Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26.09.2012 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 6565,89 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Однак зобов'язання за вказаним договором відповідачка належним чином не виконала. У зв'язку із чим, станом на 05.04.2017 року заборгованість за кредитом склала - 16645,49 грн. з яких: 3958,87 грн. - заборгованість за кредитом; 1569,74 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4750,50 - заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 6366,71 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, пояснив, що в 2012 році банком проведено реструктуризацію боргу [PERSON] і списано відсотки, банк залишив борг в сумі 6565,89 грн. під 10%, який відповідачка частково погашала, останній платіж внесла 16.09.2013року в розмірі 900 грн., після даної проплати залишок боргу був 4078,92 грн. і після цього згідно умов реструктуризації проходило нарахування відсотків і штрафу, а 01.10.2014 року почали нараховувати пеню, яка станом на 05.04.2017 року склала 4750,50 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, пояснила, що в неї була мала зарплата і після реструктуризації їй визначили борг в 6565,89 грн. Вона 4 рази проплачувала кошти із зарплати, а банк без її згоди списав гроші з її картки, які вона отримувала, як мати одиначка. Знято було біля 200 грн. Просить зменшити борг в частині стягнення пені, оскільки в неї двоє дітей і вона на даний час не працює і не взмозі погасити таку суму. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості №б/н від 26.09.2012 року за кредитним договором № 4405885009655793 [PERSON] визначено заборгованість в розмірі 6565,89.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим станом на 05.04.2017 року заборгованість за кредитом склала - 16645,49 грн. з яких: 3958,87 грн. - заборгованість за кредитом; 1569,74 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4750,50 - заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 6366,71 грн. До цього часу вказане зобов'язання не виконано. Щодо стягнення неустойки, суд при обчисленні її розміру бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, що викладена у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15 і яка відповідно до ч. 2 ст. 360 (7) ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Звідти вбачається, що цивільно-правова відповідальність - це покладання на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обов'язку нової, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нової додаткової відповідальності. Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як міри цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне і те ж порушення - термін виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України про заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення. В зв'язку з недопущенням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, суд вважає що штрафи, нараховані відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди в розмірі 6366,71 грн. до задоволення не підлягають. Крім того відповідно до ч. 3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 258 ЦК України до стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Позовна заява надійшла до суду 28.04.2017 року, враховуючи також скрутне матеріальне становище відповідачки, суд вважає що до стягнення підлягає пеня за період з 28.04.2016 р. до 28.04.2017 року в розмірі 1900,20 грн., інша частина пені до стягнення не підлягає. До стягнення з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 7428,48 грн. (3958,87 грн. - тіло кредиту + 1569,41 грн. - відсотки за користування кредитом + 1900,20 грн. - пеня) Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 7428,48х100:16645,49=44,62 1600х44,62%=713,92 грн. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 713,92 грн.

Outcome: approved