Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач у січні 2019 року звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом в якому просить зняти арешт з нежилих приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 96 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1074518151101, що належить на праві приватної власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 17255376, дата та час державної реєстрації 17.02.2010 09:50:17 (відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9527733, 17.02.2010 09:50:17, реєстратор: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України), підстава виникнення обтяження: постанова ДВ-9, серія та номер: АА 648255, виданий 15.02.2010, видавник: перший Київський ВДВС ОМУЮ. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить нерухоме майно - нежилі приміщення за адресою: [ADDRESS] , із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачці стало відомо про те, що в державному реєстрі міститься запис про арешт належних їй нежилих приміщень, який внесено на підставі постанови ДВ-9 першого Київського ВДВС ОМУЮ від 15.02.2010 року, серія та номер [NUMBER] . Позивач зверталася до Першого Київського ВДВС міста Одеса із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження в рамках якого накладено арешт на підставі постанови ДВ-9, серія та номер: АА 648255, виданий 15.02.2010 року, видавник: перший Київський ВДВС ОМУЮ, та із проханням повідомити в межах якого виконавчого провадження (номер ВП, прізвище ім`я та по батькові стягувача та боржника) винесено постанову про накладення арешту на майно [PERSON] ; повідомити, чи була [PERSON] боржником за даним виконавчим провадженням. У відповіді на зазначену заяву Перший Київський ВДВС міста Одеса повідомив позивачу, що позивач не є стороною виконавчого провадження. В подальшому, позивач зверталась до Першого Київського ВДВС міста Одеси із заявою про звільнення майна із під арешту, втім, Перший Київський ВДВС міста Одеси письмово повідомив позивача про те, що відповідно до положень частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що на майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач стверджує, що наявність арешту порушує її права та законні інтереси як власника майна, які гарантовані Конституцією України, Цивільним кодексом України, та міжнародними правовими актами. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2019 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест». Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із письмовою заявою поданою через канцелярію суду, в якій повідомив суд про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд розглядати справу за відсутню [PERSON] та її представника. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. До суду надійшла письмова заява за підписом [PERSON] про визнання позову, в якій [PERSON] , повідомляє суд про те, що постанову № ДВ-9 першого Київського ВДВС ОМУЮ від 15.02.2010 року, серія та номер АА 648255 винесено за виконавчим провадженням № 16189857 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-733/09 Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ та КРЕДИТ» грошової суми у розмірі 856 449,91 грн., на сьогоднішній день, зазначене виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання, позивач [PERSON] не є стороною виконавчого провадження № 16189857, та не є боржником Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», у зв`язку із чим, [PERSON] просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі, справу просить розглядати за її відсутності та за відсутності її представника. Від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» надійшла заява про підтримання позовних вимог. У зазначеній заяві, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» повідомляє суд про те, що на підставі договорів про відступлення права вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» набуло статус Нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за договором поруки № 1174 від 27 грудня 2006 року та права іпотекодержателя за Договором іпотеки від 28.12.2006 року. 28 травня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було підписано Договір про розірвання договору поруки № 1174 від 27.12.2006 року. В пункті 2 зазначеного договору було зазначено, що після підписання даного Договору, припиняються всі зобов`язання поручителя за Договором поруки № 1174 від 27 грудня 2006 року. Також, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» в своїй заяві звертає увагу суду на той факт, що арешт на нерухоме майно від 15.02.2010 року, що є предметом даного позову було накладено на іпотечне майно вже після підписання Іпотечного договору від 18.10.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3431, а тому, враховуючи положення статті 54 Закону України від 21.04.1999 року, у державного виконавця були відсутні правові підстави для накладення обтяження на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке знаходилося в іпотеці позивача. З огляду на викладене, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» просить розглянути справу № 521/1147/19 за позовом [PERSON] про зняття арешту з майна без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», та повідомляємо суд про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» проти задоволення позовних вимог [PERSON] про зняття арешту - не заперечує. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву, представник відділу державної виконавчої служби зазначає, що у грудні 2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 16189857, а у грудні 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Представник третьої особи, стверджує, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника [PERSON] та безпосередньо постанова про накладення арешту на майно [PERSON] були здійсненні у відповідності до діючого на той момент законодавства. Разом із тим, станом на сьогоднішній день, вимоги виконавчого документу боржником [PERSON] не виконано, у зв`язку із чим, на думку представника третьої особи відсутні підстави для скасування арешту, накладеного постановою АА648255 від 15.02.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Представник третьої особи просив прийняти відзив на позовну заяву та додати його до матеріалів справи, та просив справу № 521/1147/19 розглядати без участі представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі постанови Київського ВДВС ОМУЮ № ДВ-9, серія та номер: АА 648255 від 15.02.2010 накладено арешт на нерухоме майно: нежилі приміщення, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . На момент накладення арешту власником нежилих приміщень була відповідач [PERSON] , а нежитлові приміщення були предметом іпотеки за іпотечним договором серія та номер: 3431, виданий 18.10.2007, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 17 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, за умовами якого позивач [PERSON] набула права іпотекодержателя за Іпотечним договором від 18.10.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3431, предметом якого і були: нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 96 кв. м. 03 листопада 2016 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. на підставі Іпотечного договору від 18.10.2007 року № 3431 прийнято рішення про реєстрацію за позивачем права власності на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: [ADDRESS] Таким чином, з листопада 2016 року позивач [PERSON] набула право приватної власності на нерухоме майно: нежилі приміщення, за адресою: [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджується Інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 106917589 від 10.12.2017 року та витягом про реєстрацію права власності № 72190453 від 3 листопада 2016 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. Підставою набуття права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначений: Іпотечний договір, серія та номер: 3431, виданий 18.10.2007, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом досліджено Інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 106917589 від 10.12.2017 року, з якої вбачається, що запис про арешт № 17255376 перенесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Медведенко Галиною Валеріївною у зв`язку із реєстрацією права власності на нерухоме майно (нежилі приміщення за адресою: [ADDRESS] ) за позивачем. На сторінці 3 абз. 6 Інформаційної довідки № 106917589 міститься інформація про реєстрацію даного запису про арешт до 01.01.2013 року, зокрема зазначено: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9527733, 17.02.2010 09:50:17, реєстратор: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції) накладеного на підставі постанови ДВ-9, серія та номер: АА 648255, виданий 15.02.2010, видавник: перший Київський ВДВС ОМУЮ. На сторінці 33 Інформаційної довідки № 106917589 міститься інформація про об`єкт обтяження на який накладено арешт постановою ДВ-9, серія та номер: АА 648255, виданий 15.02.2010, видавник: перший Київський ВДВС ОМУЮ, зокрема зазначено, що об`єктом обтяження є - нежиле приміщення, площею 96 кв. м., адреса: [ADDRESS] . Листом № 15/2547 від 08.02.18 Перший Київського ВДВС міста Одеса підтвердив, що Постанова АА 648255 від 15.02.2010 Першого Київського ВДВС ОМУЮ винесена в ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 16189857 про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Листом № 16848 від 28 грудня 2017 року Перший Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси підтвердив, що на виконанні в Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 16189857 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-733/09 Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2009 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» грошової суми у розмірі 856 449,91 грн. Судом достеменно встановлено, що позивач [PERSON] не є стороною виконавчого провадження № 16189857, не є боржником первісного кредитора (стягувача) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», та набула право власності на нерухоме майно, реалізувавши своє право іпотекодержателя відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Судом встановлено, що об`єктом обтяження на підставі Постанови № ДВ-9, серія та номер: АА 648255 є виключно нежиле приміщення, площею 96 кв. м., адреса: [ADDRESS] , про що зазначено на сторінці 33 Інформаційної довідки № 106917589. У зв`язку із чим, запис про обтяження підлягає скасуванню у повному обсязі. Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України). Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Також, стаття 1 Першого протоколу, спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004 року). Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи те, що позивач [PERSON] не є стороною виконавчого провадження № 16189857, та не є боржником Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», наявність арешту її майна порушує права та законні інтереси позивача як власника майна, зокрема передбачені ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 5 ЦПК України встановлює, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Задовольняючи позовні вимоги, суд також враховує той факт, що у нового кредитора/стягувача (ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп») за виконавчим провадженням № 16189857 в рамках якого накладеного арешт на належні позивачу нежилі приміщення, відсутні майнові вимоги до боржника [PERSON] у зв`язку із розірванням договору поруки.

Outcome: approved