Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

вжовтні 2016 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2017 року позовні вимоги позивача задоволено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.11.2018 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2017 року скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № DNH4KS11440068 від 16.04.2005 року відповідач - [PERSON] отримав кредит у розмірі 3018,16 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з чим, станом на 21.09.2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 41062,60 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1468,34 гривень; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10645,58 гривень; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 28948,68 гривень. Згідно судового наказу від 16.03.2009 з відповідача стягнута сума боргу в розмірі 5999,97 грн., у зв`язку з чим сума заборгованості складає 35062,63 гривень. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 35062,63 гривень та судові витрати в розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали до суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 16 квітня 2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № DNH4KS11440068, на підставі якого відповідач - [PERSON] отримав кредит у розмірі 3018,16 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості, що підтверджується копією Договору. Згідно умов укладеного договору відповідачу було надано кредит в сумі 3018,16 грн. строком на 24 місяці по 16.01.2007 року включно. Відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися щомісяця в період з "21" по "28" число шляхом сплати позичальником грошових коштів (щомісячного платежу) у сумі 161,73 грн. за погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з умовами кредитного договору. Відповідач взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2009 року у цивільній справі №2-н-431/2009 стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 16.04.2005 року в сумі 5999,99 грн.. Із матеріалів справи слідує, що представник позивача вважає, що раніше ухвалене рішення суду не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним договірних зобов`язань та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, і які нараховані після винесення попереднього рішення суду. У зв`язку з цим представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNH4KS11440068 від 16.04.2005 року, яка станом на 21.09.2016 року виникла заборгованість в розмірі 41062,60 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1468,34 гривень; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10645,58 гривень; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 28948,68 гривень, суми за кредитом, задоволена рішенням суду 5999,97 гривень. Різниця між поточною заборгованістю та задоволеною рішенням суду складає 35062,63 гривень. Із позовної заяви вбачається, що кредитна заборгованість у розмірі 35062,63 грн. складається із відсотків, пені. Строк кредитування, визначений кредитним договором, укладеним між сторонами становить 24 місяців з 16.04.2005 року по 16.04.2007 року. Тобто на момент звернення позивача до суду з даним позовом цей строк закінчився. Оскільки строк кредитного договору №DNH4KS11440068 від 16.04.2005 року закінчився, як слідує з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), після закінчення строку кредитування не передбачено право кредитодавця на отримання відсотків, неустойки, комісії встановлених договором. Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18 та від 31.10.2018 року у справі №14-318цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор, у цьому випадку, має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти, комісію та неустойку, проте, має право на отримання компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім цього слід зазначити, що відповідно до судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2009 року у цивільній справі №2-н-431/2009 з відповідача [PERSON] стягнуто на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 16.04.2005 року в сумі 5999,99 грн., яка включає в себе основний борг в розмірі 1468,34 грн., заборгованість по процентах 2246,52 грн., пеня 1432,21 грн., 500 грн. штраф та 261,90 грн. процент від штрафу. Із викладеного слідує, що підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити на користь позивача заборгованості у розмір 35062,63 грн. відсутні. Оскільки, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування сплаченого під час подачі судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed