Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., яку було завдано в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. На обґрунтування позовних вимог зазначалося, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження № 12016220000000028 від 13.01.2016 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Позивач зазначає, що він є рідним братом загиблої в наслідок злочину 13.01.2016 року [PERSON] , у зв`язку з чим він був визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні. В результаті даного правопорушення позивач втратив свою єдину рідну сестру, що призвело до непомірних душевних страждань, тобто йому була спричинена значна моральна шкода. Так, 13.01.2016 року в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] , який керував автомобілем Toyota Land Cruiser 150, номерний знак [NUMBER] , загинуло дві особи, а саме [PERSON] та [PERSON] , а також одна особа, [PERSON] , отримала тяжкі тілесні ушкодження. В результаті смерті сестри у позивача порушено звичайний спосіб життя, він постійно знаходиться у стресовому стані, дуже переживає, у тому числі і за їх батьків, які втратили єдину доньку, відчуває сильні душевні страждання. На підставі вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та засуджено до семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Крім того, з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди 500 000 грн., на користь [PERSON] - в якості відшкодування моральної шкоди 500 000 грн., у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. - відмовлено. На підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11.09.2018 року вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року щодо [PERSON] скасовано в частині відмови в задоволенні цивільного позову [PERSON] і призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Фрунзенського районного суду м.Харковавід 24.09.2018 року визначено головуючого по справі - суддю Фрунзенського районного суду м.Харкова Бабкову Т.В. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкової Т.В. від 27.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. 19.11.2019 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 29.01.2016 року, подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається наступне. Представник відповідача зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, так як ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.09.2018 року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.03.2018 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову позивача [PERSON] скасований, справа в цій частині направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Представник відповідача зазначає, що жодна з вимог до позовної заяви, вказаних у ст. 175 ЦПК України, якій має відповідати позовна заява, позивачем не виконана, тому суд не мав права вважати її такою, що відповідає закону. Скасовуючи вирок першої інстанції, апеляційний суд направив справу в цій частині на новий розгляд в порядку цивільного-процесуального законодавства. Представник відповідача вважає, що позивач повинен був обґрунтувати свої позовні вимоги, оскільки він є молодою, працездатною особою та надати суду докази, що моральна шкода йому заподіяна саме в розмірі 500 000 грн., зокрема підтвердити розмір заподіяної моральної шкоди шляхом проведення по справі судово-психологічної експертизи. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року закрито підготовче засідання у справі, призначено справу до судовому розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, витребувано з канцелярії з кримінальних справ Фрунзенського районного суду м. Харкова кримінальну справу № 645/1054/16-к за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. 02.05.2019 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі конференції, так як він бажає приймати участь у судових засіданнях по даній цивільній справі, проте на даний час відбуває покарання в державній установі «Крюківська виправна колонія (№29»). 11.05.2020 року на адресу суду надійшла аналогічна заява. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2019 року постановлено судове засідання, призначене на 12.08.2019 року о 09 год. 30 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.08.2019 року постановлено судове засідання, призначене на 01.10.2019 року о 09 год. 30 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року постановлено судове засідання, призначене на 07.11.2019 року о 14 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.11.2019 року постановлено судове засідання, призначене на 13.01.2020 року о 10 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.01.2020 року постановлено судове засідання, призначене на 13.03.2020 року о 14 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.03.2020 року постановлено судове засідання, призначене на 19.05.2020 року о 13 год. 30 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 року постановлено судове засідання, призначене на 23.07.2020 року о 09 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»). На підставі заяви позивача [PERSON] від 07.11.2019 року до матеріалів справи долучено письмові докази з боку позивача. На підставі заяви відповідача [PERSON] від 18.06.2020 року до матеріалів справи долучено письмові докази з боку відповідача. Представник позивача [PERSON] - адвокат Водолажченко В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги позивача позивача [PERSON] про завдання йому моральної шкоди на суму 500 000 грн. не підтверджені жодним доказом, зокрема для визначення факту заподіяння моральної шкоди та визначення її розміру по справі не проводилася судово-психологічна експертиза. Крім того, з боку позивача, який є рідним братом загиблої [PERSON] , не доведено, що він мешкав з нею однією сім`єю. Зокрема, відповідачу, який був у дружніх стосунках з [PERSON] , було відомо, що вона працювала в Орджонікідзевському ВП ГУНП в Харківській області, мешкала одна та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з рідним братом та батьками в неї був окремий самостійний бюджет. Представник позивача [PERSON] - адвокат Водолажченко В.М. у судовому засіданні вважав, що заперечення відповідача не впливають на права позивача, як рідного брата, щодо відшкодування завданої йому моральної шкоди самим фактом загибелі [PERSON] , при цьому зазначав, що право позивача випливає з факту визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження та з положень ст.61, 127, 128 КПК України, а також положень ст.23 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного. Матеріали кримінальної справи № 645/1054/16-к, провадження №1-кп/645/46/18 свідчать, що вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та засуджено до семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Вироком суду встановлено, що 13.01.2016 року, приблизно о 00 годин 15 хвилин, обвинувачений [PERSON] , керуючи технічно справним, автомобілем "Toyota Land Cruzer 150", державний реєстраційний номер [NUMBER] рухався по пр. Московському у м. Харкові, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №53/16 від 02.02.2016 року, перебуваючи згідно висновку судово-токсилогічної експертизи №1016-Т/16 від 01.02.2016 року, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», рухався зі сторони бул. Богдана Хмельницького по пр. Московському в напрямку вул. Ощепкова у м. Харкові. Під час руху по вищевказаному проспекту, обвинувачений [PERSON] , грубо порушив, згідно висновків судово-автотехнічних експертиз №138/16 від 18.02.2016 р. та № 886 від 18.02.2016 р. вимоги п.п. 1.5, 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України згідно з якими: - п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділи міліції, власника дороги або уповноважений ним орган», - п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», - п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», - п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.». Втративши керування, перебуваючи навпроти буд. № 269 на пр. Московському, обвинувачений [PERSON] , змінив напрямок руху ліворуч, виїхавши при цьому на розподільний газон (узбіччя), де допустив наїзд на перешкоду у вигляді двох дерев. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "Toyota Land Cruzer 150", яка перебувала на задньому пасажирському сидінні з права [PERSON] , загинула на місці пригоди, пасажир автомобіля "Toyota Land Cruzer 150" Чеперна- [PERSON] , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, 23.01.2016 року померла у лікарні ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова, пасажир [PERSON] , яка займала місце пасажира на задньому пасажирському сидінні з ліва, отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у вигляді перелому кісток тазу, закритий осколковий перелом обох кісток правого передпліччя у верхній третині із зсувом. Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим [PERSON] , які знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, виразилося в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Toyota Land Cruzer 150", реєстраційний номер [NUMBER] , не зорієнтувався у дорожній обстановці, рухався зі швидкістю, яка перевищувала допустиму у населеному пункті, тим самим вибрав не безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на розподільний газон (узбіччя) та допустив наїзд на перешкоду у вигляді двох дерев, що потягло тяжкі наслідки. Потерпілим по кримінальному провадженню [PERSON] , яка є матір`ю загиблої [PERSON] , був заявлений цивільний позов, відповідно до якого вона просила стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн., яку було завдано [PERSON] в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Потерпілими по кримінальному провадженню [PERSON] , який є батьком загиблої [PERSON] , був заявлений цивільний позов, відповідно до якого він просив стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн., яку було завдано [PERSON] в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Потерпілими по кримінальному провадженню [PERSON] , який є рідним братом загиблої [PERSON] , був заявлений цивільний позов, відповідно до якого він просив стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., яку було завдано [PERSON] в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілих [PERSON] та [PERSON] , яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стану здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їх життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обстави, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, цивільні позови потерпілих [PERSON] та [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю в результаті дорожньо-транспортної пригоди їх доньки [PERSON] були задоволені частково на суму по 500 000 грн. кожному, при цьому суд виходив з того, що потерпілі втратили близьку людину - доньку, що безумовно, спричинило їм душевний біль та страждання. Цивільний позов потерпілого [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю в результаті дорожньо-транспортної пригоди його сестри [PERSON] залишений судом без задоволення. При цьому суд виходив з того, що сестра потерпілого не належить до кола осіб, передбачених ч.2 ст.1168 ЦК України, у разі смерті яких відшкодовується моральна шкода. Даних щодо проживання потерпілого однією сім`єю з сестрою [PERSON] судом не встановлено, потепілим не надано. На підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11.09.2018 року вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року щодо [PERSON] скасовано в частині відмови в задоволенні цивільного позову [PERSON] і призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решта вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року залишений без змін. Як зазначено в ухвалі апеляційного суду з висновками суду першої інстанції у щодо відсутності підстав для задоволення позову потерпілого [PERSON] погодитися не можна. Останній був визнаним потерпілим, а згідно вимог ч.1,2ст.61 КПК України цивільним позивачему кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право набудь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно вимог чч.1 та 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. З урахуванням цих приписів, колегія суддів вважає, що судом передчасно було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] . Його вимоги мають бути розглянуті в порядку цивільного провадження та вирішені відповідно до закону. Вирішуючи позов [PERSON] в порядку цивільного провадження в процесі судового розгляду було встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наданого ним свідоцтва про народження як самого позивача, так і [PERSON] , є рідним братом [PERSON] , з якою вони мають спільних батьків: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . На підставі витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що з 26.03.2008 року місцем проживання позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Вказана адреса реєстрації місця проживання позивача збігається з адресою реєстрації місця проживання його батька [PERSON] відповідно до даних паспорту громадянина України [PERSON] . Та обставина, що позивач [PERSON] мешкає разом з батьками, тобто за адресою: [ADDRESS] , жодним чином з боку його представника адвокатом Водолажченком В.М. в судовому засіданні не спростовувалася. В той же час, в процесі судового розгляду було встановлено, що на момент загибелі під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.01.2016 року при обставинах, встановлених вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2016 року, [PERSON] була працівником Орджонікідзевського ВП ГУНП в Харківській області, що підтверджується висновком УКЗ ГУ Національної поліції в Харківській області від 12.02.2016 року за фактом загибелі та травмування працівників поліції [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до даних вищезазначеного висновку адресою проживання працівника поліції [PERSON] була: [ADDRESS] . Вказані дані збігаються з даними про адресу реєстрації місця проживання [PERSON] з 29.10.2002 року відповідно до паспорту громадянина України та лікарського свідоцтва про смерть від 13.01.2016 року, в яких зазначена адреса: [ADDRESS] . Положеннями ч.1 ст.23 ЦК України закріплено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому частиною 2 вказаної статті надається широке тлумачення поняття моральної шкоди. Так, моральна шкода може виражатися у фізичному болі і стражданнях, які особа зазнала внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я; моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому, в даному випадку, закріплення статтею 23 ЦК України права особи на відшкодування моральної шкоди тлумачить само поняття моральної шкоди, в чому вона може виражатися, спосіб її компенсації, критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди та порядок її компенсації. При цьому в даному випадку законодавцем надається тлумачення лише одного зі способів судового захисту цивільних прав та інтересів, що випливає зі змісту ст.16 ЦК України. Положення про відшкодування шкоди, розміщені в параграфі 1 главі 82 ЦК України. Так, положеннями ч.2 ст.1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Це правило дозволяє вимагати компенсації моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Положеннями вказаної статті передбачений суб`єктний склад кредиторів в даному зобов`язанні. При цьому зі змісту ч.2 ст.1168 ЦК України вбачається, що право вимоги в данному випадку мають: А) Чоловік (дружина) померлого - в даному випадку мова йдеться про чоловіка або дружину, з яким у померлого був зареєстрований шлюб; Б) Батьки (усиновлювачі) померлого; В) Діти (усиновлені) померлого ; Г ) Особи, які проживали з померлим однією сім`єю -до цієї групи належать будь-які особи, які проживали з померлим, незалежно від того, чи відносяться вони до членів сім`ї. Приймаючи до уваги наведене, суд зазначає, що позивач, який є рідним братом померлої [PERSON] , та не довів, що проживав з нею на момент смерті однією сім`єю, права вимоги на вішкодування моральної шкоди, завданої йому смертю [PERSON] , не має. Інші доводи представника позивача адвоката Водолажченка В.М. щодо обґрунтованості позовних вимог [PERSON] про відшкодування завданої йому моральної шкоди самим фактом загибелі [PERSON] , права позивача на таке відшкодування з факту визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження та з положень ст.ст.61, 127, 128 КПК України, якими врегульовані питання суто процесуального, а не матеріального характеру, висновків суду щодо безпідставності позову [PERSON] не спростовують. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, у зв`язку з тим, що позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнений від судового збору, судовий збір віднесений за рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed