Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

16 січня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 101 863,76 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» були укладені депозитні договори за якими він вніс кошти на рахунки. Проте у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було введено тимчасову адміністрацію, а потім розпочато ліквідацію. 04.02.2016 року позивач отримав гарантовану суму, що становить 200 000,00 грн., а невиплачена сума залишку по вкладах становить 101 863,76 грн. Як зазначає позивач, так як відповідач є власником істотної участі банку та з його вини банк віднесено до категорії неплатоспроможних, тому на підставі положень ст.ст.52, 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» саме з відповідача має бути стягнуто суму недоплачених депозитних коштів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи за місцем власної реєстрації, пояснення чи заперечення на заявлені вимоги до суду не надійшли. Третя особа представника в судове засідання не направила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. До суду надійшли заперечення на заявлені вимоги в яких представник зазначає, що так як Банк перебуває в процесі ліквідації, позивачу була виплачена гарантована сума відшкодування в розмірі 200 000,00 грн., кредиторські вимоги позивача на суму 101 863,76 грн. включені до 4 черги та будуть виплачені в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». А тому суд на підставі положень статті 169 ЦПК України продовжив розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання. Вислухавши позивача та його представника, врахувавши пояснення третьої особи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, 31.08.2015 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Договір №328823/144968/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті за умовами якого [PERSON] вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 28 054,69 грн. строком до 29.11.2015 року. 02.10.2014 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Договір №328823/79092/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті за умовами якого [PERSON] вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 2 400,00 доларів США строком до 02.05.2015 року. 02.02.2015 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Договір №328823/123774/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті за умовами якого [PERSON] вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 4 615,39 доларів США строком до 03.10.2015 року (з врахуванням положень Додаткової угоди від 03.04.2015 року). 16.09.2014 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Договір №328823/75343/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в іноземній валюті за умовами якого [PERSON] вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 4 768,00 доларів США строком до 16.04.2015 року. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з інформації, розміщеної на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - АТ «Банк «Фінанси та кредит»), призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно. Інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» опубліковано в газеті «Голос України» від 23 грудня 2015 року № 242 (6246). Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Так, відповідно до положень ч.1, п.1 ч.5 ст.36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. При цьому, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Пунктом 5-4 ч. 1 ст. 2 Закону визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань; Відповідно до ст. 45 Закону Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відтак, у зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону. Крім того, не залежно від того звертався позивач щодо отримання сум вкладу до чи після запровадження тимчасової адміністрації банку, повернення вкладу здійснюється за зазначеною вище процедурою. Отже, оскільки з 18 вересня 2015 року в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, позивач має право отримати належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Як вбачається з довідки, виданої 06.09.2016 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у реєстрі акцептованих вимог кредиторів міститься інформація про включення кредиторської вимоги [PERSON] на загальну суму 101 863,76 грн., яку включено до четвертої черги вимог кредиторів. Також позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що позивачу виплачено 200 000,00 грн. гарантованої суми. Щодо позовних вимог з приводу покладення відповідальності за зобов'язанням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перед [PERSON] на [PERSON] як на власника істотної участі (на момент визнання банку неплатоспроможним), та стягнення з Відповідача на користь Позивача 101 863,76 грн. - суми неповернутого вкладу та нарахованих відсотків за договорами банківського строкового вкладу суд виходить з наступного. В прес-релізі Національного банку України від 18.12.2015р. зазначено, що: «Національний банк України 17 грудня 2015 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняв постанову № 898 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". У зв'язку з невиконанням задекларованих заходів щодо покращення ліквідності ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та відсутністю достатніх дій з боку власників банку для запобігання його неплатоспроможності, а також у зв'язку з тим, що діяльність ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" не відповідала вимогам банківського законодавства і нормативно-правових актів Національного банку України, Правлінням регулятора прийнято рішення про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних. На виконання вимог статті 34 розділу VII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №171 про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку строком на 3 місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно.». Крім того, в прес-релізі Національного банку України від 17.09.2015р. зазначено, що "Ми дуже довго працювали над програмою фінансового оздоровлення як з менеджментом цього банку, так і з мажоритарним акціонером - [PERSON]. Банк сім місяців перебував у проблемному стані. Протягом цього періоду акціонер виконував усі рекомендації Національного банку щодо фінансового оздоровлення. Після цього ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" взяло на себе зобов'язання щодо підтримки ліквідності банку за рахунок надходжень від продажу непрофільних активів акціонера та з дотримання обов'язкових резервів та інших нормативів. Із 17 серпня зазначений банк перейшов на звичайний режим роботи, - заявила Голова Національного банку України [PERSON], - Національний банк продовжував у щоденному режимі здійснювати моніторинг ситуації в банку. Коли акціонер не виконав свої зобов'язання - ми швидко відреагували. Сьогодні банк був визнаний неплатоспроможним та переданий до Фонду». За словами Голови Національного банку, левова частка активів банку була пов'язана з кредитуванням бізнесу самого акціонера. «Коли довелося розраховуватися з боргами та продавати активи - акціонер у встановлений термін цього не зробив. Хочу вас запевнити, що цей банк не є системним, а його віднесення до категорії неплатоспроможних не становить загрози стабільності банківському сектору країни», - зауважила [PERSON]. Зазначимо, що в травні АТ "Банк "Фінанси та Кредит" прийняв Програму фінансового оздоровлення, згідно з якою збільшив статутний капітал на 2,6 млрд. грн. Крім того, у серпні була оголошена додаткова емісія на 2,5 млрд. грн. за рахунок внеску основного акціонера та вкладників банку. Допомогти врятувати АТ "Банк "Фінанси та Кредит" намагався і Національний банк. Протягом 2015 року йому двічі було надано стабілізаційні кредити - на 700 млн. грн. у лютому та на 750 млн. грн. у червні. Зазначимо, що такі кредити були використані виключно для виплати за депозитними вкладами фізичних осіб в обсязі до 200 тис. грн. Але цих заходів виявилося недостатньо, також акціонер не зміг виконати свої письмові зобов'язання щодо підтримки ліквідності та нормативів банку в узгоджені строки, зокрема не досягнув рекомендованих показників обов'язкового резервування, достатності регулятивного капіталу та ліквідності». Судом встановлено та вбачається з відомостей про остаточних ключових учасників у структурі власності банку станом на 13.08.2015р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] опосередковано є власником істотної участі у банку в розмірі 97,6693%. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що істотна участь - пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи. Статтею 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини. Відповідно до ч.ч.1, 3-6 ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду. Як зазначив позивач, сам факт неплатоспроможності банку доводить порушення [PERSON] як власником істотної участі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» норм Закону України «Про банки та банківську діяльність» (у вигляді бездіяльності), що є підставою для застосування норм ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Так, спеціальною нормою, що регулює відповідальність пов'язаної з банком особи є ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. Фонд або уповноважена особа Фонду також має право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів. Дійсно, [PERSON] має істотну участь у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», тобто, є пов'язаною особою з банком в розумінні ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність», оскільки здійснює пряме володіння самостійно та спільно з іншими особами і йому належить більше відсотків статутного капіталу та/або права голосу акцій юридичної особи і у сукупності має можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Але, суд вважає, що [PERSON] не є особою, на яку може бути покладено відповідальність за невиконання Банком зобов'язань перед позивачем, оскільки правом звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди з посиланням на положення статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» наділений Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Так, відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦК України, акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (крім випадків, установлених законом). ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який на даний час не ліквідовано має можливість повернути кошти у спосіб, визначений діючим законодавством. Відповідач у даній справі [PERSON] не є стороною договору банківського вкладу. Положеннями ч. 1 ст. 511 ЦК України визначено, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Таким чином, оскільки [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є самостійними, майново-відокремленими суб'єктами правовідносин, договір банківського вкладу між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» для [PERSON] не породжує прав та обов'язків з підстав визначених [PERSON] Відтак, фактично обґрунтування Позивачем своїх вимог до [PERSON] ґрунтуються лише на обставинах зазначених в прес-релізі Національного банку України від 17.09.2015 року та 18.12.2015р., а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed