Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.11.2021 року представник позивача-адвокат Посметна М.М. звернулась до суду з позовною заявою, в інтересах АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ»), в якій просила зняти арешт з нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який було накладено на підставі постанови АЕ383666 від 20.06.2008р. Кіровським відділом Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, на підставі якої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про обтяження за №38273474, дата реєстрації 24.06.2008р., реєстраційний номер 7439306 про накладення арешту на нерухоме майно, а також стягнення судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Ухвалою суду від 12.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Представник позивача-адвокат Посметна М.М., через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі та підтримання нею заявлених вимог. Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся належним чином, однак жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Треті особа, повідомлялась належним чином, однак жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, щодо задоволення позову в повному обсязі. Під час судового розгляду встановлено наступне. 04 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та громадянином [PERSON] , був укладений Кредитний договір №6131879 від 04.03.2008р., відповідно до умов якого Позивач зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 20000,00 доларів США (двадцять тисячі доларів США 00 центів), а відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в. розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку позивачу квартиру: загальною площею: 51,53кв.м., житлова площа: 24,6кв.м, відповідно до витягу з реєстру прав на нерухоме майно від 27.02.2008р. № 17902878 виданого ОКП «Кіровоградським обласним БТІ», яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що між сторонами укладений Договір іпотеки № 6131907 від 04.03.2008, посвідчений Новицькою 1.О. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором позивач звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.7. договору іпотеки шляхом прийняття його у власність, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Вільхівської сільської ради Благовіщенського району, Кіровоградської області Мешковим Олександром Олеговичем зареєстровано право власності на предмет іпотеки за позивачем, інформація відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2020р. №225283017. На даний час АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» - є власником квартири за адресою: реєстраційний номер об`єкта: 2172967935101, загальна площа: 51,53кв.м., житлова площа: 24,6кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2020р. № 225283017. Відповідно до умов п. 1.6. договору іпотеки, за рахунок предмету іпотеки банк має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням в повному обсязі, що визначається відповідно до кредитного договору, договору іпотеки та чинного законодавства України, а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов`язані із реалізацією прав, що випливають з договору іпотеки, зокрема, пов`язані зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. 20.06.2008р. Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції винесено постанову серія та номер АЕ383666 від 20.06.2008р. у зв`язку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис/номер запису про обтяження №38273474 дата реєстрації 24.06.2008р.. реєстраційний номер 7439306 про накладення арешту на нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] про накладення арешту на нерухоме майно. Обтяження зазначеного майна іпотекою банку та заставою у відповідності з вимогами чинного законодавства було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. AT «ПУМБ» було задоволено свої вимоги за рахунок предмета іпотеки/застави, однак, отримати грошові кошти від реалізації нерухомого майна в рахунок погашення боргу [PERSON] за кредитним договором №6131876 від 04.03.2008 року не має можливості за наявності арешту від 24.06.2008р. В разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. Тому спір іпотекодержателя з приводу зняття арешту з нерухомого майна має розглядатися судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства. Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №810/3508/16, та узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.08.2018 у справі №658/715/16-ц, від 13.03.2019 у справах №815/2969/16 та №815/615/16-ц. Тобто вказаний арешт повністю унеможливлює реалізацію AT «ПУМБ» своїх законних прав та інтересів, щодо володіння та розпорядження належним йому майном. Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким відповідно до ч. 2. ст. 36 Закону України «Про іпотеку» також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі. Виходячи з вищевказаного, банк реалізував своє право на звернення стягнення шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки. Внаслідок чого, державним реєстратором Вільхівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 21.09.2020 за індексним номером 54160577 було зареєстровано право власності позивача на предмет іпотеки, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2020р. №225283017 (а.с.22-23). Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 24 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи №2-3392/11, провадження № 14-105цс19 зазначила: «...Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 2 п. 2 вказаної постанови передбачено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Таким чином, аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, про неправомірність існування арешту накладеного на вищевказане нерухоме майно, а у зв`язку зі зміною 15.09.2020року власника вищевказаного нерухомого майна арешт, накладений 24.06.2008р. згідно постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, підлягає скасуванню, в частині майна (власності Позивача), а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Розподіл судових витрат підлягає в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved