Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

09 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 226803,91 грн., завдану останнім внаслідок ДТП. В подальшому представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву в якій просив суд визнати транспортний засіб «Opel Vectra», реєстраційнийномер [NUMBER], що належить позивачу фізично знищеним та стягнути з відповідача на користь позивача шкоду у розмірі 54886,20 грн. завдану внаслідок ДТП. В обґрунтування позову позивач вказав, що 28.03.2016 року сталась ДТП за участю транспортного засобу «Daewoo Nubira», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Opel Vectra», реєстраційнийномер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Винним у скоєнні ДТП згідно постанови суду від 26.06.2016 року визнано [PERSON] Згідно звіту оцінювача №82/04/2016 від 27.04.2016 року, який надав позивач, розмір матеріальної шкоди завданої власникові автомобілю «Opel Vectra», реєстраційнийномер [NUMBER] у ДТП 28.03.2016 року становив 225953,91 грн., а його дійсна ринкова вартість на момент ДТП становила 79036,20 грн., вартість послуг оцінювача 850,00 грн. Страхове відшкодування яке було виплачено страховою компанією позивачу становить 25000,00 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП та виплатою страховою компанією у розмірі 54036,20 грн. (79036,20 грн. - 25000,00 грн. = 54036,20 грн.), а також врахувати витрати на проведення експертного висновку у розмірі 850,00 грн. та виплатити суму у розмірі 54886,20 грн. (54036,20 грн. + 850,00 грн. = 54886,20 грн.). Ухвалою суду від 13.06.2016 року позов було залишено без руху у зв'язку із несплатою судового збору і позивачеві був наданий строк для усунення недоліків тривалістю п'ять днів з дня отримання копії ухвали. 23.06.2016 року позивачем на усунення недоліків позову, було надано квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою суду від 02.07.2016 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.07.2016 року. 22.12.2016 року відповідач надав до суду письмову заяву з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату у зв'язку з підготовкою заперечнь проти позову. Ухвалою суду від 29.05.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський страховий дім». 26.07.2017 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи. Ухвалою суду від 26.07.2017 року призначена судова автотоварознавча експертиза, а провадження у справі зупинено. 30.08.2017 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. необхідних для дачі висновку. Ухвалою суду від 12.09.2017 року провадження у справі відновлено та призначено до розгляду на 18.09.2017 року. На виконання клопотання експерта зобов'язано відповідача здійснити оплату за проведення експертизи, згідно рахунку, а позивачу після оплати дослідження зобов'язано надати експерту для дослідження автомобіль [NUMBER] за адресою [ADDRESS], у випадку неможливості його транспортування, зв'язатися з експертом для подальшого його транспортування та зв'язатись з експертом для подальшого встановлення місця огляду. На виконання клопотання експерта ухвалою суду від 18.09.2017 року вдруге зобов'язано [PERSON] надати експерту для дослідження автомобіль [NUMBER] за адресою [ADDRESS], у випадку неможливості його транспортування, зв'язатися з експертом для подальшого його транспортування та зв'язатись з експертом для подальшого встановлення місця огляду. Надіслано оригінал квитанції про оплату експертизи, а провадження у справі зупинено. 06.06.2018 року до суду надійшов висновок №17-849 судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу, а тому ухвалою суду 07.06.2018 року провадження у справі відновлено та призначено до розгляду на 22.06.2018 року. Оскільки 22.06.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання матеріалів для ознайомлення, судове засідання було відкладено на 25.07.2018 року. В судове засідання 25.07.2018 року сторони не з'явились від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити вимоги уточненого позову. Від представників відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, просили позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково в сумі 41776,13 грн. Крім того, просили передати фізично знищений транспортний засіб "Opel Vectra" д/н [NUMBER] відповідачу. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся належним чином. Згідно раніше наданих пояснень по суті позову зазначив, що страхова компанія здійснила виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 25000 грн. Тому вважає, що позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх прав та заявлено позовні вимоги в сумі різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою безпосередньо до заподіювача шкоди. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.03.2016 року близько 13:13 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Daewoo Nubira», реєстраційний номер [NUMBER], рухався в м.Миколаєві по проспекту Центральному в районі будинку 88/3 та порушивши п.п.13.1, 2.3б Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення із стоячим попереду, в попутному напрямку транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційнийномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.04.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. /а.с.8/. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Opel Vectra», реєстраційнийномер [NUMBER], власником вказаного автомобіля є позивач /а.с. 40/. Згідно звіту оцінювача №82/04/2016 року розмір матеріальної шкоди завданої власникові автомобілю «Opel Vectra», реєстраційнийномер [NUMBER] у ДТП 28.03.2016 року становив 225953,91 грн., його дійсна ринкова вартість 79036,20 грн. /а.с.14-39/. Цивільна відповідальність власника автомобілю «Daewoo Nubira», реєстраційний номер [NUMBER] на час скоєння ДТП 28.03.2016 року перед третіми особами була забезпечена ПрАТ «Київський страховий дім» згідно полісу №АЕ/5206325 від 15.07.2015 року щодо матеріальної шкоди в межах 50000,00 грн. із франшизою 1000,00 грн, за полісом страхувальником є [PERSON], а забезпеченим транспортним засобом зазначений автомобіль /а.с.139/. Відповідно до платіжного доручення № 15347 від 08.11.2016 року ПрАТ «Київський страховий дім» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 25000,00 грн. /а.с.165/. Крім того, відповідно до висновку експерта від 16.05.2018 року розмір матеріальної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження у ДТП транспортного засобу - автомобіля «Daewoo Nubira», реєстраційний номер [NUMBER] прирівнюється до ринкової вартості та складає 66776,13 грн. Ринкова вартість автомобіля «Daewoo Nubira», реєстраційний номер [NUMBER] до ДТП складає 66776,13 грн. Ринкова варстість транспортного засобу після ДТП дорівнює вартості придатних до подальшої експлуатації вузлів і деталей, та вартості лому залишків неприданих вузлів та деталей, за вирахуванням вартості послуг на їх реалізацію. Встановлення ваги вузлів та деталей потребує зважування та сортування залишків т.з. по групам металів, що в даних умовах без наявності вагового обладнання та інформації про вартість послуг по їх реалізації неможливо. Із вказаного висновку експертизи вбачається, що відновлювати транспортний засіб економічно недоцільно. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як зазначено, в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що позивачу завдана шкода неправомірними діями відповідача, та між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Відповідно до п.15 вищезазначеної Постанови Пленуму, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8ЦК(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, за загальним правилом, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Позивач, як слідує із заяви, не заперечує проти визнання автомобілю фізично знищеним, та просить стягнути із відповідача шкоду завдану внаслідок ДТП у загальній сумі 54886,2 грн. /а.с. 203/. Однак, при визначенні суми заподіяної шкоди внаслідок ДТП, суд бере до уваги висновок експерта від 16.05.2018 року № 17-849, оскільки вказаний висновок відповідає фактичним обставинам справи, та експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, в тому числі і щодо дачу завідомо неправдивого висновку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню у розмірі 41776,13 грн. (66776,13 грн. (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) - 25000,00 грн. (сума страхового відшкодування, виплачена страховою компанією) = 41776,13 грн.). Оскільки пошкоджений транспортний засіб визнано фізично знищеним, та він не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, та надійшло клопотання відповідача про передчу йому пошкодженого транспортного засобу, суд вважає за необхідне передати це майно, після відшкодування збитків позивачу, відповідачу. Згідно платіжного доручення №0.0.572903774.1 від 23.06.2016 року позивачем при зверненні до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн. Після того, як позивач зменшив суму позовних вимог до 54886,20 грн., судовий збір мав становити 551,20 грн. Згідно ч.1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", у разі зменшення розміру позовних вимог, зайво сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила. На даний час клопотання позивача про повернення зайво сплаченої суми судового збору до суду не надходило. У відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені останнім, по оплаті судового збору, у розмірі 419,54 грн. (41776,13*551,20/54886,20).

Outcome: partial