Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Представник [PERSON] звернулася в суд із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист авторського права та стягнення компенсації за його порушення. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [PERSON] одна з найбільш прославлених українських художниць сучасності, яка має свій неповторний стиль і напрямок. Зокрема, художниця стала відомою завдяки своїм картинам, на яких зображені маленькі смішні чоловічки. У 2009 році позивач створила картину (твір образотворчого мистецтва) під назвою „[INFO]" (російською мовою), яка увійшла до збірника ''Каталог робіт художниці [PERSON] за 2009 рік". Користуючись своїм правом на реєстрацію авторського права, позивач звернулась до Державної служби інтелектуальної власності України та зареєструвала авторське право на зазначену збірку творів образотворчого мистецтва. 19.08.2014 року представником позивача було виявлено, що на першому поверсі у торговому центрі "Чайка", що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16, здійснюється розповсюдження контрафактного примірника твору образотворчого мистецтва - картини ..[INFO]". Факт розповсюдження підтверджується товарним чеком від 19.08.2014 року, виданим на суму 200 грн., а також відеофіксацією порушення авторського права (продажу контрафактного товару). Крім того, представник позивача звернувся із запитом до адміністрації торгівельного центру "Чайка" з проханням надати інформацію про орендування ФОП [PERSON] приміщення. У своєму листі № 224/14 від 27.11.2014 року директор ТзОВ "Управляюча компанія "Рівнеспецбудінвест" повідомив, що ФОП [PERSON] орендувала приміщення загальною площею 5 кв.м. для провадження діяльності в торговому центрі з 15.11.2013 року по 31.10.2014 року. Таким чином, даним листом підтверджується та обставина, що станом на дату покупки представником позивача контрафактного примірника твору, ФОП [PERSON] провадила діяльність саме в даному закладі. З огляду на це, позивач вважає, що ФОП [PERSON], розповсюджуючи контрафактні примірники твору позивача, грубо порушує її майнові та немайнові права як автора. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю, за мотивів, що викладені у позові, просила задоволити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавала, заперечень проти позову до суду не надходило. Суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи без участі відповідача, прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка [PERSON], повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва Державної служби інтелектуальної власності України № 54868 про реєстрацію авторського права від 20.05.2014 року, [PERSON] зареєструвала авторське право на збірку творів образотворчого мистецтва "Каталог робіт художниці [PERSON] за 2009 рік". Відповідно до ст.1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" цей Закон охороняє особисті (немайнові) і майнові права авторів та їх правонаступників, пов'язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва (авторське право), і права виконавців, виробників фонограм та організацій мовлення (суміжні права). Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права", авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Одночасно, ч.5 ст.11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про авторське право і суміжні права " суб'єктами авторського права є автори та особи, яким автори передали свої авторські майнові права. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про авторське право та суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених ст. ст. 21- 25 цього Закону України "Про авторське право та суміжні права". Використання творів без письмового дозволу (укладення ліцензійного договору) є порушенням авторського права, що є підставою для звернення до суду за захистом порушених прав, що передбачено ст. 50 Закону України "Про авторське право та суміжні права". Згідно зі ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами. Відповідно до ст. 441 ЦК України, використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. 2. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором. Контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розповсюджуються, реалізуються тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності (Постанова КМУ від 3 жовтня 2007 р. N 1185 „Про затвердження Національного стандарту № 4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності" (Національний стандарт № 4, п.З). Отже, картина, продана відповідачем є контрафактним примірником твору, а дії відповідача щодо розповсюдження контрафактного примірнику твору, без відповідного дозволу суб'єкта авторського права, є самостійними порушеннями авторського немайнового та виключного майнового права позивача, що допустив відповідач. Факт розповсюдження підтверджується товарним чеком від 19.08.2014 року, виданим на суму 200 грн. та показами свідка [PERSON], які вона дала у судовому засіданні. Згідно із п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті нсмайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Відповідно до п. 1 ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 згаданого Закону, та їх майнові права, визначені ст. ст. 15, 39, 40 і 41, з урахуванням передбачених ст. ст. 21 - 25, 42 і 43 обмежень майнових прав. Згідно п.г" ч.2 ст.52 Закону № 3792-ХІІ суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Розмір компенсації визначається судом з урахуванням п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", де вказано: „Відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону № 3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають до задоволення. У відповідності ст. 88 ЦПК України, підлягає стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved