Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 12 червня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якому він надав останній позику у розмірі 160\~000 грн., що було еквівалентом 20000 доларів США, зі строком повернення боргу до 12.06.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний договір від 12 червня 2013 року, предметом якого є нерухоме майно: однокімнатна квартира № 26 в буд. № 11 по провулку 2-му Таганському в м. Харкові, загально площею 39,3 кв. м. В зазначений термін відповідач свої зобовязання за договором не виконала та борг не повернула, у зв'язку з чим просить суд в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 12.06.2013 року у розмірі 160\~000 грн., що є еквівалентом 20000 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 12.06.2013 року, а саме: однокімнатну квартиру № 26 в буд. № 11 по провулку 2-му Таганському в м. Харкові, загально площею 39,3 кв. м., житловою площею 19, 3 кв. м., шляхом визнання права власності на вищезазначену квартиру за [PERSON], а також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп. та витрати на оплату оголошення в ЗМІ в сумі 175 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав до смуду заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі зі згоди представника позивача, неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до розгляду справи. Суд,дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якому [PERSON] надав останній позику у розмірі 160\~000 грн., що станом на день укладення договору є еквівалентом 20000 доларів США, зі строком повернення боргу до 12.06.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний договір від 12 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], предметом якого є нерухоме майно: однокімнатна квартира № 26 в буд. № 11 по провулку 2-му Таганському в м. Харкові, загально площею 39,3 кв. м., житловою площею 19, 3 кв. м. Як вбачається з п. 12 іпотечного договору від 12.06.2013 року в разі невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя щодо усунення у певний строк порушень умов договору позики від 12.06.2013 року, сторони договору встановили наступні способи звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: шляхом набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем та шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно технічного паспорту Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 19.05.1997 року однокімнатна квартира № 26 в буд. № 11 по провулку 2-му Таганському в м. Харкові, загально площею 39,3 кв. м., житловою площею 19, 3 кв. м., на праві приватної власності належить [PERSON]. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.2013 року, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником однокімнатної квартири № 26 в буд. № 11 по провулку 2-му Таганському в м. Харкові, загально площею 39,3 кв. м., житловою площею 19, 3 кв. м., є [PERSON]. Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна - однокімнатної квартири № 26 в буд. № 11 по провулку 2-му Таганському в м. Харкові, вартість обєкту оцінки станом на 22.10.2015 року складає 436343 грн. або 19585 доларів США. Згідно до ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов'язані встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою,\~одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами\~\~цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України\~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу вимог\~ст. 589 ЦК України\~у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі,\~коли\~зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення стороною зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Згідно ст. 1046 ч. 1 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. В силу ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки\~ іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як вбачається зі змісту ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Іпотекодавець зобов'язаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв'язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Разом із тим, ч. 3\~ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). Статтею 39 Закону України "Про іпотеку"\~передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;\~початкова ціна предмета іпотеки\~для його подальшої реалізації. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, позиція позивача щодо неї є доведеною та підлягаючою задоволенню, оскільки в забезпечення виконання умов кредитного договору був укладений іпотечний договір нерухомого майна, дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на даний випадок не розповсюджується. На підставі ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача\~ підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп. та витрати на оплату оголошення в ЗМІ в сумі 175 грн. 00 коп., всього в сумі 1775 грн. 00 коп.

Outcome: approved