Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

16 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства молоді та спорту України про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, відшкодування завданої моральної шкоди. Зокрема позивач просить визнати протиправними дії державного секретаря Міністерства молоді та спорту України Немчінова О.В., визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства молоді та спорту України № 77-к/тр від 01.03.2018р. про застосування дисциплінарного стягнення, стягнути з Міністерства молоді та спорту України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що з квітня 2015 року працює в державній установі "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" на посаді першого заступника, а з 04.11.2015р. на посаді начальника цієї установи. До своїх посадових обов'язків завжди ставився сумлінно, старанно виконував свою роботу, за значні особисті заслуги Указом Президента України від 19.08.2016р. № 336/2016 був нагороджений відзнакою Президента України - ювілейною медаллю "25 років незалежності України". Вважає, що наказом Міністерства молоді та спорту України № 77-к/тр від 01.03.2018р. за підписом державного секретаря названого міністерства О.М.Немчінова до нього неправомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оскільки в його діях відсутній факт вчинення дисциплінарного проступку, крім того була порушена законодавчо встановлена процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме: пропущений строк для застосування дисциплінарного стягнення (не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку), перед застосуванням догани від нього не зажадали письмових пояснень, з наказом про застосування дисциплінарного стягнення під розписку не ознайомили. Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку з неправомірним застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у нього виникли сильні емоційні хвилювання (страждання), погіршився стан здоров'я, постійно підвищувався серцево-судинний тиск, відчувався біль в області серця, що змусило його звернутись в лікарню для отримання медичної допомоги та лікуватись амбулаторно. На підтвердження надав копії листків непрацездатності, виписки із медичної картки № 4005, рецептів ліків. Позивач також надав суду відповідь на відзив та додаткові пояснення по справі, у яких обґрунтовував правомірність своїх дій щодо вжиття всіх можливих від нього заходів для апеляційного оскарження рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі №910/18456/17, яке фактично стало підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вважає, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача цілком правомірно, підставою для його застосування стало порушення пунктів 3.1.5, 6.2.1, 6.2.3 Положення державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" в частині неналежного керівництва діяльністю установи, порушення господарського процесуального законодавства, неналежної організації правової роботи в установі в частині незабезпечення належного оскарження рішення суду першої інстанції, що призвело до неефективного використання коштів у розмірі 53 100грн. шляхом їх стягнення в рахунок відшкодування судового збору на підставі рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі №910/18456/17. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримала викладену у відзиві на позовну заяву позицію щодо правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, просила у позові відмовити повністю. Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року було відкрито провадження у даній справі. 11 травня 2018 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, якою просив суд заборонити керівництву апарату Міністерства молоді та спорту України вчиняти будь-які дії відносно нього, як начальника установи, а саме в частині повторного застосування до нього будь-якого дисциплінарного стягнення на період розгляду даної справи в суді. Ухвалою суду від 15 травня 2018 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено з підстав, наведених в ухвалі. Підготовче засідання у справі проведено 11 червня 2018 року, за результатами якого ухвалою суду від 11.06.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 годину 00 хвилин 12 вересня 2018 року. Судове засідання у справі проводилось 12 вересня та 25 жовтня 2018 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працює на посаді начальника державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" з 4 листопада 2015 року, призначений на цю посаду наказом Міністерства молоді та спорту України від 04.11.2015р. № 522-к/тр за підписом Міністра І.О.Жданова (а.с.14). Наказом Міністерства молоді та спорту України від 01.03.2018р. № 77-к/тр "Про застосування дисциплінарного стягнення" за підписом Державного секретаря О.М.Немчінова до позивача [PERSON], начальника державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" (далі - Управління), застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.7). Частиною першою статті 147-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно з пунктами 1.2., 6.1. Положення державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" (в редакції, чинній на момент видання оскарженого наказу) (а.с.18-23) з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства молоді та спорту України від 27.11.2013р. №1122 (копію яких долучено до додаткових пояснень позивача) (далі - Положення про Управління), державна установа "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" є державною бюджетною установою, видатки на утримання якої здійснюються з Державного бюджету України, та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013р. № 902 "Про віднесення підприємств, установ та організацій до сфери управління Міністерства молоді та спорту" належить до сфери управління Міністерства молоді та спорту України; Управління очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади наказом названого міністерства. За Законом України "Про центральні органи виконавчої влади" (в редакції, чинній на момент видання оскарженого наказу) державний секретар міністерства уповноважений призначати на посаду та звільняти з посади, а також притягувати до дисциплінарної відповідальності керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління міністерства (пункти 12, 13 частини четвертої статті 10). Таким чином, наказ Міністерства молоді та спорту України від 01.03.2018р. № 77-к/тр "Про застосування дисциплінарного стягнення" видано Державним секретарем названого міністерства в межах його повноважень. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Відповідно до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. Зі змісту оскарженого наказу вбачається, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача за порушення пунктів 3.1.5., 6.2.1., 6.2.3. Положення про Управління в частині неналежного керівництва діяльністю Управління, порушення господарського процесуального законодавства, неналежної організації правової роботи в Управлінні в частині незабезпечення належного оскарження рішення суду першої інстанції, що призвело до неефективного використання коштів Управління у розмірі 53 100грн. шляхом їх стягнення в рахунок відшкодування судового збору на підставі рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі № 910/18456/17. Підставою видання наказу слугували статті 147, 149 КЗпП України; лист Мінмолодьспорту від 31.01.2018р. № 817/9; лист Управління "Укрспортзабезпечення" від 02.02.2018р. № 01/228; рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі №910/18456/17. Згідно з пунктами 3.1.5., 6.2.1., 6.2.3. Положення про Управління: Управління відповідно до покладених на нього завдань та згідно з наказами Мінмолодьспорт України веде облік грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей, забезпечує ефективне їх використання, належне зберігання відповідно до чинного законодавства (пункт 3.1.5.); начальник Управління очолює Управління, здійснює керівництво його діяльністю, видає у межах своєї компетенції накази та забезпечує їх виконання (пункт 6.2.1.); забезпечує виконання Управлінням покладених на нього завдань та функцій, Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Мінмолодьспорту України, інших законодавчих актів (пункт 6.2.6.). Як вбачається з оскарженого наказу та пояснень представника відповідача, порушенням трудових обов'язків відповідно до перерахованих пунктів Положення про Управління відповідач вважає незабезпечення позивачем належного керівництва діяльністю Управління, що виявилось у незабезпеченні апеляційного оскарження рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі №910/18456/17 у встановлений процесуальним законодавством строк, зокрема невжиття заходів щодо сплати судового збору за таке оскарження, що призвело, на думку відповідача, до неефективного використання коштів Управління у розмірі 53 100грн. шляхом їх стягнення в рахунок відшкодування судового збору за названим судовим рішенням. Так, рішенням господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі №910/18456/17 (а.с.30-38) присуджено стягнути з Державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлетика Віва" суму основного боргу у розмірі 3 540 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 53 100,00 грн. У зв'язку з цим слід зауважити, що за статтею 42 Господарського процесуального кодексу України правом (а не обов'язком) учасників справи є оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках (пункт 5 частини першої). Аналогічне право на апеляційне оскарження сторонами у справі передбачено й статтею 91 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.). Згідно з Положенням про Управління Управління є юридичною особою (пункт 1.3.), наділене правом звертатись до суду (пункт 4.6.), начальник Управління представляє Управління у суді або передає відповідно до чинного законодавства ці повноваження уповноваженим на такі дії особам (пункт 6.2.2.). Отже, зазначені нормативні акти не свідчать про обов'язок, а лише про право юридичної особи Управління в особі його представника - начальника Управління оскаржувати судові рішення. Що стосується питання належної реалізації позивачем наданого законом права на оскарження від імені юридичної особи судового рішення з метою забезпечення ефективного використання коштів, суд встановив таке. Стягнення з Управління суми судового збору в сумі 53 100грн. присуджено господарським судом м.Києва в силу вимог закону - статті 49 ГПК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, вирішення питання про розподіл судових витрат здійснюється судом в силу закону, незалежно від волі сторін. У разі незгоди сторони з прийнятим судовим рішенням вона може звернутись з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому процесуальним законодавством. Відповідно до статті 93 ГПК України (в редакції, чинній на момент прийняття господарським судом м.Києва рішення) у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України (тобто його повного тексту). Повний текст рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі №910/18456/17 складено та підписано 19 грудня 2017 року, відповідно наступного дня після цієї дати з урахуванням вимог частини третьої статті 50 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) почав свій перебіг процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2018р. позивач реалізував від імені Управління, як юридичної особи, право на апеляційне оскарження судового рішення, про що свідчить ухвала Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2018р. про залишення апеляційної скарги без руху (а.с.206). Єдиним недоліком апеляційної скарги, як зазначено в ухвалі, є несплата судового збору, а тому доводи відповідача щодо порушення позивачем процесуальних строків на звернення з апеляційною скаргою від імені Управління судом відхиляються. Як вбачається з ухвал Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2018р. про залишення апеляційної скарги без руху (а.с. 206-209) та від 14.02.2018р. про повернення апеляційної скарги (а.с.210-212), апелянту було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору в розмірі 82 050,00 грн., який закінчився 08.02.2018р. Надані суду докази щодо причин виникнення названого недоліку апеляційної скарги, можливості його усунення в установлений апеляційним судом строк та причинно-наслідкового зв'язку між допущеним недоліком та діями (чи бездіяльністю) позивача, як керівника Управління, у зазначеній ситуації свідчать про таке. Згідно з Положенням про Управління кошти та майно Управління формуються за рахунок асигнувань, виділених з Державного бюджету України, та інших надходжень, не заборонених чинним законодавством (пункт 5.1.); кошторис доходів і видатків Управління затверджуються в установленому порядку Мінмолодьспортом України (пункт 5.4.); начальник Управління звітує перед Мінмолодьспортом України про виконання покладених на Управління завдань (пункт 6.2.4.), є розпорядником бюджетних коштів, розпоряджається коштами Управління відповідно до затвердженого кошторису витрат (пункт 6.2.10.). Листом від 04.01.2018р.№ 07/15 позивач, як начальник Управління, поінформував Міністерство молоді та спорту України про намір Управління оскаржувати в апеляційному порядку рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі № 910/18456/17, а також про те, що бюджетних призначень для сплати судового збору за подання апеляційної скарги не вистачає, просив збільшити видатки за КЕКВ 2800 на суму 135,2 тис.грн. за рахунок скорочення видатків за КЕКВ 2240 (а.с.24). 05.01.2018р. Управлінням було подано апеляційну скаргу разом із заявою про відстрочення сплати судового збору у зв'язку з відсутністю фінансової можливості його сплати, однак апеляційним судом було відмовлено в задоволенні цієї заяви та надано час для усунення недоліків поданої скарги та надання доказів сплати судового збору. Лише 31.01.2018р. листом за №817/9 (а.с.15) Міністерство молоді та спорту України зреагувало на ситуацію, пов'язану з прийняттям рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі № 910/18456/17, звернувшись до позивача, як начальника Управління, з приводу надання до 02.02.2018р. пояснень стосовно зазначеного рішення (відповідні пояснення були надані за підписом першого заступника начальника Управління), та лише листом від 06.02.2018р. №979/6.2 звернулось до Міністерства фінансів України з проханням здійснити перерозподіл відповідних бюджетних призначень (а.с.158). З листа-відповіді Міністерства фінансів України вбачається, що вирішення питання сплати судового збору потребувало внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 29.02.2012р. № 152 та підготовки відповідного проекту акта. За статтею 50 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" проекти актів Кабінету Міністрів України готуються та вносяться на розгляд Кабінету Міністрів України міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, місцевими державними адміністраціями (частини друга і третя). За статтею 10 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах, є забезпечення нормативно-правового регулювання, узагальнення практики застосування законодавства, розроблення пропозицій щодо його вдосконалення та внесення в установленому порядку, зокрема, проектів актів Кабінету Міністрів України на розгляд Кабінету Міністрів України. Отже, підготовка відповідного проекту акта Кабінету Міністрів України щодо внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 29.02.2012р. № 152 законом віднесено до компетенції міністерства (а не державної установи), що і підтверджується копією листа Міністерства молоді та спорту України від 03.05.2018р. №521/6.2/18 (а.с.165). Посилання відповідача на допущення позивачем службової недбалості у зв'язку з неподанням до 15.12.2017р. уточненої інформації (з урахуванням необхідності сплати судового збору) на виконання доручення державного секретаря Міністерства молоді та спорту України "Про підготовку до бюджетного процесу в 2018 році" (а.с.195-196), не приймається судом до уваги у зв'язку з тим, що повний текст судового рішення було виготовлено 19.12.2017р., відповідно перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з наступного дня. Крім того, як вбачається з додаткових пояснень позивача та наданої ним копії ухвали Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2018р. у справі №910/18456/17 про відкриття апеляційного провадження, за станом на сьогодні поновлено строк для подання апеляційної скарги та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління на рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у згаданій справі. Зважаючи на викладене та надані суду докази, суд приходить до висновку про відсутність у діях або бездіяльності позивача складу дисциплінарного проступку, зокрема, вини, причинно-наслідкового зв'язку між порушенням трудових обов'язків і шкідливими наслідками, які спричинило або могло спричинити це порушення. Крім того, суд звертає увагу на порушення відповідачем встановленого КЗпП України строку та порядку застосування дисциплінарних стягнень. Так, згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Як вбачається з наданих суду доказів, позивач листом від 04.01.2018р. №07/15 (а.с.24) вперше повідомив відповідачу про факт недостатності бюджетних призначень для сплати судового збору за подання апеляційної скарги та ініціював збільшення видатків Управління. Ураховуючи, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача був виданий 01.03.2018р., слід констатувати порушення передбаченого статтею 148 КЗпП України строку для застосування дисциплінарного стягнення. До того ж, стаття 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтвердили б факт виконання ним обов'язку щодо витребування від порушника трудової дисципліни письмових пояснень з приводу вчиненого ним дисциплінарного проступку. Лист Міністерства молоді та спорту України від 31.01.2018р. № 817/9 (на який покликається відповідач) (а.с.203) не може вважатися таким доказом, оскільки за його змістом відповідач вимагав письмових пояснень стосовно рішення господарського суду м.Києва від 14.12.2017р. у справі №910/18456/17, а не стосовно вчиненого дисциплінарного проступку. Ураховуючи викладене, оскаржений позивачем наказ Міністерства молоді та спорту України № 77-к/тр від 01.03.2018р. "Про застосування дисциплінарного стягнення" є протиправним, винесеним з порушенням вимог трудового законодавства, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання дій державного секретаря Міністерства молоді та спорту України О.В.Немчінова протиправними суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, ці дії пов'язані з виданням наказу Міністерства молоді та спорту України від 31.01.2018р. № 817/9 і по суті є проміжним етапом, який завершився виданням оскарженого наказу. Тому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у цьому випадку суд вважає скасування оскарженого наказу. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті порушення прав позивача відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, яка полягає в нанесенні моральних страждань, які призвели до необхідності прикладання додаткових зусиль для організації життя. При цьому, виходячи з обставин справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди вказаний позивачем в сумі 100 000грн. значно завищений , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 1000грн. за порушення трудових прав , поновлених судом в узагальненому вигляді моральних страждань. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн. (1762 грн. х 0,4 х 2), який не сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial