Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач. На теперішній час сімейні відносини між сторонами припинені, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, не цікавиться інтересами сім`ї. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Позивач посилається на те, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча є працездатним та їздить на заробітки в м.Київ. Вважаючи права дитини порушеними, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цією заявою і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, позивач зазначила, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом, навчається у 11 класі, тобто є випускником, що вимагає збільшених затрат на навчання, а саме: витрати на репетиторів. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину та призначено перше судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] , виданого 08.10.2002, встановлено, що 08.10.2002 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 03.02.2003, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Із копії посвідчення, серія [NUMBER] , виданого 10.09.2018, встановлено, що [PERSON] , 2003 року народження є дитиною-інвалідом (а.с.7). У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Оскільки відповідач не надає кошти на утримання своєї дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання про розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої є дитина-інвалід, та відсутні відомості про наявність у неї доходів, а також відповідача, стосовно якого відсутні відомості про його непрацездатність, стан здоров`я, про наявність у нього інших утриманців, а тому відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Суд вважає суму аліментів одна четверта всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, такою, що може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини, придбання необхідних товарів для дитини цього віку. Тому позовні вимоги в цій частині позову є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 17 лютого 2020 року за вхід.№1094, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 17 лютого 2020 року. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, до передбаченої ст.185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до вказаної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно копії посвідчення, серія [NUMBER], виданого 10.09.2018, дитина [PERSON] , 2003 року народження, є дитиною-інвалідом, часто хворіє простудними хворобами, у зв`язку з чим потребує санаторно-курортного лікування. Фактичні дані, які містяться у вказаних доказах та підтверджені обґрунтуваннями позивача, доводять ту обставину, що позивач витрачає, а дитина потребує додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме: хворобою дитини [PERSON] , [INFO] , який часто і довготривало хворіє простудними хворобами, у зв`язку з чим потребує санаторно-курортного лікування. Враховуючи вказані обставини, суд вважає позовні вимоги в цій частині позову обґрунтованими і має підстави для їх задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача передбачувані додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 (шістдесят) копійок, тобто по 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок за кожною позовною вимогою майнового характеру. Відповідно до ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст.84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved