Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

7 вересня 2017 року [PERSON] в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , ТзОВ «Львівське АТП-14631», ПрАТ «Українська страхова компанія» Княжа Вієнна іншуранс груп», співідповідач ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого внаслідок ДТП. В позовній заяві, з врахуванням уточнених позовних вимог, зазначає, що 11 грудня 2016 року приблизно о 20:00 год. на автодорозі Броди-Червоноград в районі 26 км+960 м, що в Радехівському районі Львівської області, автобус «Еталон» р. н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався маршрутом Львів-Броди у напрямку до м. Броди зіткнувся із автопоїздом у складі самоскида «ЗИЛ-ММЗ 554М» р. н. [NUMBER] та причепа «ГБК-8192 р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаної пригоди пасажир автобуса «Еталон» р. н. [NUMBER] [PERSON] , що доводиться позивачу рідним сином, помер у Бродівській ЦРЛ. Причиною смерті [PERSON] є зіткнення автобуса, в якому він знаходився з вантажним автомобілем. Дані обставини підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №81/206 від 14.12.2016 року. Передчасна смерть [PERSON] стала важкою психологічною травмою для його рідних та близьких, зокрема: матері померлого - [PERSON] . Їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, її турбує безсоння, порушено її нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим вона докладає неймовірні зусилля для його налагодження та організації. Мати втратила сина, підтримку і допомогу у житті. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 (одну) грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнути з ТзОВ «Львівіське АТП-14631», ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь [PERSON] 299 999 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати (а.с.1-4,155,156). 19 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.113). 9 квітня 2019 року від представника ПрАТ «Українська страхова компанія» Княжа Вієнна іншуранс груп» в адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач не надала жодного документа, що підтверджує та встановлює вину [PERSON] - водія, забезпеченого в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» автобуса «Еталон» д.н. [NUMBER] - у вчиненні даної ДТП 11.12.16 р. на а/д Броди - Червоноград та склад правопорушення в його діях, що має причинний зв`язок із заподіянням шкоди позивачу. Згідно Повідомлення ТзОВ «Львівське АТП-14631» (вих. № 03-256 від 02.03.17 р.) на запит ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» пасажири автобуса БАЗ А 07904 д.н. [NUMBER] були застраховані за договором-доручення № 5111/215/000241 від 01.08.16 р. на проведення обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті в ПАТ «СК «Універсальна». Таким чином ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не відшкодовує шкоду заподіяну смертю пасажира забезпеченого автобуса БАЗ А 07904 д.н. [NUMBER] [PERSON] , оскільки пасажири даного автобуса були застраховані за договором обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті в ПАТ «СК «Універсальна» (м.Київ, бульвар Лесі Українки, 9). Покликаються на правову позицію Великої палати Верховного Суду у постанові від 04.07.18 р. по справі № 755/18006/15-ц - відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до п.п.27.3 та 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіка (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачує рівними частинами. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» з 01.12.16 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1600 грн. Тому розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в ДТП 11.12.2016 р., якби не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачених ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становив би: 12 х 1600 грн. = 19200 грн. Тобто загальний максимально можливий розмір такого відшкодування страховиком може становити не більше 19200 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" в повному обсязі та розгляд справи проводити без участі представника ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (а.с.136-137, 203-204). 14 серпня 2019 року ухвалою судового засідання було залучено в якості співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» (а.с.159). 19 листопада 2019 року представником відповідача ТзОВ «Львівське АТП-14631» подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначає, що в судовому засіданні 14.08.2019 року представником позивача було подано уточнену позовну заяву, внаслідок чого було змінено предмет позову та суб`єктний склад відповідачів. ТзОВ "Львівське АТП-14631" не погоджується з уточненими позовними вимогами, вважає їх необгрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини. Смерть [PERSON] настала внаслідок зіткнення автобуса марки "Еталон" р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] з автопоїздом у складі самоскида "ЗИЛ-ММЗ 554М" р.н. [NUMBER] та причепа "ГБК-819" під керуванням водія [PERSON] , тобто внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки. Таким чином ст.1167 ЦК України на яку посилається представник позивача в позовній заяві не може застосовуватись в даному випадку, оскільки мала місце взаємодія джерел підвищеної небезпеки. Положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до статті 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. У відповідності до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У пункті 8 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед інших із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК України, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. Відтак, при заподіянні шкоди здоров`ю громадянина внаслідок взаємодії (зіткнення) джерел підвищеної небезпеки їх володільці відповідають перед потерпілим солідарно незалежно від вини. Зважаючи на це, зміна позовних вимог з проханням стягнути з володільців джерел підвищеної небезпеки шкоди в різному розмірі не відповідає вимогам чинного законодавства України. Таким чином неправомірним є вимога представника позивача про стягнення з одного володільця джерела підвищеної небезпеки шкоди в розмірі 1 грн, а з інших - 299 000 грн., оскільки всі четверо відповідачів повинні відповідати солідарно. В провадженні Бродівського районного суду Львівської області перебуває кримінальна справа №451/1415/17 (кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №420161400000001067 від за обвинуваченням [PERSON] за ч.3 ст. 286 КК України. Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №1206140000001067 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України, встановлено, що [PERSON] , 11 грудня 2016 року приблизно о 20:00 керуючи автомобільним составом у складі автомобіля - самоскида "ЗІЛ ММ3 554 М", реєстраційний номер [NUMBER] із причепом "ГБК-819" реєстраційний номер [NUMBER] . та рухаючись ним автомобільною дорогою Броди-Червоноград у напрямку до м. Броди, при проїзді її ділянки в районі 26 хм+960 м у Радехівському районі Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну вимушена зупинка") Р.2 п.2.3 б); д), Р.9 п.9.9. а), 9.1-, 6)9.1. б), Р.15 п.п. 15.1.,15.11,15.14, Р.31 п.п. 31.1, 31.4.3 а) Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи автомобільним составом у темну пори доби із технічними несправностями в освітлюваних приладах (згідно висновку експерта №6151 судової трасологічної експертизи від 12.04.2017, у причепі "ГБК-819" реєстраційний номер [NUMBER] (не горіли лампи габаритних вогнів), у зв`язку із збоями роботи двигуна, котрі виникли під час руху, виконав зупинку не на майданчику для стоянки або за межами дороги, як цього передбачають правила безпеки дорожнього руху, а частково на правому по ходу його руху узбіччі дороги та частково на проїзній частині дороги, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а у випадку її несправності чи відсутності, не встановив знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані не менше 40 м позаду автосоставу, такими своїми діями створив небезпеку для руху водію попутного йому автобуса "БАЗ А 079.04", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який при роз`їзді із двома зустрічними автомобілями, другий із яких був автомобіль "ВА 21099" р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] був позбавлений об`єктивної можливості вчасно виявити припаркований автосостав на смузі свого руху, а відтак вжити своєчасних заходів до зменшення швидкості та уникнути наїзду на нього. Водій [PERSON] перебуває в статусі обвинуваченого та повністю відшкодував моральну шкоду заподіяну зіткненням джерел підвищеної небезпеки [PERSON] , про що позивачка повідомила під час допиту її як потерпілої в кримінальному провадженні. Оскільки водій [PERSON] у відповідності до ч.2 ст.1188 ЦК України, відшкодував шкоду позивачці, заподіяну внаслідок загибелі її сина, відтак ним виконано обов`язок шодо солідарного відшкодування шкоди, заподіяної їй загибеллю її сина, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відтак подвійне стягнення шкоди з тих самих підстав з ТзОВ "Львівське АТП-14631", з урахуванням ст. 1187,1188 ЦК України, не передбачено. ТзОВ "Львівське АТП-14631" застрахувало своїх пасажирів на маршруті "Львів- Броди" у відповідності до ПКМУ "Про затвердження Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті" №959 від 14.08.1996 року (надалі -Постанова) згідно договору. Згідно п. 8 вищевказаної Постанови, страховики виплачують страхові суми: у разі загибелі або смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті сім`ї загиблого або його спадкоємцю у розмірі 100 відсотків страхової суми. Відповідно п.6 Постанови, розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином розмір страхової суми, у зв`язку з загибеллю [PERSON] становить 102000 грн. Підприємство як перевізник виконало всі вимоги Постанови та подало в страхову кампанію "Універсальна" акт про нещасний випадок в термін, що передбачений законом. Відтак, для позивачки не було жодних перешкод для звернення в страхову компанію для отримання страхової суми у зв`язку з загибеллю її сина. Зі змісту змінених позовних вимог - представник позивача вважає, що лише страхові компанії, де застрахована цивільно-правова відповідальність ТзОВ "Львівське АТП- -631" мають відшкодувати заподіяну позивачці шкоду. Тим не менше, саме водій [PERSON] є обвинуваченим в кримінальному провадженні 3420161400000001067. Згідно страхового полісу серії АК/4904822, транспортний засіб "ЗИЛ-ММ 554М" р.н. [NUMBER] застрахований в ПАТ "Страхова група "ТАС" за шкоду заподіяну майну на суму сто тисяч гривень (термін дії поліса - з 02.09.2016 р. по 01.09.2017 року). Розмір франшизи - нуль грн. Згідно страхового полісу серії АК/4880049 транспортний засіб "ГБК-819" -реєстраційний номер [NUMBER] застрахований в ПАТ "Страхова група "ТАС" за шкоду заподіяну майну на суму сто тисяч гривень (термін дії поліса - 23.09.2016 р. - 22.09.2017 року). Розмір франшизи - нуль грн. Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.9.3. ст.9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. У відповідності до п.23.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на 2016 рік таке відшкодування становить 12*1600 =19200 грн. з кожної страхової компанії. Таким чином, оскільки шкода заподіяна внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди була застрахована не лише в ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", а і в AT "СГ "ТАС", таким чином AT СГ "ТАС" теж повинна була бути залучена як співвідповідач по даній цивільній справі. В іншому випадку, з врахуванням судової практики Верховного суду, висновку Великої Палати Верховного суду у справі №755/180006/15-ц (провадження 14-176 цс18) від 4.07.2018 року, Ухвалою Верховного суду від 03.06.2019 року (справа №405/5402/18) це є підставою для відмови в задоволенні позову. Окрім того, розмір моральної шкоди позивачкою надмірно завищеним незважаючи на те, що вона, безсумнівно, зазнала душевних страждань від втрати сина. У будь-якому випадку, відповідно до ст. 23 ЦК України, під час визначення розміру моральної шкоди мають бути дотримані вимоги справедливості та розумності. Так, позивачкою не було надано жодних доказів, які підтверджують порушення нормального способу життя позивачки, не надано довідок чи інших підтверджень-звернень до лікарів з приводу погіршень стану здоров`я. У відповідності до судової практики Верховного суду по аналогічних (схожих) справах в 2019 році максимальний розмір моральної шкоди становив 10000 грн. В цілому вважають, що шкода, яка відшкодована [PERSON] та має бути відшкодована страховими компаніями є цілком достатньою для відшкодування моральної шкоди заподіяної [PERSON] , а непред`явлення вимог до страховика є підставою для відмови в даному позові в цілому. Враховуючи вищевказане, просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.176-180). У судове засідання позивач та представник позивача з`явилися, уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивач звертала увагу суду, що на час втрати сина вона перебувала на другому місяці вагітності, проте у зв`язку з цими подіями дитину і цю втратила. Тривалий час намагалася підняти себе, бо залишилась єдиним годувальником для своєї дочки. Дочка на цьому нервовому зриві почала втрачати зір, в даний час потребує хірургічного втручання. Після втрати сина, її матір перенесла два інсульти, в даний час в неї появилася така хвороба як епілепсія. Мати також потребує операції, проте у зв`язку з захворюванням серця, таку провести неможливо. Мати її, яка прийняла спадщину після смерті сина, зверталась за відшкодуванням коштів Страхової компанії «Універсальна», проте їй було відмовлено через те, що справа перебуває у провадженні суду. [PERSON] їй добровільно виплатив матеріальні збитки, це один із учасників ДТП, який добровільно матеріально їй допоміг, оплачував лікування, хіміотерапію. Вона є військовослужбовцем і в цей час повинна була відправлятись на Схід, через ці події вимушена була перевестись в іншу частину, оскільки все їй нагадувало про сина. Кожне заперечення учасників процесу проти її позову її принижує, а спадок після смерті сина не змогла прийняти, бо лікувалася сама та лікувала дочку. Просила задовольнити її позовні вимоги. Представник позивача звертав увагу суду, що Львівське АТП є володільцем автобуса, а [PERSON] перебував з ним у трудових обов`язках. Вироку відносно обвинуваченого ще немає, справа в даний час знаходиться на експертизі. Матері позивача, яка прийняла спадщину після смерті сина, відмовлено Страховою компанією «Універсальна» та зазначено, що виплата буде здійснена згідно судового рішення. Також просив врахувати, що це право позивача на власний розсуд визначити розмір моральної шкоди, відповідач такої у судовому засіданні не спростував. Просить постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скерував суду заяву, про розгляд справи без участі представника (т.2 а.с.10-11). Представник відповідача [PERSON] скерував суду заяву, про розгляд справи без участі відповідача [PERSON] , позовні вимоги визнають, просять задовольнити ( а.с.28 том ІІ). Представник відповідача ТзОВ «Львівське АТП-14631» в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, звертала увагу суду, що при розгляді кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] ним було заявлено, що він відшкодував шкоду усім потерпілим, окім водія автобуса, що підтверджується диском, на який здійснювалася відео фіксація судового засідання при розгляді кримінальної справи, яку долучено до матеріалів справи. Враховуючи, що ТзОВ ТзОВ «Львівське АТП-14631» та [PERSON] є солідарними боржниками, а [PERSON] як солідарний боржник відшкодував шкоду позивачці, вважають що обов`язок щодо солідарного відшкодування виконано. Львівське АТП застрахувало пасажирів у Страховій компанії «Універсальна», а відповідно до договору вона повинна була відшкодувати позивачу 102 тисячі гривень та ПАТ "УСК " Княжа Вієнна Іншуранс Груп" 19 200 гривень. Позивачем безпідставно не залучено до участі в справі в якості відповідача [PERSON] , тому є підстави для відмови в позові. Відповідно до вимог ст.1188 солідарне відшкодування може стосуватись лише фізичних осіб, а не юридичних та страхових компаній. Крім цього, звертала увагу суду, що іншому учаснику, який загинув у під час цієї є події Страхова компанія «Універсальна» виплатила кошти. Просила постановити рішення про відмову в задоволенні позову. Представник співвідповідача АТ «Страхова компанія «ТАС» скерувала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника у зв`язку з неможливістю забезпечити його явку. Просять прийняти рішення за заявними у матеріалах справи документами згідно вимог Закону без порушення норм матеріального права та про результати розгляду справи повідомити їх письмово, скерувавши копію судового рішення (а.с.35 том ІІ). Представник співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» у судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.21 том ІІ). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.21 том ІІ). Заслухавши пояснення та заперечення учасників процесу, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №81/206 від 14.12.2016 року [PERSON] [INFO] помер в Бродівській ЦРЛ, причиною смерті є травми, які він отримав як пасажир автобуса «Еталон», який зіткнувся із самоскидом «ЗИЛ-ММЗ 554М» (а.с.5). Згідно протоколу допиту свідка [PERSON] від 27.01.2017 року, останній працює водієм на ТзОВ «Львівське АТП - 14631», видно що останній показав, що рухаючись автобусом «Еталон» д.н.з. [NUMBER] , по автодорозі Червоноград-Броди направився в напрямку до м. Броди, в салоні автобуса знаходився біля нього молодий хлопець на передньому пасажирському сидінні (загинув в ДТП), позаду нього жінка (в результаті ДТП, має перелом ноги), в правому ряду сидінь, посередені автобуса, знайомий водія [PERSON] (загинув в ДТП) і в районі задніх сидінь чотири молодих хлопці (троє яких постраждало в ДТП) (а.с.6-8). Згідно витягів з бази даних МТСБУ щодо полісів страхування а/м ЗИЛ - ММЗ 554 М д.н. [NUMBER] , та причепа до вантажних автомобілів ГКБ 8352 державний номер [NUMBER] , вказані транспортні засоби застраховані в АТ «СГ «ТАС» (а.с.45-46). Відповідно до Договору-Доручення №5111/215/000214 на проведення обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті від 01 серпня 2016 року укладеного з Довірителем - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та повіреним «ТзОВ «Львівське АТП 14631», Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснювати обов`язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на автомобільному транспорті, строк дії договору до 31 липня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторонами (а.с.73). ТзОВ «Львівське АТП -14631» повідомило Страховика про страховий випадок 12.12.2016 року (а.с.74). Згідно полісу №АК/4880049 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова Група «ТАС» транспортний засіб за участі якого було здійснено ДТП, а саме модель «ГКБ 819» н.з. [NUMBER] 2004 року випуску, був застрахований від страхового випадку, яким є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом), строк дії 23.09.2016 до 22.09.2017 року (а.с.83). Відповідно до полісу №АК/4904822 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова Група «ТАС» транспортний засіб за участі якого було здійснено ДТП, а саме модель «ЗИЛ-ММЗ 554М» н.з. [NUMBER] 1982 року випуску, був застрахований від страхового випадку, яким є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом), строк дії з 02.09.2016 по 01.09.2017 року (а.с.84). Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов"язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши наступне. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. На підставі наведеного у позивача є встановлене законом право на відшкодування моральної шкоди. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з положень частини другої статті 1187 та частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. Згідно із ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010- 2011 роках (30.03.2012 року), у ході проведеного узагальнення встановлено випадки безпідставного звільнення винних у ДТП осіб від цивільної відповідальності. Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2009 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до А. , третя особа - В. , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що вину відповідача у вчиненні ДТП належними доказами не доведено, а розгляд кримінальної справи ще не закінчено, тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. Ухвалою Верховного Суду України від 27 жовтня 2010 року судові рішення скасовано, справу передано на новий судовий розгляду до суду першої інстанції. Ухвалюючи таке рішення, суд касаційної інстанції виходив із положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України, згідно з якими особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, належними відповідачами у цій справі є ТзОВ "Львівське АТП-14631", ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» де застрахований пасажир, ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" як страховик з яким уклав договір страхування ТзОВ "Львівське АТП-14631" та [PERSON] , бо саме у зв`язку з ДТП, що сталось між автобусом "Еталон" р. н. [NUMBER] та атопоїздом у складі самоскида "ЗИЛ-ММЗ 554М" р. н. [NUMBER] та причепа "ГБК-819" р.н. [NUMBER] , внаслідок чого загинув пасажир, син позивача [PERSON] . Встановлений обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП, установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; було складено акт про нещасний випадок, стосовно ДТП, яка мала місце 11.12.2016 року. (Постанова КЦС у складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/5736/15-ц). Страхувальник ТзОВ «Львівське АТП-14631» повідомив Страховика - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про настання страхового випадку, отже виконав свої зобов`язання згідно умов Договору (а.с.74). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Суд встановив, що Договором-Доручення №5111/215/000214 на проведення обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті від 1 серпня 2016 року, який укладений з Довірителем - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та повіреним «ТзОВ «Львівське АТП 14631», Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснювати обов`язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на автомобільному транспорті, строк дії договору до 31 липня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторонами. Відповідно до п.3.1. Договору розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно п. 3.2.1. у разі загибелі або смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті страховик виплачує страхові суми: сім`ї загиблого або його спадкоємцю у розмірі 100 відсотків страхової суми, що складає 102 000 (сто дві тисячі) гривень. Відповідно до п.п.27.3 та 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» з 01.12.16 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1600 гривень. Тому розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в ДТП 11.12.2016 р. становить : 12 х 1600 грн. = 19200 гривень, які підлягають стягненню з ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" як страховик з яким уклав договір страхування ТзОВ "Львівське АТП-14631" За правилами ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, за зявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про стягнення із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в розмірі 102 000 (сто дві тисячі) гривень та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп - 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди, ТзОВ «Львівське АТП-14631» та [PERSON] несуть солідарну відповідальність в решті суми. Оскільки позивач просила стягнути із [PERSON] лише одну гривню на відшкодування шкоди, тому суд робить висновки про те, що ТзОВ «Львівське АТП-14631» повинно відшкодувати позивачу 60 600 (шістдесят тисяч шістсот) гривень в якості відшкодування моральної шкоди. За правилами ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Приймаючи до уваги вищенаведене, усі страждання, які довелось перенести позивачці зокрема: безсоння, порушення її нормального способу життя, а також моральних страждань, пов`язаних із втратою сина. Заподіяна моральна шкода у вигляді душевних страждань, які позивач зазнала на невизначено тривалий час у зв`язку безповоротною втратою близької людини призвела до порушення нормальна життєвих зв`язків, погіршення стану здоров`я та втратою інтересу до життя. Моральні страждання позивач відчуває до цих пір, у зв`язку з невимовно важкою втратою в її житті, втратою її рідного сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial