Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь банку 46147,22 грн боргу за кредитним договором №Z52.622.70036 від 1 серпня 2016 року, в тому числі заборгованість по простроченому боргу в сумі 10800,55 грн, заборгованість за простроченими процентами в сумі 2618,42 грн, заборгованість по простроченій платі за обслуговування кредиту в сумі 8050,14 грн, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення платежів в сумі 24378,1 грн, заборгованість за іншими штрафними санкціями в сумі 300 грн, та 1762,00 грн судових витрат (а.с.2-5). Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 31). Представник позивача в позовній заяві позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу в порядку спрощеного провадження (а.с.4). Відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та підтвердженою на запит суду в порядку частини сьомої статті 187 ЦПК України (а.с.30), було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідач був вчасно повідомлений про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного провадження (а.с.33), про визначений строк для надання відзиву на позов. Враховуючи клопотання представника відповідача від 13 листопада 2018 року, строк для надання відзиву на позов було продовжено до 21 листопада 2018 року (а.с.38). У відзиві на позов, який надійшов до суду 20 листопада 2018 року, представник відповідача позовні вимоги визнав частково, оскільки не заперечує факт укладення кредитного договору та користування кредитом в розмірі, педтвердженому первинними документами. Однак має сумніви щодо наданого позивачем розрахунку та припускає, що суми заборгованостей можуть бути завищеними. З наданого розрахунку не видно динаміки утворення окремо як простроченого основного боргу так і процентів.Крім цього, просив суд врахувати положення статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. А тому стягнення з відповідача пені та штрафу одночасно є безпідставними. Просив суд стягувати з відповідача лише штраф після перевірки правильності його нарахування, відмовивши у задволенні вимог щодо стягнення пені повністю. Крім цього, представник відповідача вказав, що у разі, якщо суд не погодиться з вищевикладеними доводами, то він просить вважати відзив заявою про застосування позовної давності в частині виог щодо стягнення штрафу та пені. Також представник відповідача просив у зв'язку із суттвим для відповідача розміром ціни позову, провести розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження. У своїй відповіді на відзив, який надійшов до суду 3 грудня 2018 року, представник позивача звернула увагу суду на перейменування позивача з публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" на акціонерне товаристо "Ідея Банк". Відзив відповідача представник позивача вважає необгрунтованим. Для усунення будь-яких сумнівів щодо правильності та обгрунтованості розрахунку заборгованості, представник позивача надала суду детальний розрахунок за кредитним договором, виконаний станом на 6 серпня 2018 року. Що стосується одночасного стягнення з відповідача штрафу та пені, представник позивача звернула увагу суду на те, що в даному випадку штраф та пеня виникли з різних підстав, передбачених в договорі. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту, процентів та плати за користування ним, а сплата штрафу - за інше правопорушення, а саме за неподання позичальником документів, які підтверджують його фінансовий стан. У зв'язку з цим представник позивача просив задвольнити позовні вимоги повністю. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача як на підставу своїх позовних вимог вказав, що права позивача були порушені тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Предмет позову - стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні установлено, що 1 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №Z52.622.70036, згідно з яким відповідач отримав кредит у в сумі 24240 грн зі сплатою 0,01 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.6-9). Факт укладення цього договору та отримання кредитних коштів ніким із сторін не оспорюється, визнаються учасниками, а тому, відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню. У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за вищезазначеним договором станом на 6 серпня 2018 року виникла заборгованість по простроченому боргу в сумі 10800,55 грн, заборгованість за простроченими процентами в сумі 2618,42 грн, заборгованість по простроченій платі за обслуговування кредиту в сумі 8050,14 грн, заборгованість за іншими штрафними санкціями в сумі 300 грн, що посвідчується довідкою-розрахунком заборгованості (а.с.16), копією виписки по рахунку відповідача (а.с.17-19), а також детальним розрахунком, що наданий представником позивача до відповіді на відзив. Жодна зі сторін не просила суд про проведення бухгалтерської експертизи правильності виконаних позивачем обчислень заборгованості, тому доводи представника відповідача щодо їх сумнівності, суд не приймає до уваги, та вважає їх об'єктивними. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Відповідно до пункту 2.4 кредитного договору банк має право стягнути з позивальника пеню (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочкина прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15 % в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % - в період прострочення оплати з 61 дня по день повного погашення боргу за цим договором. Згідно з пунктом 3.4.6 кредитного договору у разі неподання позичальником до банку документів згідно п. 3.2.4 даного договору позичальник сплачує штраф у розмірі 300 грн за кожен випадок такого неподання. Відповідно до пункту 3.2.4 кредитного договору позичальник зобов'язується підтвердити свій фінансовий стан, надавши документи про доходи через одинадцять місяців від дати укладення договору або на письмову вимогу банку протягом 10 робочих днів з моменту отримання вимоги. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Встановлено, що в даному випадку, підстава нарахування пені та штрафу різна, тому не може йтися про притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності за одне йте саме правопорушення. Відтак доводи представника відповідача в цій частині не приймаються до уваги. Разом з тим, з представлених представником позивача розрахунків не представляється можливим встановити, з якого часу нараховувалась пеня та в якому розмірі. В наданому детальному розрахунку відсутня відповідна графа з назвою "сплата пені" чи "Нарахування пені". У зв'язку з цим вимоги щодо стягненні пені у сумі 24378,10 грн суд вважає недоведеними жодним належним чи допустимим доказом. Відповідно до частини третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою та другою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме в частині стягнення заборгованості по простроченому боргу в сумі 10800,55 грн, заборгованість за простроченими процентами в сумі 2618,42 грн, заборгованість по простроченій платі за обслуговування кредиту в сумі 8050,14 грн, заборгованість за іншими штрафними санкціями в сумі 300 грн., а всього на суму 21769,11 грн. Крім того, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, пропорціно до суми задволених позовних вимог у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial