Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] з 1993 року працювала директором Чаплинської середньої школи №3, реорганізованої у порядку правонаступництва 23.03.1996 році у Чаплинську загальноосвітню школу №3 I-III ступенів, Рішенням Чаплинської районної ради від 17.08.2012 року № 305 реорганізованої у Чаплинську спеціалізовану школу I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області. 29.11.2011 року [PERSON] за наказом № 297 начальника відділу освіти Чаплинської РДА [PERSON] звільнена з посади директора Чаплинської загальноосвітньої школи №3 I-III ступенів за прогул без поважних причин, залишаючись працювати на посаді вчителя зазначеної школи. Заробітна плата [PERSON] нараховувалась як директору школи та як викладачу російської мови та світової літератури, що загалом складало її заробіток. [PERSON], не погодившись із її звільненням з посади директора школи, звернулась до Чаплинського районного суду Херсонської області з позовною заявою про скасування наказу про її звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул, взявши до розрахунку загальний розмір заробітної плати, яку вона отримувала за двомісячний період, що передував її незаконному звільненню та моральної шкоди. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року за позовом [PERSON] до відділу освіти Чаплинської РДА у справі №2-132/12 [PERSON] поновлена на роботі на посаді директора Чаплинської спеціалізованої школи №3 I-III ступенів з 29.11.2011 року, дня незаконного звільнення працівника зі стягненням з відділу освіти Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 28421 гривень 41 коп. за період з 29.11.2011 року по 19.06.2012 року, виходячи із загального розміру її заробітної плати та 2000 гривень моральної шкоди. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі підлягало негайному виконанню. [PERSON] та сторони у справі, не погодившись із рішенням суду від 19.06.2012 року про поновлення [PERSON] на роботі та стягнення на її користь грошових коштів, оскаржили рішення в апеляційному порядку. Одночасно, 27.07.2012 року [PERSON] звернулась до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області із заявою про примусове виконання рішення суду від 19.06.2012 року в частині негайного поновлення на роботі, надавши до заяви виданий 23.07.2012 року Чаплинським районним судом Херсонської області виконавчий лист у справі №2-132/12. 08.08.2012 року на адресу відділу освіти Чаплинської РДА надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області від 30.07.2012 року про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви [PERSON] та виконавчого листа суду про її поновлення на роботі. 07.09.2012 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Чаплинського районного управління юстиції Мануйло І.В. на підставі доручення №1 від 10.08.2012 року, виданного відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області у присутності начальника відділу освіти Чаплинської РДА Беха В.І. проведено перевірку виконання рішення суду №2-132/12 в ході якої встановлено, що станом на 07.09.2012 року рішення Чаплинського районного суду Херсонської області про поновлення [PERSON] на роботі не виконано, наказ про її поновлення у відділі освіти Чаплинської РДА відсутній, про що складено акт. В акті також зазначено, що начальника відділу освіти Беха В.І. зобов'язано вжити невідкладнних заходів по виконанню рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] та надати належним чином завірену копію наказу про поновлення на посаді [PERSON] в строк до 15.09.2012 року. 07.09.2012 року у приміщенні відділу освіти Чаплинської РДА [PERSON] була ознайомлена з наказом начальника відділу освіти Чаплинської РДА №222 від 06.09.2012 року, про що вона у книзі наказів зробила запис про час ознайомлення о 13.35 годині, згідно з яким [PERSON] поновлена на посаді директора Чаплинської спеціалізованої школи (правонаступник Чаплинська загальоосвітня школа №3 I-III ступенів) з 29.11.2011 року із зазначенням у наказі: зобов'язати [PERSON] приступити до виконання обовязків з 10.09.2012 року; звільнити з 07.09.2012 року директора школи [PERSON], у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував роботу директора школи, відсутністю вакансій та неможливості надати роботу відповідно до її освіти; колишньому директору школи [PERSON] 07.09.2012 року здійснити передачу директору школи [PERSON] матеріалів, згідно номенклатури справ, документів школи, матеріальних цінностей, печатки, штампу, ключів. Крім того, наказ №222 начальника управління освіти Чаплинської РДА про поновлення [PERSON] на посаді директора школи та звільнення з посади [PERSON] був оприлюднений 07.09.2012 року у приміщені Чаплинської спеціалізованої школи №3 I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області особисто начальником відділу Бех В.І. у присутності працюючої директором школи [PERSON], поновленого на роботі працівника [PERSON], інших працівників школи та свідків. У зв'язку із повідомленням [PERSON] начальнику управління освіти Бех В.І. під час оприлюднення наказу про її перебування на лікарняному та фактичному перебуванні на лікарняному з 07.09.2012 року згідно лікарняного листа Чаплинської ЦРЛ і незаконності наказу у зв'язку з цим щодо її звільнення під час хвороби, подальші дії щодо виконання наказу про поновлення на роботі [PERSON] та звільнення з посади директора школи [PERSON] 07.09.2012 року начальником управління не вчинені, [PERSON] до роботи на посаді директора школи не приступила. 10.09.2012 року начальник відділу освіти Чаплинської РДА Бех В.І. особисто у місті Херсоні надав копію наказу №222 від 06.09.2012 року до управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області про поновлення [PERSON] на роботі. 10.09.2012 року на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.09.2012 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-132/12, виданого 23.07.2012 року Чаплинським районним судом про поновлення на роботі [PERSON] закінчено, копія постанови надіслана сторонам виконавчого провадження із зазначенням права на її оскарження учасниками виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий лист у 10 денний строк з часу отримання копії постанови. До Чаплинського районного суду Херсонської області, який видав виконавчий лист у справі про поновлення на роботі [PERSON], сторони у виконавчому провадженні з метою оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження не звертались. Суд встановив також, що [PERSON] протягом тривалого часу, намагаючись захистити свої, на її думку, порушені трудові права, зверталась до суду про скасування наказів відділу освіти Чаплинської РДА №249 від 16.06.2011 року, №124-1 від 31.03.2011 року, № 297 від 29.11.2011 року, скасування рішення Чаплинської районної ради Херсонської області №639 від 11.07.2014 року та скасування розпорядження голови Чаплинської РДА №400 від 10.09.2012 року. Дійсно, розпорядженням голови Чаплинської РДА №400 від 10.09.2012 року був скасований наказ начальника відділу освіти Чаплинської РДА №222 від 06.09.2012 року про поновлення [PERSON] на роботі. Згідно рішення апеляційного суду Херсонської області від 19.02.2014 року за позовними вимонами [PERSON] від 15.03.2013 року у справі № 665/719/ 13-ц про відновлення права на працю, її вимоги про скасування розпорядження №400 голови Чаплинської РДА задоволені, зазначене розпорядження №400 скасоване, а у задоволенні її вимог про зобов'язання відділу освіти Чаплинської РДА поновити [PERSON] на посаді відповідно до наказу №222 від 06.09.2012 року, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.09.2012 року по 24.09.2012 року у сумі по 943 гривень, стягнути моральну шкоду у сумі по 50000 гривень з кожного із відповідачів - відділу освіти, начальника відділу освіти, [PERSON] - залишено без змін на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 07.11.2013 року, яким у задоволенні зазначених позовних вимог [PERSON] відмовлено. 22.11.2012 року рішенням апеляційного суду Херсонської області постановлене Чаплинським районним судом Херсонської області рішення від 19.06.2012 року в частині поновлення [PERSON] на посаді директора школи залишено без змін, в частині стягнення з відділу освіти Чаплинської районної державної адміністрації на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 28421 гривень 41 коп. та 2000 гривень моральної шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення: - відмовити [PERSON] у задоволені позовних вимог у стягненні грошових коштів з мотивуванням у резолютивній частині рішення, що грошові кошти на користь [PERSON] стягнені з неналежного відповідача - Чаплинського районного відділу освіти із зазначенням, що належним відповідачем у справі за вимогами про стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу [PERSON] є Чаплинська загальноосвітня школа №3 ( правонаступник - Чаплинська спеціалізована школа I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області). 14.03.2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційними скаргами сторін у справі, рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року у не скасованій частині та рішення апеляційного суду Херсонської області від 22.11.2012 року залишено без змін. 29.04.2013 року [PERSON] звертається до Чаплинського районного суду із позовною заявою, в якій зазначає, що її поновлення на роботі за рішенням суду від 19.06.2012 року підтверджує факт порушення Чаплинським районним відділом освіти та його посадовою особою - начальником відділу освіти [PERSON]. законів про працю під час її звільнення, тому заявила позовні вимоги, у зв'язку з визначенням належного відповідача за змістом рішень судів апеляційної та касаційної інстанції, про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу заявивши додатково до Чаплинської спеціалізованої школи I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області та інших, належних на її думку, відповідачів у справі та просила суд стягнути: з відділу освіти, молоді та спорту Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області матеріальну шкоду - середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу у сумі 60638.88 гривень; з відділу освіти, молоді та спорту Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області моральну шкоду 20000 гривень; з начальника відділу освіти, молоді та спорту Чаплинської районної державної адміністрації Дмитерко Альони В'ячеславівни матеріальну шкоду у сумі 6000 гривень; з начальника відділу освіти, молоді та спорту Чаплинської районної державної адміністрації Дмитерко Альони В'ячеславівни моральну шкоду у сумі 500 гривень; з Чаплинської спеціалізованої школи I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області матеріальну та моральну шкоду 8063888 гривень; з директора Чаплинської спеціалізованої школи I-III ступенів Марчук Ірини Павлівни матеріальну шкоду 60638.88 гривень; з директора Чаплинської спеціалізованої школи I-III ступенів Марчук Ірини Павлівни моральну шкоду 20000 гривень; з Чаплинської районної ради Херсонської області матеріальну шкоду 60638.88 гривень; з Чаплинської районної ради Херсонської області моральну шкоду 20000 гривень; з голови Чаплинської районної ради Херсонської області [PERSON] матеріальну шкоду 60638.88 гривень; з голови Чаплинської районної ради Херсонської області [PERSON] моральну шкоду 20000 гривень; з комунальної установи "Фінансово-господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району" матеріальну шкоду 60638.88 гривень; з комунальної установи "Фінансово-господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району" моральну шкоду 20000 гривень; з начальника комунальної установи "Фінансово-господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району [PERSON] матеріальну шкоду 60638.88 гривень; з начальника комунальної установи "Фінансово-господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району [PERSON] моральну шкоду 20000 гривень, а також просила суд зобов'язати [PERSON] погасити завдану відділу освіти Чаплинської РДА, Чаплинській районній раді, спеціалізованій школі матеріальну та моральну шкоду у сумі 241916.64 гривень, посилаючись на те, що діями відповідачів завдано їй, [PERSON], матеріальної та моральної шкоди. Розрахунок для стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу [PERSON] взяла із загального розміру її заробітної плати як директора школи, так і викладача школи. [PERSON] у позовній заяві від 29.04.2013 року посилається також на те, що рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року залишається не виконаним - її на посаді директора Чаплинської спеціалізованої школи I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області, що є правонаступником Чаплинської загальноосвітньої школи №3 не поновлено, не зважаючи на наявність діючого наказу начальника відділу освіти №222 від 06.09.2012 року, заробітну плату за вимушений прогул не виплачено, тому стягненню підлягають грошові суми за весь період з часу її незаконного звільнення до постановлення судового рішення, узагальнюючи стягнення за час вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням і у зв'язку із затримкою виконання судового рішення. Крім того [PERSON] заявляє, що з дня звільнення вона перебувала у стані стресу, мала безсоння, знервованість, зневіру, відчай, тому через ці моральні страждання втратила здоров'я, вимушена була звертатися до лікаря, витрачати кошти на придбання ліків, що спричинило їй додаткову матеріальну шкоду. Позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] обґрунтували свої вимоги про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди наданими у справу доказами, посилаючись на зміст законів: ст. 56 Конституції України про право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень; ст. 235 КЗпПУ про те, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовитий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, зазначивши, що не з її вини позов про поновлення на роботі розглядався більше одного року; ст. 236 КЗпПУ про те, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, зазначивши, що середньомісячна заробітна плата має бути стягнутою з часу незаконного її звільнення з роботи з 29.11.2011 року по час її звернення до суду 29.04.2013 року, тобто загалом 366 днів; ст. 237 КЗпПУ про те, що суд покладає на службову особу, винну у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівнику часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі, зазначивши, що саме [PERSON], начальник відділу освіти Чаплинської райдержадміністрації 29.11.2011 року прийняв незаконне рішення про її звільнення з посади директора Чаплинської загальноосвітньої школи №3 I-III ступенів; ст. 237-1 КЗпПУ про те, що власник або уповноважений ним орган відшкодовує моральну шкоду працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зазначаючи, що власником Чаплинської загальноосвітньої школи №3 I-III ступенів є Чаплинська районна рада Херсонської області, тому вона має відшкодувати їй моральну шкоду. В судових засіданнях по розгляду зазначеного первинного позову позивачка [PERSON] доповнювала свої позовні вимоги, збільшуючи розмір відшкодування до часу постановлення судового рішення. Суд також встановив, що підставою скасування рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року у справі №2-132/12 про поновлення [PERSON] на роботі в частині стягнення з відділу освіти Чаплинської районної державної адміністрації на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 28421 гривень 41 коп. та 2000 гривень моральної шкоди за її первинними вимогами зі змісту рішення апеляційного суду Херсонської області від 22.11.2012 року та ухваленого у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні її позовних вимог є те, що суд першої інстанції зазначені грошові кошти стягнув з неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем має бути роботодавець - Чаплинська спеціалізована школа I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області, а не орган управління освітою - відділ освіти Чаплинської районної державної адміністрації, який не здійснював нарахувань заробітної плати, не контролював вихододні та працю працівника, здійснюючи лише технічні дії з перерахування заробітної плати працівнику із загального бюджетного рахунку грошових коштів, передбачених на утримання навчального закладу. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.10.2013 року за позовними вимогами [PERSON] від 29.04.2013 року її вимоги задоволені частково: стягнуто на її користь з Чаплинської спеціалізованої школи №3 I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області 28421.41 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.11.2011 року по 19.06.2012 року, в частині стягнення моральної шкоди - відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 17.01.2014 року рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.10.2013 року змінено з постановленням рішення суду апеляційної інстанції про зменшення суми стягнутого середнього заробітку на користь [PERSON] за час вимушеного прогулу з 28421.41 гривень до 221.24 гривень. Суд апеляційної інстанції, постановлюючи своє рішення, відрахував від середньомісячної заробітної плати [PERSON] заробіток за її викладацьку роботу вчителем, оскільки позивачка після її звільнення з посади директора школи продовжувала працювати у Чаплинській загальноосвітній школі та отримувала за роботу грошові кошти. В частині відмови у стягненні моральної шкоди, рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.10.2013 року залишено без змін. Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів, [PERSON] звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з касаційною скаргою. 07.05.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.10.2013 року та рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 17.01.2014 року скасовані у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, з передачею цивільної справи за позовом [PERSON] на новий судовий розгляд. Мотиви скасування рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.10.2013 року та рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 17.01.2014 року в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України зазначені такі: суди належним чином не перевірили дотримання [PERSON] строку на звернення до суду із позовною заявою від 29.04.2013 року до Чаплинської ЗОШ №3 I-III ступенів про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, оскільки [PERSON] у касаційній скарзі зазначила, що рішення суду про поновлення її на роботі не виконано; не враховано, що при розгляді справи про поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди Чаплинська ЗОШ №3 1-111 ступенів не залучалась, натомість у задоволенні цих вимог до відділу освіти Чаплинської райдержадміністрації та [PERSON] було відмовлено; суди не звернули уваги на те, що рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік, приймається органом, який розглядає трудовий спір, одночасно при винесенні рішення про поновлення на роботі (ч.2 ст.235 КЗпПУ). Крім того зазначено, що рішення суду є обов'язковими до виконання на всій території України і у разі затримки виконання рішення суду, орган, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середньго заробітку або різниці в заробітку за час затримки ( ст.236 КЗпПУ). Зазначено також, що розпорядженням голови Чаплинської РДА №400 від 10.09.2012 року скасовано наказ начальника відділу освіти Чаплинської РДА №222 від 06.09.2012 року про поновлення [PERSON] на роботі на підставі судового рішення та що 10.09.2012 року провадження з примусового виконання судового рішення про поновлення на роботі [PERSON] закінчено у зв'язку з фактичним виконанням, а рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року є не виконаним відповідальним за виконання рішення суду відділом освіти, молоді та спорту Чаплинської РДА, який і несе відповідальність за затримку виконання рішення суду. Під час розгляду справи у судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заявили, що 29.04.2013 року вони отримали копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 11.04.2013 року у справі про поновлення [PERSON] на роботі, згідно якої вона є працівником, що поновлений на посаді директора Чаплинської спеціалізованої школи, а також про скасування судових рішень в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди, тому не пропустили строк звернення до суду з позовною заявою про стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди, надавши позовну заяву до суду в той же день. Позивач [PERSON] та її представник просили суд задовольнити вимоги викладені у позовній заяві від 29.04.2013 року, доповнивши позов вимогами про збільшення позовних вимог від 18.09.2014 року, а саме вимогою: зобов'язати відділ освіти Чаплинської РДА виконати рішення Чаплинського районного суду від 19.06.2012 року та поновити [PERSON] на посаді директора Чаплинської спеціалізованої школи, видавши про це наказ та наказ про звільнення особи, яка працює на цій посаді; стягнути з Чаплинської спеціалізованої школи 144767.09 гривень середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу з 29.11.2011 року по 15.01.2015 року із розрахунку її середнього заробітку у 2011 році на підставі довідки пенсійного фонду України про заробіток [PERSON], оскільки раніше надані до суду довідки мають похибки; стягнути з Чаплинської спеціалізованої школи, окрім визначеної суми у первинному позові 80638.88 гривень матеріальної і моральної шкоди, додатково моральну шкоду у сумі 4000 гривень. У судовому засіданні Пархоменко А.О., представник відділу освіти, молоді та спорту Чаплинської районної державної адміністрації, Чаплинської спеціалізованої школи I-III ступенів Чаплинської районної ради, директора Чаплинської спеціалізованої школи I-III ступенів Чаплинської районної ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснивши, що відділ освіти, молоді та спорту утворено згідно розпорядження голови Чаплинської районної державної адміністрації від 02.01.2013 року №1 без правонаступництва прав та обов'язків попереднього структурного підрозділу - відділу освіти районної державної адміністрації, тому відділ освіти, молоді та спорту Чаплинської РДА не має зобов'язань перед [PERSON], пов'язаних із її незаконним звільненням з роботи 29.11.2011 року. Представник зазначає, що у мотивувальній частині рішення апеляційного суду від 22.11.2012 року зазначено, що [PERSON], як директор школи, на час звільнення перебувала в трудових відносинах з Чаплинською ЗОШ № 3 I-III ступенів, а не з відділом освіти, молоді та спорту Чаплинської районної державної адміністрації, тому це потрібно брати до уваги. Представник також зазначає, що начальник відділу освіти Чаплинської районної державної адміністрації Бех В.І. за наказом №222 від 06.09.2012 року поновив [PERSON] на посаді директора школи, але [PERSON], надавши заяву до державної виконавчої служби та виконавчий лист у справі про поновлення її на роботі для примусового виконання не наполягала на процедурі примусового виконання судового рішення із залученням до виконання поновлення її на роботі державного виконавця виконавчої служби у спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження". Вважаючи себе фактично не поновленою на роботі, [PERSON] не оскаржила до суду у встановлений законом строк постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження з особистих міркувань, обравши помилковий спосіб захисту порушеного права на працю під час виконання судового рішення, залишившись фактично поновленим працівником, який не приступив до виконання обов'язків директора школи після поновлення її на роботі. Як представник Чаплинської спеціалізованої школи I-III ступенів Чаплинської районної ради, директора школи [PERSON], пояснила, що наказом відділу освіти від 06.09.2012 року № 222 "Про поновлення на роботі", [PERSON] було поновлено на посаді директора школи з 29.11.2011 року, але позивачка не почала працювати на посаді директора школи зі своїх особистих міркувань, не маючи жодних перепон, оскільки не наполягала на примусовому виконанні судового рішення про поновлення її на роботі у законний спосіб через державну виконавчу службу, зазначивши, що школа не має власних коштів, які не передбачені бюджетними видатками, тому Чаплинська спеціалізована школа та директор школи [PERSON] не може нести відповідальність за позовом [PERSON] в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, яку їй не спричинили. Козачок О.В., як представник комунальної установи "Фінансово-господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району" та начальника установи [PERSON] позовні вимоги [PERSON] до установи та до посадової особи установи не визнала, пояснивши, що комунальна установа утворена на підставі рішення районної ради від 27.04.2012 року, тобто через значний проміжок часу після звільнення [PERSON] з посади директора школи 29.11.2011 року, тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення із зазначеного відповідача грошових коштів за період з листопада 2011 року до часу її утворення - квітня 2012 року є безпідставними і не стосуються діяльності даної комунальної установи та її керівника [PERSON] Степаненко М.К. - представник Чаплинської районної ради позовні вимоги не визнав, зазначивши, що Чаплинська районна рада Херсонської області як орган місцевого самоврядування не є органом управління освітою, рада не перебуває в трудових відносинах з позивачем [PERSON], не звільняла її з роботи, тому не може нести відповідальності за незаконне її звільнення з роботи. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул, стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а вимоги щодо зобов'язання відділу освіти Чаплинської РДА виконати рішення Чаплинського районного суду від 19.06.2012 року про поновлення [PERSON] на посаді директора Чаплинської спеціалізованої школи, видавши наказ про це, та звільнити особу, яка працює на цій посаді не підлягають задоволенню з наступного: Згідно п.1 ч.1, ч.3 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно п.3 ч.1 ст. 232 КЗпПУ безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб, митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у ч.3 ст.221 і ст.222 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно Ст. 67 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, встановлюються судом. Згідно ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Згідно ч.2 ст.118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою. Згідно ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах: 1). ухвали, 2). рішення, 3). постанови. Питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 3896 та 38911 цього Кодексу, - постановленням ухвали. Згідно п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Згідно ч.ч. 1,2 ст.368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. Згідно ч.ч.1,2 ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Розділ VII ЦПК України передбачає судовий контроль за виконанням судових рішень, згідно норм закону якого встановлено у ст.383 ЦПК України право на звернення із скаргою до суду, коли сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом. Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Згідно ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Згідно ст. 387 ЦПК України про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] суд виходить з того, що вона є працівником, яка поновлена згідно рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року у справі № 2-132/12 з 29.11.2011 року на посаді директора Чаплинської загальноосвітньої школи №3 I-III ступенів. У зазначеній справі рішення суду щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у сумі 28421.41 гривень та моральної шкоди у сумі 2000 гривень, яким частково задоволені первинні вимоги позивачки, скасоване апеляційним судом Херсонської області з мотивів стягнення грошових коштів з неналежного відповідача, а належним відповідачем у позовних вимогах щодо стягнення грошових коштів є роботодавець - Чаплинська загальоосвітня школа №3 I-III ступенів. Рішення суду щодо встановлення належним відповідачем Чаплинської загальоосвітнньої школи №3 I-III ступенів за позовними вимогами [PERSON] про стягнення грошових коштів, як компенсації за порушене її право на працю, є чинним. При вирішенні трудового спору у справі № 2-132/12 Чаплинський районний суд помилково не притягнув Чаплинську ЗОШ №3 I-III ступенів в якості належного відповідача, тому позивачка має право на звернення до суду з вимогами про стягнення на її користь середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, визначившись з належним відповідачем. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд враховує, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди мають правові витоки з її первинних позовних вимог у справі № 2-132/12 про незаконне звільнення з роботи; з судового рішення від 19.06.2012 року про поновлення на роботі у цій же справі; з рішення суду апеляційної інстанції від 22.11.2012 року про залишення рішення суду першої інстанції в частині поновлення на роботі без змін та скасування рішення суду в частині стягнення грошових сум у цій же справі; з ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 14.03.2013 року про залишення рішення суду першої інстанції в частині поновлення [PERSON] на роботі та залишення рішення апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні грошових сум на користь [PERSON] в силі у цій же справі. [PERSON] з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди з належного відповідача - Чаплинської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області як правонаступника Чаплинської ЗОШ № 3 І-ІІІ ступенів, на посаду директора в якій її поновили за рішенням суду 19.06.2012 року, звернулася до Чаплинського районного суду 29.04.2013 року, тобто у місячний строк з часу постановлення ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 14.03.2013 року, тобто у місячний термін, коли дізналась про порушення її права на компенсацію втраченого заробітку у зв'язку з незаконним звільненням, тому процесуальний строк, передбачений ст. 233 КЗпП України [PERSON] не пропустила. Оскільки згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік, приймається органом, який розглядає трудовий спір, одночасно при винесенні рішення про поновлення на роботі, тому саме Чаплинським районним судом Херсонської області мають бути розглянуті позовні вимоги [PERSON] про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року. Правове визначення "вимушеного прогулу" у розумінні ст. 235 КЗпП України пов'язано лише з розглядом трудових спорів: - про поновлення на роботі у зв'язку з незаконним звільненням працівника; - в разі неправильного чи такого, що не відповідає чинному законодавству формулювання у трудовій книжці працівника причин звільнення, що перешкоджало працевлаштуванню працівника та призвело до вимушеного прогулу; - в разі затримки видачі звільненому працівнику його трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу. [PERSON] за рішенням суду поновлена на роботі, тобто її трудовий спір, вирішений на її користь передбачав стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу, тому стягненню підлягає розмір виплат з часу незаконного звільнення [PERSON] до часу винесення судового рішення про поновлення на роботі, а саме з 29.11.2011 року по 19.06. 2012 року, що складає термін вимушеного прогулу у зв'язку з її незаконним звільненням . Суд на підставі доказів у справі та визначених правових позицій у судових рішеннях, що є чинними, визначив, що належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є Чаплинська спеціалізована школа I-III ступенів Чаплинської районної ради, правонаступник Чаплинської загальноосвітньої школи №3 I-III ступенів, оскільки [PERSON] перебувала в трудових відносинах саме з цим навчальним закладом, працюючи на посаді директора. Згідно п. 1.3 Статуту, Чаплинська загальноосвітня школа № 3 I-III ступенів є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установі банку, печатку, штамп, ідентифікаційний номер. Відповідно до розділу IV Статуту директор школи призначається і звільняється з посади відповідним органом управління освітою. Рішенням Чаплинської районної ради від 17.08.2012 року № 305 змінено найменування Чаплинської ЗОШ № 3 I-III ступенів на Чаплинська спеціалізована школа I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області. Згідно п. 1.6 Статуту Чаплинська спеціалізована школа I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області, засновником та власником майна якої є Чаплинська районна рада Херсонської області, є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахункові і поточні рахунки в установах Казначейської служби, самостійний баланс, штамп гербову печатку, може бути позивачем і відповідачем у суді. Згідно п. 1.10 Статуту, Чаплинська спеціалізована школа є правонаступником Чаплинської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 3. Згідно п.7.1 Статуту фінансово - господарська діяльність спеціалізованої школи здійснюється відповідно до вимог законодавства. Джерелами фінансування майна школи є: кошти засновника, кошти місцевого та державних бюджетів, кошти, отримані від надання платних послуг, прибутки від реалізації навчально - виробничих майстерень, підприємств, господарств, надання в оренду приміщень, обладнання, плата за надання послуг у сфері освітньої діяльності; добровільні грошові внески і пожертвування. Згідно п.7.3 Статуту, кошти спеціалізованої школи зберігаються на її рахунку і установах банку та знаходяться у повному його розпорядженні. Відповідно до розділу V Статуту, директор школи призначається і звільняється з посади відділом осіти Чаплинської райдержадміністрації за попереднім погодженням ів засновником ( власником). Оскільки у справі про поновлення на роботі [PERSON] скасовано рішення Чаплинського районного суду від 19.06.2012 року лише в частині стягнення грошових коштів за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди, не вирішеним залишається спір лише щодо цих вимог, тому суд має постановити судове рішення, з'ясувавши термін вимушеного прогулу [PERSON] на роботі та розмір її середньомісячної заробітної плати для визначення загального розміру компенсації за весь час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул мають бути задоволеними частково, за проведеним судом розрахунком - з часу незаконного звільнення до поновлення працівника на роботі, виходячи не з наданого позивачем розрахунку відшкодування, а із розрахунку її середньомісячної заробітної плати за два повних передуючих звільненню місяців у відповідності до визначеного порядку. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про порядок обчислення середньої заробітної плати", далі "Порядок", обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: п. 3 розділ I - вимушеного прогулу; згідно розділу II п.2 ч.3, розділу IV "Порядку" середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата; Згідно п.8 розділу IV "Порядку" нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Ч.3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року з подальшими змінами зазначає, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 ( 100-95-п ) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). ( Абзац третій пункту 32 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України N 18 ( v0018700-95 ) від 26.10.95 року. Відповідно до індивідуальних відомостей Чаплинського відділення пенсійного фонду України про застраховану особу [PERSON], номер облікової картки [NUMBER], у вересні 2011 року її заробіток складав 4440.76 гривень, у жовтні 5122.75 гривень, що є заробітком за два місяця, що передували незаконному звільненню з роботи. Відповідно до довідок комунальної установи "Фінансово - господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району" про заробітну плату та інші доходи [PERSON] від 22.01.2014 року № 27 та від 23.12.2014 року № 438 у графі "педагогічне навантаження" зазначено розмір виплаченої заробітної плати, яку [PERSON], продовжуючи працювати після її звільнення з посади директора школи на посаді вчителя школи отримувала у вересні 2011 року - 1983.01 гривень і у жовтні 2011 року - 2041.45 гривень. Зазначені грошові кошти мають бути відрахованими від загальної суми заробітку, що зазначений у довідці пенсійного фонду, яку суд бере до уваги як таку, що відповідає фактичним обставинам з обліку нарахованої та виплаченої заробітної плати, з якої справляються страхові внески на застраховану особу, як такі, що отримані [PERSON] не у зв'язку із заробітною платою директора школи. Чаплинська спеціалізована школа I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області є навчальним закладом з п'ятиденним недільним робочим часом. Час вимушеного прогулу з 29.11.2011 року до 19.06.2012 року, тобто час протягом якого [PERSON] не працювала на посаді директора школи у зв'язку з її незаконним звільненням, складає 2 дні у листопаді, 22 дні у грудні 2011 року, 22 дні у січні, 21 день у лютому, 21 день у березні, 21 день у квітні, 20 днів у травні, 15 днів у червні, а всього 144 дні. Заробіток [PERSON] на посаді директора школи складає у вересні 2011 року 2457.75 гривень (4440.76 загальний заробіток - 1983.01 заробіток вчителя ), у жовтні 2011 року 3081.30 гривень (5122.75 загальний заробіток - 2041.45 заробіток вчителя). За два місяці заробіток директора школи складає 5539.05 гривень ( 2457.75 гривень вересня 2011 року +3081.30 гривень жовтня 2011 року ). Середньомісячна заробітна плата директора школи складає 2769.52 гривень (5539.05 гривень : 2 = 2769.52). Середньоденна заробітна плата складає 125.88 гривень ( 2769.52 гривень : 22 дні = 125.88 гривень) 22 - є середня кількість робочих днів у вересні і жовтні 2011 року. Таким чином, стягненню як заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням з роботи [PERSON] за період з 29.11.2011 року по 19.06.2012 року підлягає 18126.72 гривень ( 125.88 середньоденна заробітна плата директора школи Х 144 дні вимушеного прогулу = 18126.72 гривень). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, тобто фізичними і юридичними особами, посадовими особами державних органів влади. Ст. 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оцінюючи дію органу виконавчої влади у Чаплинському районі - Чаплинської районної державної адміністрації, якій відповідно до рішення IX сесії VI скликання №157 від 22.09.2011 року делеговані повноваження Чаплинської районної ради Херсонської області щодо забезпечення відповідно до законодавства розвитку усіх видів освіти на території Чаплинського району в особі голови Чаплинської РДА [PERSON] у зв'язку із виданням розпорядження № 400 від 10.09.2012 року "Про скасування наказу начальника відділу освіти №222 від 06.09.2012 року", яким поновлена на посаді директор школи [PERSON] на підставі рішення суду, та одночасно яким звільнялась з посади директор школи [PERSON] без урахування фактичного перебування її з 07.09.2012 року на лікарняному, тобто в день оприлюднення наказу, суд вважає, що дійсно частина наказу № 222 від 06.09.2012 року щодо реалізації процедури звільнення [PERSON] є сумнівною, оскільки під час виконання наказу мають бути дотримані трудові та процесуальні права всіх учасників правового конфлікту з метою уникнення колізії під час виконання наказу за ініціативою відділу освіти Чаплинської РДА саме 07.09.2012 року. Рішення суду, яке набуло законної сили є таким, що має виключну юридичну силу, тому не підлягає ревізії чи іншому тлумаченню, шляхом видання інших законодавчих чи підзаконних актів будь - яких органів чи їх посадових осіб, з метою спотворення його суті та мети, а так і спричинення перепон у його виконанні. Також є неприпустимим вчинення дій посадовою особою органу виконавчої влади - голови Чаплинської районної державної адміністрації [PERSON] щодо намагання блокувати виконання наказу начальника управління освіти Чаплинської РДА №222 від 06.09.2012 року, винесеного згідно рішення суду в частині поновлення на посаді директора школи [PERSON] шляхом скасування у повному обсязі зазначеного наказу. Разом з тим, вчинені посадовою особою дії не свідчать, що це є і була перепона для примусового виконання рішення суду державною виконавчою службою на підставі виконавчого листа Чаплинського районного суду у справі № 2-132/12 та заяви [PERSON], про примусове виконання судового рішення, що підлягало безумовному виконанню за будь - яких умов. Згідно ст.2 ЗУ "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу і здійснюється державними виконавцями. Відповідно до ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно ч.2 ст. 7 ЗУ "Про виконавче провадження" для проведення виконавчих дій державний виконавець за необхідності залучає понятих, працівників органів внутрішніх справі, інших органів та установ… Згідно ст. 8 ЗУ "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Згідно ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб, встановлений цим законом, розглядати заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання. Згідно ст. 76 ЗУ "Про виконавче провадження", рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою…, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. [PERSON] згідно її заяв та запитів на адресу начальника відділу освіти Чаплинської РДА від 21.06.2012 року, 23.11.2012 року, 30.11.2012 року, 13.03.2013 року, 23.03.2013 року, 09.04.2013 року, 15.04.2013 року тобто неодноразово зверталась з вимогою поновити - допустити її до роботи, але відповіді на заяви та запити не отримала. Суд вважає, що виконання належним чином судового рішення про поновлення на роботі є обов'язком органу та його посадової особи, що здійснила незаконне звільнення працівника у добровільному порядку з часу звернення поновленої на роботі особи із відповідною заявою. У разі не поновлення на роботі у добровільному порядку, обов'язок виконати рішення суду про поновлення на роботі лежить на державній виконавчій службі при здійсненні примусових виконавчих дій на підставі заяви про примусове виконання судового рішення поновленого за рішенням суду працівника на роботі, з якої він незаконно звільнений. Примусове виконання судового рішення є невід'ємною, логічною частиною стадії завершення цивільного процесу з розгляду справи про трудовий спір для захисту інтересів особи, яка потребує саме підвищеного рівня судового захисту у примусовий спосіб, передбачений законом, оскільки у добровільний спосіб судове рішення відповідальною за поновлення на роботі особою не виконане. На думку суду, поновлення на роботі працівника передбачає таке поновлення його трудових прав, об'єм яких передував до незаконного звільнення, з компенсацією матеріальних і моральних втрат від незаконних дій органу та його посадової особи, що видала незаконний наказ і вважається завершеним з моменту, коли працівник, маючи бажання, приступив до виконання обов'язків працівника, з посади якої він звільнений. Аналіз матеріалів закінченого виконавчого провадження щодо поновлення на роботі [PERSON] засвідчує те, що стягувач [PERSON] повідомлена надсиланням їй копії постанови головного державного виконавця Григоренко М.Ю. від 30.07.2012 року про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено про право знайомитись з матеріалами провадження за інтернет адресою, їй надіслана копія постанови про закінчення виконавчого провадження головним державним виконавцем Григоренко М.Ю. від 10.09.2012 року з мотивуванням, що рішення суду фактично виконано відповідно до наказу №222 від 06.09.2012 року "Про поновлення на роботі" у зв'язку з чим на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження" закінчено. За дотриманням відповідного порядку особистого контролю [PERSON] як стягувача за примусовим виконанням рішення суду стягувач мала безумовну та беззаперечну можливість для реалізації свого права на звернення до суду в порядку оскарження дій державного виконавця в частині його бездіяльності щодо фактичного не виконання рішення суду від 06.09.2012 року щодо поновлення її на роботі, звернувшись зі скаргою згідно зі ст.383 ЦПК України у десятиденний строк до суду, який видав виконавчий лист. Дослідження дійсних причин відмови [PERSON] від реалізації свого права на оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця не є предметом розгляду цивільної справи про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, оскільки він розглядається в іншому порядку - порядку розгляду скарги на дії чи бездіяльність посадової особи чи органу, відповідальних за належне виконання у примусовому порядку судового рішення про поновлення на роботі. Разом з тим, ч.1 п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачає, що відповідно до правил статті 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Таким чином, відповідно до наказу начальника відділу освіти Чаплинської РДА № 222 від 06.09 2012 року [PERSON] є поновленою на роботі, рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року у частині поновлення на роботі є виконаним. Згідно ст. 236 КЗпП України оплата "вимушеного прогулу" при затримці виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або незаконно переведеного на іншу роботу працівника, орган, який розглядав трудовий спір, виносить ухвалу про виплату працівнику середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Таке правове визначення "вимушеного прогулу" у розумінні вимог ст. 236 КЗпП України пов'язано не з розглядом трудового спору, оскільки він вже є вирішеним, а з неналежним виконанням рішення суду на підставі вже вирішеного трудового спору. Питання щодо реалізації фактичного поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, допуску працівника до виконання обов'язків на поновленій посаді, а на разі і належного виконання рішення суду згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області від 30.07.2012 року про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви [PERSON] та виконавчого листа суду про її поновлення на роботі не є предметом трудового спору про "право на працю" за позовними вимогами про поновлення [PERSON] на роботі. Трудовий спір [PERSON] розглянутий судом, постановлено рішення суду на користь позивачки, тому її вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час затримки виконання судового рішення є предметом, який має досліджуватись у процесуальному порядку контролю за виконанням судового рішення, тобто за іншими правилами, а саме у порядку оскарження дії чи бездіяльності державного виконавця, який безпосередньо виконував рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі у примусовому порядку, згідно ст. 383 ЦПК України та ст.ст. 27,30,31,32,34,48,49,50, Закону України "Про виконавче провадження". Згідно ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. За наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання. Згідно ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом. Скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги. 8. Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". Згідно розділу VI ЦПК України, законодавець встановив порядок вирішення процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів ( посадових осіб), в тому числі і щодо негайного поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, визначивши порядок звернення судових рішень до виконання, оформлення виконавчих листів, поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, вирішення питання про звернення стягнення на грошові суми боржників. Згідно розділу VII ЦПК України законодавець також визначив порядок судового контролю за виконанням судових рішень, надавши право стороні виконавчого провадження звертатись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушені їх права чи свободи, а за результатами розгляду скарги, в разі обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу особу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушеня права чи свободи. Саме за наявності таких випадків у частині фактичного невиконання судового рішення та затримки у його виконанні законадавець передбачив у ст.387 ЦПК України та ст. 236 КЗпП України можливість винесення ухвали про виплату, а не стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, оскільки під час виконання судових рішень на стадії його виконання суд вживає заходів до виконання постановленого рішення шляхом винесення ухвал, не розглядаючи спір, який вже є вирішеним. За зазначеним порядком до суду звертаються не позивачі у справі, а особи, на користь яких постановлено судове рішення, тобто стягувачі. [PERSON], на думку суду, обрала помилковий спосіб захисту її порушеного права на працю, на стягнення грошових коштів за вимушений прогул, за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, плутаючись у правових визначеннях, звернувшись до суду з вимогами у порядку позовного провадження, що не є законним. Вимушений прогул [PERSON] після постановлення рішення суду 19.06.2012 року про поновлення позивачки на роботі та стягнення на її користь грошових коштів, яке передбачало негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і до видання наказу начальником відділу освіти Чаплинської РДА №222 від 06.09.2012 року щодо [PERSON], а саме: 09 днів у червні, 22 дні у липні, 22 дні у серпні та 04 дні у вересні 2012 року, а загалом 57 дні ( 9+22+22+4 = 57) є вимушеним прогулом, пов'язаним із затримкою виконання судового рішення про поновлення на роботі, доказовість якого, вимушеного прогулу, не має досліджуватись, оскільки є встановленим та доведеним фактом, тому має розглядатись у порядку розгляду заяви [PERSON] щодо стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду по 06.09.2012 року включно, з постановленням ухвали на підставі ст. 236 КЗпП України, тобто вимоги [PERSON] є обґрунтованими, але не законними у зв'язку із зверненням позивачки у неналежний спосіб захисту її порушеного права, тому у цій частині позовних вимог [PERSON] належить відмовити. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з часу видачі наказу про поновлення на роботі 06.09.2012 року та по 15.01.2015 року, часу постановлення рішення у справі, що перебуває на розгляді у суді, не підлягають задоволенню, оскільки її вимоги є похідними вимогами розгляду скарги за її наявності, якщо стягувач вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено її права чи свободи, тобто у порядку судового контролю за виконанням судового рішення на підставі ст.ст. 383-389 ЦПК України, оскільки доказовість вимушеного прогулу [PERSON] після поновлення її на роботі на підставі наказу №222 від 06.09.2012 року, пов'язаного із затримкою виконання судового рішення про поновлення на роботі має досліджуватись у порядку розгляду скарги [PERSON] щодо неналежного виконання судового рішення, з постановленням ухвали, як зазначено у ст.387 ЦПК України, тому у цій частині її позовних вимог також належить відмовити. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступного: Відповідно до наказу начальника відділу освіти Чаплинської РДА №297 від 29.11.2011 року [PERSON] з посади директора Чаплинської загальноосвітньої школи №3 I-III ступенів звільнена [PERSON] за прогул без поважних причини, а саме за її відсутність на роботі 18.11.2011 року через участь її як директора Чаплинської ЗОШ №3 та випускника [PERSON] педагогічного коледжу Херсонської області у ювілейних заходах, що проводив навчальний заклад, але за чинним рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.06.2012 року [PERSON] поновлена на роботі у зв'язку з незаконністю наказу начальника відділу освіти. Під час розгляду справи про поновлення [PERSON] на роботі, суд встановив, що звільнення директора школи проведено у зв'язку з упередженим ставленням до неї з боку адміністрації, що вона є відмінником освіти, має вищу кваліфікаційну категорію та звання вчителя - методиста, а також те, що незаконне звільнення призвело позивача до стресової ситуації, приниження її як людини, педагога та керівника педагогічного колективу, вона почувала себе безправною, втратила віру у чесність посадовців, порядність людей. Незаконне звільнення призвело до проблем із її здоровям, появою головного болю, підвищеного тиску. В судовому засіданні під час розгляду справи, що перебуває на розгляду у суді, [PERSON] підтвердила свої вимоги щодо стягнення моральної шкоди, зазначивши її розмір у максимальному вимірі 40000 гривень, рахуючи також, що всі відповідачі у справі завдали їй моральної шкоди. Суд враховує, що згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому порядок вiдшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Досліджуючи матеріали справи у повному обсязі щодо незаконного звільнення з посади директора навчального закладу [PERSON], обставин справи, що є предметом її індивідуального трудового спору з органами влади та посадовими особами, які грубо порушили законодавство про працю, суд вважає, що такі грубі порушення трудових прав працівника [PERSON] протягом тривалого часу дійсно призвели до її моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків, пов'язані з втратою професійної роботи є посяганням на її конституційне право на працю, тому дійсно вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя через втрату заробітку, вимушений судовий захист порушених трудових прав з боку адміністрації, яка без законних підстав звільнила з роботи працівника, порушивши законодавство про працю в Україні. Належним відповідачем у справі [PERSON] про поновлення на роботі за її вимогами про стягнення моральної шкоди є орган управління освітою у Чаплинському районі Херсонської області, оскільки згідно п. 1.3 Статуту Чаплинської загальноосвітньої школи № 3 I-III ступенів директор школи призначається і звільняється з посади відповідним органом управління освітою, а тому і відповідальним за спричинення моральної шкоди незаконно звільненому працівнику. Згідно п. 1.10 Статуту, Чаплинська спеціалізована школа є правонаступником Чаплинської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 3. Рішенням Чаплинської районної ради від 17.08.2012 року № 305 змінено найменування Чаплинської ЗОШ № 3 I-III ступенів на Чаплинська спеціалізована школа I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області. Згідно п. 1.6 Статуту Чаплинська спеціалізована школа I-III ступенів Чаплинської районної ради Херсонської області, засновником та власником майна якої є Чаплинська районна рада Херсонської області, є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахункові і поточні рахунки в установах Казначейської служби, самостійний баланс, штамп гербову печатку, може бути позивачем і відповідачем у суді. Відповідно до розділу V Статуту, директор школи призначається і звільняється з посади відділом осіти Чаплинської райдержадміністрації за попереднім погодженням із засновником ( власником). Органом управління освітою у Чаплинському районі є управління освіти, молоді та спорту Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області. Надаючи оцінку твердженням щодо незаконності розпорядження голови Чаплинської РДА від 29.12.2012 р. № 633 в частині ліквідації відділу освіти Чаплинської РДА без правонаступництва, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. 29.12.2012 р. голова Чаплинської РДА Херсонської області видав розпорядження № 633 "Про припинення відділу освіти Чаплинської районної державної адміністрації", пунктом 1 якого ліквідував без правонаступництва відділ освіти Чаплинської РДА, посилаючись при цьому на розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 31.10.2012 р. № 822 "Про упорядкування структури обласної державної адміністрації", статтю 119 Конституції України, статті 55, 59 Господарського кодексу України та інші нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України. Зі змісту розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 31.10.2012 р. № 822 "Про упорядкування структури обласної державної адміністрації", зокрема пункту 5, вбачається, що головам районних державних адміністрацій до 05.11.2012 р. необхідно привести структуру районних державних адміністрацій у відповідність із Рекомендаційним переліком структурних підрозділів районних державних адміністрацій, визначеним у додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2012 р. № 606. Дане розпорядження не містить вказівки на припинення структурних підрозділів районних адміністрацій без правонаступництва. З огляду на вище викладене, суд критично відноситься до тверджень відповідачів про те, що внаслідок припинення без правонаступництва відділу освіти Чаплинської РДА, наділеного статтею 26 Закону України "Про загальну середню освіту" повноваженнями щодо призначення на посаду та звільнення з посади керівника загальноосвітнього навчального закладу, існують обставини, які перешкоджають виконанню зобов'язань перед [PERSON], оскільки вказані доводи є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, яке регулює дані правовідносини. На думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] у зв'язку з незаконним її звільненням з посади має складати 2000 гривень, тому в частині стягнення з інших відповідачів у справі моральної шкоди та у її більшому розмірі, належить відмовити через незаконність та недоведеність вимог. Посилання [PERSON] на те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу має сплатити КУ " Фінансово- господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району" не приймаються судом до уваги, оскільки зазначена установа створена рішенням Чаплинської районної ради від 27.04.2012 року лише надає послуги з фінансово- господарської діяльності, бухгалтерського обліку. Суд також не погоджується з вимогами позивачки [PERSON] у задоволенні заявлених позивачкою позовних вимоги про зобов'язання Дмитерко А.В., [PERSON], Жукевича С.Ф. покрити завдану школі , відділу освіти, районній раді матеріальну шкоду, оскільки не ґрунтуються на нормах закону, що регулюють спірні правовідносини та за недоказовістю вини зазначених відповідачів у спричиненні матеріальної і моральної шкоди. За обставин, викладених у рішенні суду, відсутні правові підстави покладати обов'язок по сплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду відповідно до ст. 236 КЗпП і на інших відповідачів у справі. Враховуючи, що позивачкою відповідно до положень ст.10, 57-60 ЦПК України не доведено порушення іншими відповідачами її трудових прав, окрім відповідача - відділу освіти, молоді та спорту Чаплинської РДА, з якими вона пов'язує завдання їй моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП, суд має відмовити позивачці у задоволенні вимог про стягнення з них моральної шкоди. Належить також відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог за безпідставністю щодо зобов'язання відділу освіти Чаплинської РДА виконати рішення Чаплинського районного суду від 19.06.2012 року та поновити [PERSON] на посаді директора Чаплинської спеціалізованої школи, видавши наказ про це, та звільнивши особу, яка працює на цій посаді, оскільки вирішення . зазначених вимог позивачки лежить у площині розгляду, за наявності, її скарги на дії посадової особи, яка неналежним чином виконала рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі у примусовому порядку. Судові витрати у справі мають бути покладені на відповідачів, з яких стягнуті грошові кошти відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial