науковцями не досліджувались усі нормативні акти, на підставі яких діяв [PERSON] , відповідно був проведений неповний аналіз обставин справи. Аналіз вищевказаних норм, дозволяє дійти висновку про перевищення повноважень [PERSON] , як директором ВП «АФ «Семенівська» при укладенні угоди від 17.11.2017 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.09.2016. Так, Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 у справі № 522/4840/18 встановивши, що довіреність, на підставі якої було вчинено оспорюваний правочин, не містить визначених повноважень представника на укладення окремо визначеного договору, дійшов правового висновку, що, укладаючи оспорюваний договір, представник з власної ініціативи розширив межі наданих йому повноважень, що є підставою для визнання такого правочину недійсним згідно з положеннями статей 203, 215 ЦК України. Крім того, зайвим свідченням перевищення повноважень [PERSON] при укладенні угоди від 17.11.2017 про розірвання договору оренди з [PERSON] є Наказ Міністерства юстиції України № 322/5 від 27.01.2021 та Висновок Колегії МЮУ з розгляду скарг від 11.01.2021, з яких слідує, що зі змісту довіреності від 09.09.2016 встановлено відсутність повноважень [PERSON] на підписання угод про дострокове припинення договорів оренди скаржника на земельні ділянки. Вказаний наказ є діючим, а позов ТОВ «Райземінвест-2017» про його скасування ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду залишений без розгляду. З огляду на наведене, беручи до уваги, що в судовому засіданні встановлено факт перевищення повноважень [PERSON] при укладенні угоди від 17.11.2017 про розірвання договору оренди з [PERSON] , суд погоджується з доводами позивача про відсутність волевиявлення ТОВ "ІПК "Полтавазернопродукт"на укладення спірного договору з [PERSON] , відтак позовна вимога про визнання угоди від 17.11.2017 недійсною підлягає задоволенню. Згідно положень ч.ч.5,6 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі якщо державна реєстрація прав проводиться не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, державний реєстратор обов`язково визначає обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб і цивільної правоздатності та дієздатності юридичних осіб, перевіряє повноваження представника фізичної або юридичної особи щодо вчинення дій, направлених на набуття, зміну чи припинення речових прав, обтяжень таких прав. Обсяг цивільної правоздатності та дієздатності визначається, а повноваження представника перевіряються щодо особи, якій належить нерухоме майно на певному речовому праві, та щодо особи, яка набуває певних речових прав. Перевірка цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи, зареєстрованої відповідно до законодавства України, здійснюється шляхом отримання з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про таку особу, у тому числі про її установчі документи, та перевірки відповідності реєстраційної дії, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Таким чином, при проведенні реєстраційних дій державний реєстратор КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Онищенко Р.М. повинен був переконатися у наявності повноважень сторін на підписання документу, який подається для реєстрації, а саме додаткової угоди від 17.11.2017 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.09.2016. Проте, реєстратор Онищенко Р.М. не перевірив повноважень [PERSON] на підписання угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, адже [PERSON] підписував угоди від імені позивача, не будучи директором ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» та відомості про нього були відсутні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Також, текст оскаржуваної угоди від 17.11.2017 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.09.2016 містить пряме посилання, що зі сторони орендаря вона підписана за довіреністю. Реєстратор Онищенко Р.М. не перевірив наявність такої довіреності та обсяг повноважень наданих нею, адже документи для проведення реєстраційних дій подавала особа, діюча від імені іншої сторони договору з [PERSON] . У свою чергу, матеріали реєстраційної справи, витребувані ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 23.11.2020, не містять у собі довіреності від 09.06.2016, якою [PERSON] було уповноважено представляти інтереси позивача. Такі дії державного реєстратора суперечать п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації реєстрацій речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженому постановою КМУ від 25.12.2015 №1127 (у редакції на момент вчинення правовідносин). Також, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав. Аналогічна викладено у висновку Колегії Міністерства юстиції від 11.01.2021 до наказу Міністерства юстиції України від 27.01.2021 № 322/5, що знаходяться в матеріалах справи, та якими було скасовано рішення прийняті приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М. щодо реєстрації припинення іншого речового права за позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність дій реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Онищенко Р.М. при реєстрації припинення права оренди за позивачем. Оскільки державна реєстрація припинення іншого речового права (права оренди) позивача проведена на підставі недійсної угоди про розірвання договору, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні відомості, то у позивача виникає необхідність на підставі частини першої статті 19 ЦПК України, частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звернутись до суду із вимогою про визнання речового права (права оренди) Позивача, яке було припинено державним реєстратором саме на підставі оскаржуваної угоди про дострокове розірвання договору. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Оскільки наявні підстави для задоволення позову про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди землі, тому також підлягає задоволенню позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенко Руслана Миколайовича, індексний номер рішення: 48307723 від 20.08.2019, про державну реєстрацію припинення іншого речового права (права оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі ? це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Оскільки угода про розірвання договору оренди землі з позивачем визнана недійсною, а договір оренди землі, укладений між позивачем та власниками земельної ділянки, є чинним та діючим, а одна земельна ділянка не може бути одночасно предметом двох договорів оренди, то договір оренди землі, укладений між власниками земельної ділянки та ТОВ «Райземінвест-2017», порушує законні права позивача як належного орендаря земельної ділянки та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку на підставі статей 24, 25, 27 Закону України «Про оренду землі», статей 13, 203, 215 ЦК України. У зв`язку з недійсністю договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Райземінвест-2017» також підлягає скасуванню рішення державного реєстратора, індексний номер: 48367191 від 23.08.2019, про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Райземінвест-2017» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5324583200:00:002:0427. Беручи до уваги усе вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 і п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на повне задоволення позовних вимог судом, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 408,00 грн в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved