Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, та пізніше поданих заяв по суті справи, посилається на те, що 07.12.2012 року між КБ «ПРИВАТБАНК» (з 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі по тексту - КБ «ПРИВАТБАНК», банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, , а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № б/н, станом на 18.08.2018 року, утворилась заборгованість у розмірі 105239,88 гривень, що складається з наступного: 31509,19 гривень - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 66843,08 гривень - нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 1400,00 гривень - заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 4987,61 гривень - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з нього судовий збір. Крім того, позивачем зазначено, що банком надана до суду копія анкети-заяви від 07.12.2012 року, з якої чітко вбачається вся інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що Відповідач особистим підписом засвідчив, що " згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Ознайомлений і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді...Зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку". Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з "Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", де вказано поточну процентну ставку, розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Представник позивача наголосив, що надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Зауважує, що згідно довідки про видачу кредитних карт (додається) відповідач отримав кредитні карти № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня місяця 09.2018 року. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Відповідач в порядку ст. 178 ЦПК України подав до суду відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, зазначивши, що по-перше, в підтвердження укладення кредитного договору позивач надав анкету-заяву про приєднання до Послуг та Правил надання банківських послуг «ПРИВАТБАНКОМ», підписану відповідачем 07.12.2012 року, однак анкета заповнялась та підписувалась не у зв`язку з отриманням кредиту, а для отримання заробітної плати, так як [PERSON] працював в АТ «ПГЗК», яке обслуговувалось в КБ «ПРИВАТБАНК». В анкеті прямо в графі «Ознайомившись з правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, зазначено, що надаю згоду оформити на своє прізвище зарплатний пакет. Саме в цій клітинці зроблена відповідна відмітка. В клітинці «Платіжна картка «Універсальна», а також і в інших клітинках (оформлення пенсійної, ощадної, дебетової, ідентифікації) нічого не зазначено, так як не було бажання відповідача на отримання як кредитної картки так і інших (крім для отримання заробітної плати). По-друге, відповідач зазначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Тобто, кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Однак між [PERSON] та позивачем не був вкладений кредитний договір відповідно до вимог ЦК України і позивач не надав будь-яких доказів про існування цього договору. По-третє, для задоволення позову повинні бути такі факти: наявність обставин, з якими закон пов`язує настання певних правових наслідків для позивача (тобто доведення заявленої підстави позову) та факт порушення його суб`єктивного права відповідачем. Недоведеність цих фактів є підставою для відмови в позові за недоведеністю (необґрунтованістю) позовних вимог. Усупереч цим нормативно-правовим вимогам «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», на положення яких позивач посилається у позові не містять підпису відповідача. При цьому суду не надано доказів того, що саме ці документи якимось чином пов`язані із заявою (заявою -анкетою), оформленою та підписаною відповідачем, або що саме ці документи мав на увазі відповідач, підписуючи заяву Банку. Відповідно, за наявних у матеріалах справи доказів, також не можливо встановити чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, відповідачем подано заяву, згідно якої просить застосувати позовну давність до позовних вимог позивача та закрити провадження у справі. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заявах по суті справи. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. При цьому, відповідачем не заперечувався факт отримання кредитної картки та користування кредитними коштами. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків щодо фактичних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, 07.12.2012 року між КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н у спосіб подання письмової згоди Відповідача на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно заяви від 07.12.2012 р. відповідач письмово погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, та виявив бажання отримати карту «Зарплатний пакет» (а/с 9, 99-92). На підтвердження позовних вимог банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису відповідача (а/с 10-25). Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.10): пільговий період складає до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) - складає 2,5 % -UAH, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року складає 2,9%, з 01.04.2015 року - 3,6%; обов`язковий щомісячний платіж складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (з 01.04.2014 року - 5% заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів складає: (пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості(нараховується за кожний день прострочення кредиту)+50 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень. Пеня=0,24% від суми загальної заборгованості(нараховується за кожен день прострочення кредиту)+100 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень другий місяць поспіль і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідач отримав кредитні карти № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня місяця 09.2018 року(а.с.93). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] старт карткового рахунку № [NUMBER] розпочався 11.01.2013 року; 13.05.2013 року відбулася зміна кредитного ліміту (встановлення кредитного ліміту) в сумі 14500,00 гривень; того ж дня відбулося збільшення кредитного ліміту, встановлено кредитний ліміт в сумі 20700, 00 гривень; 14.02.2014 року збільшено кредитний ліміт до 25000,00 гривень; 25.07.2018 року кредитний ліміт знижено до 0,00 гривень (а.с.94). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 07.12.2012 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON] станом на 18.08.2019 року: погашено заборгованості за тілом кредиту -19883,51 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту -20571,74 грн., погашено заборгованості по нарахованим відсоткам та по простроченим відсоткам - 0,00 грн., погашено заборгованості по пені (штрафам), комісії -1950,00 грн., заборгованість за тілом кредиту складає 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 31509,19 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 66843,08 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1400,00 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом - 99752,27 грн., 5487,61 грн. - заборгованість по судовим штрафам, що разом складає 105239,88 грн. (а.с.171-174). Згідно виписки по основній картці № [NUMBER] за період з 01.01.1999 по 12.02.2019 проводився рух коштів як шляхом поповнення картки, так зняття відповідачем коштів з картки (а/с 122 - 131). При цьому, із вказаної виписки вбачається, що відповідачем 22.06.2018 внесено кошти на картку в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 1010,00 грн. (два платежі по 505,00 грн.). Оцінивши подані до суду докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про існування між банком та [PERSON] кредитних відносин, що було визнано у судовому засіданні відповідачем. Таким чином, оскільки у [PERSON] виникло зобов`язання повернути кредитні кошти, то позов в частині стягнення фактично отриманих і не повернутих відповідачем кредитних коштів ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Разом із цим, у справі, що розглядається, суд звертає увагу на те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а/с 10) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а/с 11-25), не містить підпису відповідача та не визнаються останнім. Наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та інші документи не містять посилання на вид тарифу («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна СОNTRACT», «Універсальна GOLD), від узгодження якого залежить базова % ставка в місяць, пільговий період, обов`язків щомісячний платіж, розрахунок пені та штрафу. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з вищевказаними Умовами був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили відповідальність при порушенні договірних зобов`язань, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо відповідальності за порушення зобов`язання, не змінювались. У заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме Умовами був ознайомлений такий учасник справи; позивачем не надано доказів на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, не можна вважати складовими частинами укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Крім того, суд керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, в якій Судом зроблено висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відтак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку банком не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав щодо повернення боржником фактично отриманої суми кредитних коштів. Вирішуючи наявний спір, суд керується ст. 13 ЦПК України, в якій закріплено принцип диспозитивності цивільного законодавства, відповідно до якого суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи зазначене, встановивши не дотримання з боку відповідача умов укладеного договору, суд звертає увагу на заявлені банком вимоги, відповідно до яких та до розрахунку заборгованості, банком не ставиться питання про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами (останні заявлені у розмірі нуль грн.). Враховуючи зазначене, оскільки витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в Анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати процентів та штрафних санкцій за невиконання договору, то вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій задоволенню не підлягають. Крім того, суд звертає увагу на те, що банком заявлена, зокрема, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 31509,19 грн. Разом з тим, відповідно до наявних доказів, останньому 14.02.2014 р. встановлено кредитний ліміт в сумі 25000,00 грн. Таким чином, на момент виникнення заборгованості відповідача перед банком, відповідач не міг отримати кредитних коштів більше, ніж 25000 грн. Зазначене свідчить про те, що при розрахунку заборгованості за простроченим тілом кредиту, банком безпідставно додавалась заборгованість за нарахованими відсотками, що підтверджується безпосередньо заявленими банком до суду вимогами, відповідно до яких заборгованість за нарахованими відсотками становить 0,00 грн, при наявних вимогах про стягнення пені. Крім того, відповідно до поданого банком розрахунку за договором від 07.12.2012 вбачається погашення відповідачем заборгованості по пені (штрафам), комісії в сумі 1950,00 грн. Враховуючи те, що сторони не було погоджено порядок та розмір штрафних санкцій та комісії, суд приходить до висновку про безпідставність проведеного банком погашення, а тому зменшує заборгованості за простроченим тілом кредиту в межах кредитного ліміту (25000 грн.) на зазначену суму (25000 - 1950 =23050,00 грн.). У зв`язку із викладеним, для забезпечення повернення позивачу отриманого кредиту в межах кредитного ліміту з урахуванням проведених банком погашень, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за кредитним договором № б/н від 07.12.2012 року заборгованість у розмірі 23050,00 грн. Крім того, суд не погоджується з доводами представника відповідача про сплив позовної давності за вимогами банку, враховуючи те, що із виписки по основній картці № [NUMBER] вбачається, що відповідачем 22.06.2018 внесено кошти на картку в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 1010,00 грн. (два платежі по 505,00 грн.)., а банк звернувся до суду 20.09.2018 р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 421,00 грн. (23050 грн. х 1921 грн. : 105239,88грн.) На підставі викладеного і

Outcome: partial