Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання поведінки при здійсненні службових обов'язків 10 січня 2014 року, під час прийому у Сьомій Одеській державній нотаріальній конторі, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової, буд. 39/2, а також слів, стосовно, неї, а саме: "... когда это прекратится? Вышла с кабинета, вышла с кабинета «мразь»!! Три года кровь мою пьешь!..", такими, що принизили честь та гідність; зобов'язання принести вибачення; стягнення моральної шкоди у розмірі 1 (одну) грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 10 січня 2014 року вона прийшла на прийом у Сьому одеську державну нотаріальну контору (що знаходиться за адресою: їм. Одеса, вул. Терешкової, буд. 39, корп. 2) до державного нотаріуса [PERSON]. В процесі прийому вона звернулася до нотаріуса із заявою про ознайомлення з матеріалами спадкової справи, на що отримала відмову у зневажливій та грубій формі. Також відповідач публічно, у присутності інших відвідувачів та працівників Сьомої одеської державної нотаріальної контори, підвищувала голос на неї, кричала та ображала, застосовувала нецензурну лексику, негативні висловлювання та лайку. Дані факти були зафіксовані на відеокамеру. Матеріали зйомки були використані у телевізійній програмі "Резонанс" від [INFO], що вийшла в ефір на каналі телерадіокомпанії "Круг". Цей відеоматеріал наявний на диску у додатках до позовної заяви. Зокрема, відображений факт галасливої лайки відповідача на її адресу, де відповідач кричить: «... когда это прекратится?! Вышла с кабинета, вышла с кабинета «мразь»!!. Три года кров мою пьешь!..» (з 24 хв. 58 сек. по 25 хв. 10 сек. відеозапису). Вказана поведінка глибоко вразила її та спричинила тяжкі душевні страждання. Вважає, що своїми діями відповідач зганьбила її перед людьми, що стали свідками цієї жахливої ситуації, порушила її право на повагу до гідності та честі, принизила та змусила почувати себе скривджено, обтяжливо, незручно, прикро і некомфортно. Також позивач зазначила, що цей випадок призвів до втрати почуття поваги та довіри не тільки до даного нотаріуса, але й до державних службовців, взагалі. Позивач з'явилася у судове засідання, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача з'явився у судове засідання та заперечував проти задоволення зазначеного позову. Суд, заслухавши доводи та пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається з позовної заяви предметом позову є захист честі, гідності та ділової репутації шляхом визнання поведінки [PERSON] при здійсненні службових обов'язків 10 січня 2014 року під час прийому у Сьомій Одеській державній нотаріальній конторі, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової, буд. 39/2, а також слів, стосовно, [PERSON], а саме: "... когда это прекратится? Вышла с кабинета, вышла с кабинета «мразь»!! Три года кровь мою пьешь!..", такими, що принизили честь та гідність; зобов'язання принести вибачення; стягнення моральної шкоди у розмірі 1 (одну) грн. 00 коп. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, право на застосування яких виникає у потерпілої особи у разі порушення її цивільного права чи інтересу та застосовуються в залежності від характеру порушення її права чи інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 277, ст. 280 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Таким чином, примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі, ділової репутації не передбачено чинним законодавством, і суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі. Одним із способів захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Так, позивач зазначила, що факти на підставі яких, [PERSON] просить визнати поведінку [PERSON] при здійсненні службових обов'язків 10 січня 2014 року під час прийому у Сьомій Одеській державній нотаріальній конторі, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової, буд. 39/2, а також слова, стосовно, [PERSON], а саме: "... когда это прекратится? Вышла с кабинета, вышла с кабинета «мразь»!! Три года кровь мою пьешь!..", такими, що принизили честь та гідність, були зафіксовані на відеокамеру, та матеріали зйомки були використані у телевізійній програмі "Резонанс" від [INFO], що вийшла в ефір на каналі телерадіокомпанії "Круг". На підтвердження зазначених обставин, позивачем було надано до суду електронний носій формату CD-R із записом програми, яка, транслювалась в ефірі. При цьому, у судовому засіданні позивачка зазначила, що вказані факти були зафіксовані з її мобільного телефону та вона особисто їх надала організаторам телепрограми. Судом встановлено, що даний запис є записом невідомого походження, автентичність якого жодними доказами чи документами не доведена. Крім того, встановити чи зазнавав змін наданий позивачем відеозапис на диску і чи не містить він ознак монтажу неможливо. Також з вказаного запису взагалі не вбачається, хто саме і кому адресував слова: "... когда это прекратится? Вышла с кабинета, вышла с кабинета «мразь»!! Три года кровь мою пьешь!..". Судом відповідно до вимог ст. ст. 10, 27 ЦПК України було роз'яснено сторонам право на подання до суду клопотання про призначення експертизи, проте позивачка зазначеного клопотання не заявила. Таким чином, наданий позивачем електронний носій не є ані належним, ані допустимим засобом доказування в розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України. При цьому, суд враховує те, що показання свідків [PERSON] та [PERSON], є суперечливими та за встановлених обставин справи, не впливають на оцінку правовідносин, що виникли між сторонами, тому не можуть бути покладені в основу рішення. Відповідно до ч. 4 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Разом з тим, такі обставини не були встановлені під час судового розгляду справи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та вимог закону, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed