Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який було уточнено в ході розгляду справи, до [PERSON], Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Управління Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області, Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Розумівської сільської ради, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання частково недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виділення земельної ділянки В позові зазначив, що відповідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.05.2008 року та із внесеними до нього додатковим рішенням від 23.05.2008 року уточненнями, [PERSON] є власником 31/50 частин житлового будинку літ «А» з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Нижня-Хортиця, вул.. Степова, 8 Запорізького району Запорізької області. Інші 19/50 частин житлового будинку літ. «А» з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Нижня-Хортиця, вул.. Степова, 8 Запорізького району Запорізької області, відповідно до вказаного рішення суду від 05.05.2008 року та додаткового рішення суду від 23.05.2008 року належали [PERSON]. Окрім цього, відповідно до рішення № 33 від 20.01.2005 року тринадцятої сесії четвертого скликання Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області «Про упорядкування нумерації домоволодінь по вулиці Степовій в с. Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області» частинам житлового будинку, які займали [PERSON] та [PERSON], присвоєні нові номери, а саме: [PERSON] стара адреса с. Нижня-Хортиця, вул.. Степова, 8 Запорізького району Запорізької області; нова адреса с. Нижня-Хортиця, вул.. Степова, 8А Запорізького району Запорізької області. [PERSON] стара адреса с. Нижня-Хортиця, вул.. Степова, 9 Запорізького району Запорізької області; нова адреса с. Нижня-Хортиця, вул.. Степова, 8 Запорізького району Запорізької області. Але фактично це рішення сільської ради не було враховано при визначенні часток. На підставі рішення виконавчого комітету Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 09 листопада 1995р. № 100 «А» [PERSON] 23.01.2003 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,245 га в межах згідно з планом, призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 54 На підставі рішення виконавчого комітету Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 09.10.1995р. № 100 «А» [PERSON] 13.02.2003 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,23 га в межах згідно з планом, призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 211. 15 грудня 2008 року [PERSON] помер. Його спадкоємицею являється [PERSON], яка отримала 11.08.2009 року Свідоцтво про право на спадщину за законом як на 19/50 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Нижня-Хортиця, вул.. Степова, 8 Запорізького району Запорізької області, так і земельну ділянку площею 0,2450 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 891155, виданому відділом Держкомзему у Запорізькому районі 14.06.2010 року [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,2450 га, що розташована за адресою: с. Нижня-Хортиця, вул.. Степова, 8 Запорізького району Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2009 року № 545 (Бланк ВМ № 565559). Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011026000383, кадастровий номер земельної ділянки 2322188402:08:001:0865. 12 квітня 2013 року позивач уклав з фізичною-особою підприємцем [PERSON], який діє на підставі ліцензії Державного агентства земельних ресурсів України серії АД № 076177 від 11.10.2012р. договір № 12/04-01/2013 на проведення комплексу топографо-геодезичних, землевпорядних робіт. При проведенні геодезичних обмірів земельної ділянки виявилось, що, якщо співставити його Державний акт та Державний акт померлого [PERSON], конфігурація земельних ділянок не співпадає з тією, що дійсно займають сторони, тобто, фактичному розташуванню і площі. Раніше виданий Державний акт має наступні неточності, а саме: 1. Невірно вказана адреса проживання вул.. Набережна в м. Запоріжжі, а необхідно о. Хортиця. 2. План земельної ділянки повинен бути вказаний в дзеркальному відображенні відносно осі «А-Б». 3. Межа в осях «А-Б» являється ділянкою Величко, а в осях «В-Г» [PERSON] 4. На плані не вказана ділянка землі під житловим будинком позивача. Довжина всієї ділянки повинна бути 100 м, а не 81 м. 05 травня 2014 року позивач звернувся з листом на імя начальника Головного управління Держземагентства у Запорізькій області [PERSON], в якому вказав, що у 2003 році він та [PERSON] отримали Державні акти на окремі земельні ділянки, площею 0,2450 га [PERSON] і площею 0,2300 га [PERSON]. В цих Державних актах були допущені помилки по встановленню межі між земельними ділянками, будинок позивача залишено на території [PERSON] У 2010 році після смерті [PERSON], його спадкоємиця [PERSON] при переоформленні Державного акту на себе не погодила з позивачем межі, внаслідок чого площа під його будинком та частина прибудинкової території ввійшла в її Державний акт на право власності на землю (державний акт серії ЯЖ № 891155, площа 0,2450 га від 14.06.2010 року, кадастровий номер 2322188402:08:001:0865). На цей час [PERSON] має намір продати свою частку будинку і землю під будинком і не реагує на прохання позивача внести зміни в Державний акт. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважає, що земельні ділянки, які перебувають у власності сторін повністю відповідають виданим державним актом. Представник Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник Управління Держземагества у Запорізькому районі Запорізької області в судове засідання не зявився, надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких вбачається, що Управління Держземагенства не вбачає порушень норм чинного законодавства з боку [PERSON] (а.с. 73-76) Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~\~ст. 3 ЦПК України\~\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом\~\~ст. 10 ЦПК України\~\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 09.11.1995 року № 100 «А» [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,245 га. для обслуговування житлового будинку за адресою: с. Нижня Хортиця, вул. Степова, 8 А. (т. 2 а.с. 2-12) На підставі вказаного рішення сільської ради, [PERSON] також було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,23 га. для обслуговування житлового будинку, за адресою: с. Нижня Хортиця, вул. Степова, 8. (т. 2 а.с. 2-12) Крім того судом встановлено, що згідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23.05.2008 року за [PERSON] визнано право власності на 31/50 житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: с. Нижня Хортиця, вул. Степова, 8. Інші 19/50 вказаного будинку належали [PERSON] (т.1 а.с. 9-12) 15 грудня 2008 року [PERSON] помер. Його спадкоємицею є [PERSON], яка 11.08.2009 року отримала Свідоцтво про право власності за законом на 19/50 частин житлового будинку в с. Нижня Хортиця по вул. Степова, 8 та земельну ділянку площею 0,245 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку за вказаною адресою.(т.1 а.с. 218-231) На підставі вказаного Свідоцтва про прийняття спадщини [PERSON] було отримано новий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №891155 виданий 14.06.2010 року відділом Держкомзему у Запорізькому районі.(т.1 а.с. 22) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він обіймає посаду землевпорядника у ФОП [PERSON] та проводить роботи з присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам. Крім того зазначив, що він у 2014 році проводив роботи на земельній ділянки [PERSON], в ході яких ним було встановлено, що земельна ділянка [PERSON] заходить на земельну ділянку [PERSON] при цьому зазначив, що обміри БТІ є вірними, а помилка міститься в державних актах. Крім того надав в судове засідання збірні кадастрові плани спірних земельних ділянок (т.1 а.с. 232, 233). Відповідно до ст.118 Земельного Кодексу України вбачається, що рішення органів місцевої влади щодо приватизації приймається на підставі технічних матеріалів та документів, які підтверджують розмір земельної ділянки і проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельним ресурсам. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» N 858-IV від 22.05.2003р. заходи із землеустрою це передбачені документацією із землеустрою роботи щодо раціонального використання та охорони земель, формування та організації території об'єкта землеустрою з урахуванням їх цільового призначення, обмежень у використанні та обмежень (обтяжень) правами інших осіб (земельних сервітутів), збереження і підвищення родючості ґрунтів. Згідно ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 07.07.2011р. відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Якщо земельна ділянка приватизована, але кадастровий номер не було присвоєно і відомості про земельну ділянку не внесені до державного реєстру земель, то відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державний земельний кадастр їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власників у встановленому законом порядку. Технічна документація має бути виготовлена на всю земельну ділянку, їй має бути присвоєний кадастровий номер та внесені всі дані до Державного земельного кадастру з відкриттям Поземельної книги. Державні акти, які зареєст\-ро\-вані до липня 2003 року, не проходили державну реєстрацію на електронних носіях Відповідно до наказу Держкомзему України від 22.06.2009 р. №\~326 «Про деякі питання реалізації положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а\~також порядку поділу та обєднання земельних ділянок», яким затверджено Тимчасовий регламент реалізації положень пункту 4 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку. У звязку з викладеним, у разі, коли не здійснено кадастрову зйомку і не виготовлені обмінні файли, внесення до електронної бази даних державного земельного кадастру й реєстрація неможливі. Після проведення кадастрової зйомки відновлюються межі і до нового Державного акта повинна заноситись не площа, що зазначена в правочині, а площа яка отримана за результатами кадастрової зйомки. Згідно зі ст. 198 Земельного кодексу України при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Як передбачено ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрова зйомка включає в себе виготовлення кадастрового плану, геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, відновлення меж земельної ділянки на місцевості, встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі. Механізм встановлення меж земельних ділянок на час виникнення спірних правовідносин визначався Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376. Пунктом 2.8 вказаної Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ними (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно. При здійсненні комплексу робіт при узгодженні меж в натурі не враховані та не забезпечені захистом права та інтереси позивача, а саме - не були враховані межі та розташування сусідньої земельної ділянки, належної позивачу, а також розташована на цій земельній ділянці частина його будинку. Саме це і стало причиною накладення меж земельних ділянок. У звязку з чим наявна невідповідність конфігурації земельної ділянки, що полягає у невідповідності розмірів земельної ділянки, які відображені в Державному акті, що виданий [PERSON] тим, що були виявлені під час проведення нового вимірювання даної земельної ділянки внаслідок складання технічної документації, що замовлена позивачем. До 2013 року право на землю посвідчувалося державним актом і фактично виникало з моменту отримання акту власником ділянки. На теперішній час відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право на землю виникає з моменту реєстрації цього права в Державному реєстрі прав, яка проведена відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Закон України "Про державний земельний кадастр" регулює державну реєстрацію земельних ділянок в системі Державний земельний кадастр (ДЗК). Державна реєстрація здійснюється на підставі та в порядку, передбаченому ст. 24 Закону та полягає у внесенні відомостей про ділянку до ДЗК та відкритті поземельної книги. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Однак слід зазначити, що Державні акти виготовлені до того, як рішенням суду були встановлені частки у праві власності на житловий будинок позивача та відповідача. Згідно до розяснень п.п.20, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників жилого будинку необхідно витребувати, зокрема, план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості). Тобто, спір між співвласниками жилого будинку про встановлення порядку користування земельною ділянкою можливо розглянути, якщо чітко визначений предмет спору, а саме земельна ділянка повинна мати відповідний розмір, місце розташування і установлені межі. Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка згідно зі ст. 193 ЗК України містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів. Якщо межі земельної ділянки відсутні, за правилами ст.107 ЗК України вони можуть бути відновлені, якщо є достатні дані земельно-кадастрової документації, або встановлені за фактичним використанням земельних ділянок або другим способом. З урахуванням вимог ст.ст. 1, 25, 26 Закону України "Про землеустрій" межування земель потребує спеціальних знань, а також повноважень щодо проведення зазначеного комплексу робіт; розробниками цієї документації є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Таким чином, земельне законодавство встановлює особливий порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок із визначенням спеціальних субєктів, які мають право на здійснення цих функцій, і суд, а також експерт не мають повноважень щодо розробки документації із землеустрою і встановлення меж земельної ділянки. Відповідно до висновку проведеної судово-будівельної експертизи № 2147 від 16.11.2015 року було встановлено, що визначити порядок користування земельними ділянками, які належать [PERSON] та [PERSON] за адресою: с. Нижня Хортиця, вул.. Степова, 8А та 8 відповідно, за умови виділення [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON], необхідної для обслуговування та експлуатації належних йому 31/50 частин житлового будинку та господарських споруд не видається можливим в звязку з невідповідністю технічних параметрів земельної ділянки [PERSON] її фактичним розмірам. У звязку з чим експертом було запропоновано три варіанти порядку користування спірними земельними ділянками. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що при виготовленні дійсно наявні невідповідність в фактичних розмірах земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] та розмірах які закріплені у Державних актах позивача та відповідача. при цьому враховуючи, що при виготовленні Державного акту [PERSON] не погодила меж своєї земельної ділянки зі співвласником [PERSON], а також приймаючи до уваги те, що земельна ділянка під частиною будинку [PERSON], фактично увійшла до Державного акту [PERSON] суд приходить до висновків що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved