Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

12 травня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі Банк) звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між Банком та [PERSON] 16 жовтня 2018 року укладено договір про надання кредиту у формі договору приєднання, умови якого встановлені в стандартній формі, а саме в "Умовах та правилах надання банківських послуг" та "Тарифах Банку", шляхом підписання останнім заяви про приєднання до згаданих Умов і правил. [PERSON] , отримавши кредит у розмірі 1300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 16 квітня 2020 року заборгував 11759,90 грн, у тому числі 6197,91 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2753,13 грн заборгованості за простроченими відсотками, 1772,67 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст.625 ЦК України, а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 536,19 грн штрафу (процентна складова). Банк просить стягнути із [PERSON] 11759,90 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 20.05.20 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11 червня 2020 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у поданій письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності його представника. Відповідач, якому вручена судова повістка про виклик, про відкладення провадження у справі не клопотав, відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 11.06.20 постановлено провести заочний розгляд даної справи. \~ \~ \~ \~Позов підлягає до часткового задоволення. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, споживач ознайомлений з ними та погодився на їх застосування, особливо за умов коли ці Умови та Тарифи постійно змінюються. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у "Приватбанку" [PERSON] 16 жовтня 2008 року під підпис підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, умовами обслуговування та кредитування складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вказана анкета-заява містить у собі лише особисті дані відповідача. Будь-яких даних про суму кредиту, кредитний ліміт, відсоткову ставку за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, конкретного виду кредитної картки Універсальна, яку бажає отримати заявник, дати її видачі та строку дії, анкета-заява не містить. До матеріалів справи додана копія паспорта споживчого кредиту, в якому міститься інформація про типи кредитного продукту "Універсальна" та "Універсальна ГОЛД", з якою відповідач ознайомився під підпис 16 жовтня 2018 року. Вказані типи кредитного продукту мають різні умови кредитування. Інформації про тип кредитного продукту, який бажає отримати відповідач, паспорт споживчого кредиту не містить. Відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" позивач обслуговує такі види кредитних карт: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна contract", "Універсальна gold". Кожен з вказаних видів кредитних карт має пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань. Як стверджено наданим Банком розрахунком боржник свого зобов`язання за договором не виконав. Так, станом на 16 квітня 2020 року відповідач заборгував 11759,90 грн, у тому числі 6197,91 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2753,13 грн заборгованості за простроченими відсотками, 1772,67 заборгованості за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625, а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 536,19 грн штрафу (процентна складова). Із цього ж розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що відповідач вніс власних коштів на повернення кредиту в розмірі 4200 грн. Крім того, 728,88 грн списано з належної йому іншої карти на погашення обов`язкового платежу та автоматичного погашення простроченої заборгованості. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою\~статті 89 ЦПК\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Шляхом перегляду офіційного вебсайту Банку за посиланням https://privatbank.ua/terms встановлено, що до матеріалів справи додано Умови та правила надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент підписання анкети-заяви відповідачем. Однак суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами надання банківських послуг та Тарифами Банку ознайомився [PERSON] при підписанні анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у КБ "Приватбанк". Банк також не вказав, якою кредитною карткою користувався відповідач. Наданий АТ КБ "Приватбанком" витяг щодо кредитних карт "Універсальна" містить відомості про тарифи за користування картками "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна contract", "Універсальна gold", які між собою різняться. У заяві-анкеті позичальника відсутні відомості про вартість кредиту: процентну ставку, обов`язкові строкові платежі, розмір пені та штрафів тощо. Вказаний документ не містить і строку повернення кредиту. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/1480/17-ц, яку ухвалено з приводу подібних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг "Приватбанку", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Приватбанк" не повернуті, Велика Палата Верховного Суду погоджується, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути, зокрема заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, в позовній заяві банком зазначено, що заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня. Тобто, фактично отримані кошти позичальником повернуто. Заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 6197, 91 гривень. Враховуючи, що позивачем не доведені обставини щодо наявності підстав для нарахування процентів за користування кредитними коштами, неустойки за невиконання умов договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення із відповідача фактично отриманих коштів банку, оскільки наявність боргу не підтверджена. Частиною 2 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи не встановлено строк дії кредитного договору, оскільки в анкеті-заяві, підписаній сторонами, він не був погоджений, що унеможливлює встановити строк кредитування, і строк повернення кредиту (строк виконання зобов`язання) та порядок погашення кредитної заборгованості. Тому підстав стягувати відсотки в розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України ( 3%) теж не має. Натомість, в наданому банком розрахунку нарахованих відповідачу трьох процентів річних від простроченої відповідачем суми вказано, що нараховано відсотків на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, при цьому зазначено, що процентна ставка на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України, річна, становить 86,4 %. Вказаний розрахунок не є належним доказом у даній справі. Беручи до уваги встановлені обставини у справі, аналізуючи законодавство та правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed