Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Заступник військового прокурора Дніпропетровського гарнізону звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в редакції уточненої позовної заяви , що надійшла до суду 21.04.2015 року (ас.33-38), в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 01.08.2012 р. відповідно до „ Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту", затвердженого Указом Президента України від 03.02.2009 р. № 60 / 2009 р., між Міністерством інфраструктури України в особі Державної спеціальної служби транспорту та відповідачем [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби на посадах курсантів строком на чотири роки. 18.06.2014 року курсант [PERSON] звернувся з рапортом до начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Держспец- трансслужби про його відрахування з кафедри. Наказом ректора Дніпропетровського університету залізничного транспорту від 25.06.2014 року № 557ст курсанта [PERSON] відраховано з університету. В подальшому, а саме 02.07.2014 р. контракт про проходження військової служби було достроково розірвано на підставі п. „и" ч. 6 ст. 26 Закону України „Про військовий обов'язок і військову службу" (систематичне невиконання умов контракту), на підставі чого відповідача того ж дня відраховано з кафедри військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту наказом № 138 від 02.07. 2014 року. Оскільки кафедра військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка Лазаряна, згідно з Положенням про її діяльність не є юридичною особою, а являється структурним підрозділом Державної спеціальної служби транспорту і повністю знаходиться на забезпечені 26 об»єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту України та його складової частини 19 окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту, посилаючись на ч. 10 ст. 25 Закону України „ Про військовий обов'язок і військову службу" позивач просив стягнути з відповідача по справі на користь 26 об»єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту фактичні витрати, пов»язані з грошовим забезпеченням відповідача у вищому навчальному закладі в сумі 4 168, 86 грв. та на користь 19 окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту фактичні витрати, пов»язані з продовольчим забезпеченням відповідача у вищому навчальному закладі в сумі 8 297, 56 грв. та його речовим забезпеченням в сумі 1 588, 34 грв.. Представник військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в судове засідання не з«явився, при цьому від останніх надійшла заява про розгляд даної справи в їх відсутності та підтримання заявлених вимог у повному обсязі, із зазначенням про відсутність заперечень щодо винесення заочного рішення по справі (ас.49 ). Позивачі по справі 19 окремий мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту м. Дніпропетровськ та 26 об'єднаний загін Державної спеціальної служби транспорту м. Дніпропетровськ в судове засідання не з»явилися, надавши суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги заявлені прокурором в їх інтересах повністю підтримали (с.48). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином (ас.56). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що прокурор, який заявив позовні вимоги не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив у наданій суду заяві (ас.49), суд знаходить можливим розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення у відсутності сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, судом встановлено, що 01.08.2012 р. відповідно до „ Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту", затвердженого Указом Президента України від 03.02.2009 р. № 60/2009 р., між Державною спеціальною службою транспорту в особі начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту та відповідачем [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу, відповідного до якого відповідач [PERSON] зобов»язався проходити військову службу (навчання) на кафедрі військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка Лазаряна з 01.08.2012 року по червень 2016 року. При цьому, керівник військового навчального підрозділу вищого навчального закладу зобов»язався забезпечувати [PERSON], в тому числі, фінансове і матеріальне забезпечення, відповідно до законодавства (ас.8). Відповідно до ст. 12 Закону України „ Про оборону України", участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть, у межах своїх повноважень, інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, а також відповідні правоохоронні органи. Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 р. № 581/2011, Міністерство інфраструктури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 1, 20 Закону України „ Про державну спеціальну службу транспорту", Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим державним органом транспорту у складі центрального органу виконавчої влади в галузі транспорту (Міністерство інфраструктури України), призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в умовах воєнного і надзвичайного стану. Відповідно до ст. 5 згаданого Закону, структурні підрозділи Державної спеціальної служби транспорту складаються з працівників і військовослужбовців. Відповідно до ст. 17 згаданого Закону, фінансування Державної спеціальної служби транспорту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в межах обсягів бюджетних призначень. В розумінні ст. 2 Бюджетного кодексу України, 19-й окремий мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту та 26-й об'єднаний загін Державної спеціальної служби транспорту є бюджетними установами. 18 червня 2014 року відповідач [PERSON] звернувся з рапортом до начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби про його відрахування з кафедри, про що свідчить копія такого долучена до матеріалів справи (ас.9). Наказом ректора Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна за № 557ст від 25.06.2014 року відповідач [PERSON] був відрахований з університету, як курсант 2-го курсу, відповідно до п. 36 » Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту» (через небажання продовжувати навчання), з підстав, передбачених п.»и» частини 6 ст. 26 Закону України » Про військовий обов»язок і військову службу» (ас.10). В подальшому, а саме 02.07.2014 р., згідно наказу № 138 від 02.07.2014 року (ас.11), контракт про проходження військової служби (навчання) було розірвано на підставі п. „и" ч. 6 ст. 26 Закону України „Про військовий обов'язок і військову службу" (систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем), на підставі чого відповідача було виключено зі списків особового складу кафедри військової підготовки та всіх видів забезпечення (а.с. 11). Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України „ Про військовий обов'язок і військову службу", курсанти, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу , а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до п. п. „е", „є", „ж", „и" ч. 6 ст. 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органом виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до п. 3, 4, 5 „Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою КМУ від 12.07.2006 р. № 964 - відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 р., врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання. Отже, фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача на кафедрі військової підготовки, з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу частини складаються з: - витрат на грошове забезпечення курсанта в сумі - 4 168, 86 грн.; витрат на продовольче забезпечення курсанта в сумі - 8 297, 56 грн.; витрат на речове забезпечення курсанта в сумі - 1 588, 34 грн., що підтверджено наданими до матеріалів справи відповідними розрахунками (ас.13-15). Загальна сума витрат на утримання відповідача склала 14 056, 76 грн.. Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України „ Про Орган управління Державною спеціальною службою транспорту, об'єднані загони, загони, окремі загони, підрозділи охорони, органи забезпечення, навчальний центр, заклади, підприємства та установи, що входять до складу Державної спеціальної служби транспорту, є юридичними особами, мають печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в банках, у тому числі в іноземній валюті. Зазначену суму відповідач позивачам не відшкодував, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, з відповідача на користь державни необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved