Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» та Моторно-транспортне страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у якій просив стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] 47 825 (сорок сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 68 коп., з яких: 15 625 (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн. 68 коп. вартість реальних збитків матеріальної шкоди майна, 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. вартість послуг з надання оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. вартість витрат на професійну правничу допомогу адвоката, 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп. упущеної вигоди та 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] понесені ним судові витрати пов`язані із сплатою судового збору. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 31.01.2018р. у м. Львові по вул. В. Великого, 1 виникла дорожньо-транспортна пригода, де [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedez-Benz [NUMBER] , ДНЗ [NUMBER] , зіткнувся з автомобілем Renault Kangoo, ДНЗ [NUMBER] , яким керував [PERSON] В результаті, цей автомобіль здійснив інерційний рух вперед та зіткнувся з автомобілем Acura MDX, ДНЗ [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Обставини підтверджуються Схемою місця ДПТ від 31.01.2018р., складеною патрулем поліції на місці події. Обставини цього ДТП були встановлені Радехівським районним судом Львівської області. Постановою від 23.02.2018р. [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ №АМ/1073068, термін дії - з 23.07.2017 до 22.07.2018, виданим ПрАТ «Європейський Страховий Союз», позивач звернувся до даного страховика за виплатою страхового відшкодування, проте відповіді не отримав. У зв`язку із невиконанням ПрАТ «Європейський Страховий Союз» своїх зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач звернувся до МТСБУ на що останнє надало відповідь, що з 01.12.2017 до 28.02.2018 МТСБУ здійснюватиме прийом заяв та документів для врегулювання страхових випадків за договорами ПрАТ «Європейський Страховий Союз". Після чого Позивач подав заяву з документами до МТСБУ для виплати страхового відшкодування. 24.05.2028р. МТСБУ повідомило позивача про прийняття рішення щодо виплати відшкодування у межах граничної суми виплати, яке складає 6 000 грн., однак таке відшкодування позивач так і не отримав. У своєму листі МТСБУ також вказало, що доплата відшкодування буде проводитись у випадку, якщо ПрАТ «Європейський Страховий Союз» буде визнано у встановленому порядку банкрутом та коштів та майна страховика не вистачить для задоволення вимог позивача, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, внаслідок пошкодження його транспортного засобу, складає 15625,68 грн., з яких 3559,68 грн за малярні роботи та 12 066,66 грн за ремонтні роботи, у тому числі заміну пошкоджених запчастин, а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22.02.2018р. становить 9 818, 37 грн. Оскільки ані Страховик ані МТСБУ не виплатили позивачу страхового відшкодування, останній вирішив захистити своє порушене право та звернувся з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до [PERSON] , як винуватця ДТП та заподіювача шкоди. Позивач також зазначає, що у зв`язку із заподіянням шкоди його майну (автомобілю) він зазнав також нематеріальних збитків у формі упущеної вигоди за Договором найму транспортного засобу р/н 998 від 31.03.2015р., укладеного між позивачем (наймодавцем) та ПП «Західна-Українська Аудиторська Компанія» (наймач). Заподіяння збитків у формі упущеної вигоди позивач обгрунтовує тим, що у зв`язку із пошкодженням в результаті ДТП автомобіля, який передавався у найм, наймач вирішив направити повідомлення наймодавцю від 31.01.2018, у якому було вирішено припинити внесення щомісячної плати за користування автомобілем, з огляду на неможливість використання наймачем орендованого транспортного засобу за призначенням. В результаті, позивачем було недоотримано плати у розмірі 18 000 грн. з розрахунком на те, що договір найму мав бути чинним ще впродовж 2-ох місяців. Позивач також просив стягнути із [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 19.04.2019р. через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про залучення у справі ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в якості співвідповідача, яке було задоволено. 07.05.2019р. через канцелярію суду представник позивача подав заяву про зміну предмета позовних вимог, в якій зміни свої вимоги до відповідача [PERSON] та пред`явив частину вимог до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та просив стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь [PERSON] 15 625,68 грн. вартість реальних збитків матеріальної шкоди майна, 1 200 грн. вартість послуг з надання оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Стягунути з [PERSON] на користь [PERSON] 18000 грн. упущеної вигоди та 10000 грн. моральної шкоди. Стягунути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та [PERSON] на користь [PERSON] 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також понесені Позивачем судові витрати пов`язані із сплатою судового збору. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник через канцелярію суду подав письмове клопотання, зі змісту якого вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, крім того, суд зазначає про те, що відкладав справи з метою надання відзиву, однак такий на адресу суду не поступив. Відповідач ПрАТ «Європейський страховий союз» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Третя особа Моторно-транспортне страхове бюро України про день, час та місце розгляду справи було повідомлене належним чином. Причин неявки представника не повідомлено. Враховуючи наявність у матеріалах справи достатніх доказів, суд вважає за можливе розглянути справу за наявних доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31.01.2018 року о 16 год. 05 хв. у м. Львові по вул. В. Великого, 1 [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedez-Benz [NUMBER] , ДНЗ [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Kangoo, ДНЗ [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду, та внаслідок зіткнення здійснив інерційний рух вперед, та скоїв зіткнення з автомобілем Acura MDX, ДНЗ [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Радехівського районного суду Львівської області від 23.02.2018р. вбачається, що [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, відмічені в протоколі та визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідно до постанови Радехівського районного суду Львівської області від 23.02.2018р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілої особи [PERSON] , номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. На замовлення позивача, ТзОВ АК «Експерт-Сервіс Авто», який є суб`єктом оціночної діяльності складено Звіт №290/18 від 22 лютого 2018 р. згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Acura MDX, номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, складає 9818,37 грн. За складення вказаного звіту позивач сплатив ТзОВ АК «Експерт-Сервіс Авто» 1200,00 грн. Як убачається із матеріалів справи відновлювальний ремонт автомобіля Acura MDX, номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП здійснювало ТзОВ «Арія Моторз». Фактичні витрати по відновлювальному ремонту пошкодженого автомобіля склали 15 625, 68 грн., з яких 3 559, 68 грн за малярні роботи та 12 066, 66 грн за ремонтні роботи, у тому числі заміну пошкоджених запчастин, що підтверджується долученими по позовної заяви рахунками на оплату від 21.02.2018р. №4501 та №АР00030514 виданими ТзОВ «Арія Моторз», а також платіжними дорученнями №101 від 23.07.2018р. та №74 від 30.03.2018р. про оплату позивачем вартості запчастин та відновлювальних робіт. Автомобіль відповідача [PERSON] Mercedez-Benz [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1073068, термін дії - з 23.07.2017 до 22.07.2018. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року, визначила що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом цього закону (ст.ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені в ст.22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно п.22.1 якої в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. В статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своїй постанові від 25.03.2019р. у справі № 591/3152/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено, що розмір майнової шкоди має підтверджуватись виключно висновком судової експертизи, та із змісту зазначеного рішення також вбачається, що збитки завдані пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП можуть бути підтверджені документами про здійснення ремонтно-відновлювальних робіт. З огляду на те, що Позивачем надано документи, що підтверджують оплату останнім ремонтно-відновлювальних робіт, а зокрема рахунки на оплату від 21.02.2018р. №4501 та №АР00030514 видані ТзОВ «Арія Моторз», а також платіжні доручення №101 від 23.07.2018р. та №74 від 30.03.2018р. про оплату ним вартості запчастин та робіт, суд вважає, що розмір матеріального збитку завданого позивачу відповідає вартості понесених позивачем витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Враховуючи те, що у страховика виник обов`язок з виплати страхового відшкодування і відсутні підстави визначені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для відмови у здійсненні страхового відшкодування, а також те що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову щодо стягнення з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь [PERSON] майнової шкоди яка складається з вартості матеріального збитку 15 625, 68 грн., витрат на проведення оцінки у розмірі 1200 грн., а всього 16 825,68 грн. Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, до збитків, які особа має право на їх відшкодування, належить і упущена вигода, тобто доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. 31.03.2015р. між позивачем та ПП «Західно-Українська Аудиторська Компанія» було укладено Договір найму транспортного засобу р/н 998 , відповідно до якого позивачем передавався у найм ПП «Західно-Українська Аудиторська Компанія» автомобіль Acura MDX, номерний знак [NUMBER] , що належить йому на праві власності. В зв`язку із пошкодженням в результаті ДПТ автомобіля Acura MDX, номерний знак [NUMBER] , ПП «Західно-Українська Аудиторська Компанія» направила позивачу повідомлення про припинення із 01.02.2018р. сплати наймачем щомісячних платежів за користування транспортним засобом марки Acura, модель MDX, реєстраційний номер [NUMBER] у зв`язку із неможливістю використання такого за призначенням. В результаті, позивачем було недоотримано плати у розмірі 18 000 грн. з розрахунком на те, що договір найму мав бути чинним ще протягом двох місяців, тобто до 01.04.2018р. Згідно акту приймання-передачі (повернення) транспортного засобу від 31.01.2018р. ПП «Західно-Українська Аудиторська Компанія» повернув позивачеві із тимчасового платного користування (найму) вищевказаний автомобіль. За звичайних обставин, які б мали місце при відсутності ДТП, ПП «Західно-Українська Аудиторська Компанія» сплачувала б позивачеві плату за користування автомобіля - 9000 грн. в місяць. Рішення про відмову від своїх зобов`язань наймач прийняв на основі ДТП. Оскільки позивачем доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , було пошкоджено орендований транспортний засіб, який ПП «Західно-Українська Аудиторська Компанія» не зміг використовувати за призначенням, що призвело до припинення орендних правовідносин та недоотримання позивачем орендної плати, яку за звичайних обставин він міг реально отримати, якщо б його майно не було пошкоджено відповідачем [PERSON] , суд вважає, що вимога про стягнення із відповідача [PERSON] упущеної вигоди в розмірі 18 000 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої у наслідок порушення її прав. Згідно із п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні ділової репутації фізичної особи. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом статті 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 20 червня 2018 року в справі № 426/5409/15-ц. Враховуючи що в результаті завданої майнової шкоди у позивача змінився звичайний уклад життя, та те, що позивач повинен витрачати час та зусилля щодо відновлення попереднього стану його майна, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500,00 грн. У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу (професійну правничу допомогу). На підтвердження отримання правової допомоги та понесених витрат на правову допомогу позивачем було надано: договір про надання правової допомоги № б/н від 07 серпня 2018 року, та платіжне доручення №105 від 14 серпня 2018р. про оплату адвокатських послуг у розмірі 3 000, 00 грн. За договором про надання правової допомоги № б/н від 07 серпня 2018 року адвокат Дільний Назар Зеновійович надавав [PERSON] правову допомогу, яка полягала у представництві його інтересів у суді. Із матеріалів справи вбачається, що адвокат Дільний Н.З. приймав участь у судових засіданнях та готував процесуальні документи (пред`явив позов, подавав заяви та клопотання). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч. 3 ст. 133, ст. 140, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, особа, як понесла витрати, пов`язані з витребуванням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, має право вимагати відшкодування цих судових витрат за рахунок іншої сторони. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається що позивачем були понесені судові витрати що складаються із судового збору в розмірі 704,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд в порядку ст. 141 ЦПК України вважає покласти судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: partial