Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31 липня 2015 року померла її мати [PERSON]. На підставі рішення суду за позивачем після смерті [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку. Водночас до складу спадщини не увійшла земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,495 га, яка належала спадкодавцю, оскільки остання за життя не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на неї. У звязку з цим, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просила визнати за нею право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки у порядку спадкування, а справу розглянути за її відсутності. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, оскільки відповідач проти позову не заперечує (а.с. 30). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач є донькою спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (виданого повторно) від 2 вересня 2015 року серії I-СР № 216824, де у графі «мати» вказано «Козинець Марія Миновна» (а.с. 13), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] і позивачем від 17 грудня 2015 року серії І-СР № 077988, відповідного до якого після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Підкаленко» (а.с. 14). 31 липня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 5 серпня 2015 року серії І-СР № 264610 (а.с. 6). Згідно з довідкою Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 28 березня 2017 року № 164, виданої на підставі погосподарської книги № 1, [PERSON] постійно проживала одиноко та була зареєстрована за адресою: вул. [PERSON] (Воровського), 1, с. Красенівка, Чорнобаївський район, Черкаська обл. (а.с.12). При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області 20 квітня 2004 року, відповідно до змісту якого заповіла належну їй земельну ділянку по державному акту на право приватної власності на землю серії ЧВ № 19-09-00-209 позивачу. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 17 червня 2017 року (вих. № 800/01-16) (а.с. 27), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 22), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 27). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року у справі № 709/830/16-ц визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0718 га., вартістю 108936,33 гривень, що знаходиться в адмінмежах Комінтернівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та належала [PERSON], померлої 31 липня 2015 року, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 19-09-00-209 від 26 березня 2001 року, в якому мається виправлення по батькові власника землі з "Минівна" на "Миновна". Разом з тим, до складу спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] не увійшла земельна ділянка площею 0,46 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, отримана нею у приватну власність на підставі рішення Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 23 травня 1995 року № 5/3, що підтверджується копією витягу з протоколу сесії сільської ради від 23 травня 1995 року (а.с. 9), оскільки остання не завершила процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки. При цьому згідно з довідками Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 28 березня 2017 року № 164 (а.с. 11) і від 11 травня 2017 року № 194 (а.с. 10) дійсний розмір земельної ділянки, яка рахується за [PERSON] на підставі рішення Красенівської сільської ради Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 травня 1995 року № 5/3 становить 0,495 га, з яких 0,03 га під будівлями, 0,02 га під садом, 0,1319 ріллі, що розташовані в кварталі № 2 с. Іванівка, та 0,3131 га ріллі, що розташовані в кварталі № 4 с. Іванівка. У звязку з тим, що спадкодавець [PERSON] не встигла при житті завершити процедуру приватизації, позивач позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування на цю земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 31 липня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла її. При цьому рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 травня 2016 року у справі № 709/830/16-ц за нею визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на частину спадкового майна. Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що спадкодавець при житті не встиг зареєструвати право власності на належну йому земельну ділянку, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved