Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 22.06.2018 року між ТОВ "Фінансова компанія Є ГРОШІ" та [PERSON] було укладено договір №3192524638-012446 про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Вказаний Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу позику у розмірі 3000 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 2% за кожен день користування позикою, яка була перерахована 22.06.2018 року на підставі договору співробітництва №2829 від 28.12.2017 року, дата повернення коштів не пізніше 23.00 год. 22.07.2018 року, включно. Проте, позичальник в порушення умов Договору, не повернув суму позики, тому виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2018 року становить 14741,10 грн.. 01.10.2018 року між ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" та ТОВ "Фінансова компанія Є ГРОШІ" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3192524638-012446 від 22.06.2018 року. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в розмірі 14741,10 грн., понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн. та витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 1500 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 22.06.2018 року між ТОВ "Фінансова компанія Є ГРОШІ" та [PERSON] було укладено договір №3192524638-012446 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 3000 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 2% за кожен день користування позикою, яка була перерахована 22.06.2018 року на підставі договору співробітництва №2829 від 28.12.2017 року, дата повернення коштів не пізніше 23.00 год. 22.07.2018 року, включно. Вказаний Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Порядок укладання договорів в електроннгй формі регламентуеться Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону Украiни «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз'яснення логічно пов'язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у роздглі «Підписи сторiн». Отримання відповідачем позики стверджується платіжним дорученням від 22.06.2018 року та повідомленням про проведення успішної видачі займу на сайті на картку клієнта. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 01.10.2018 року заборгованість становить 14741,10 грн, яка складається з заборгованності за кредитом-3000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом -5351,10 грн., заборгованості за пенею - 6390,00 грн.. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно правових угод, а саме договору позики. 01.10.2018 року між ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" та ТОВ "Фінансова компанія Є ГРОШІ" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0110/1, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3192524638-012446 від 22.06.2018 року. Статтею 20 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивiльних прав та обов'язків. Відповідно до приписів ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку (ст.207 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч.1 ст.550 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Згідно положень ст.ст.55,124 Конституції України, ст.16 ЦК України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом надати відзив на позов і спростувати доводи позивача не скористався, суд, виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним взятих на себе зобов'язань. За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, у тому ж числі, витрати на професійну правничу допомогу. Отже, сплачений судовий збір у розмірі 1762 гривні та 1500 гривень витрат на правову допомогу мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved