Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.05.2013 року в розмірі 11768,98 грн. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 17.11.2016 року, згідно якої отримав кредит. Позивач зазначив, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайтіwww.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг, тим самим був підтверджений той факт, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Його заборгованість перед позивачем станом на 28.04.2020 року має заборгованість 11768,98 гривень, яка складається з наступного: 1324,06 гривень - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредита; 1324,06 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00гривень - заборгованості за нарахованими відсотками; 0,00гривень - заборгованості за простроченими відсотками; 463,00гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 8945,30 гривень - нарахованої пені; 0,00 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.0 гривень - штраф (фіксована частина), 536,62 гривень - штраф (процентна складова). У разі неявки до суду без поважної причини відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі.(а.с.1-6). Ухвалою від 15.06.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.49). Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у судове засідання 15.07.2020 року не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача до суду без поважної причини ухвалити заочне рішення по справі, розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням повернутим до суду без вручення судової повістки, було зазначено, що були інші причини, що не дали змоги поштарці виконати обов`язок, щодо вручення судової повістки. Про причини поважності своєї неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2ст. 247 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2ст. 282ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8ст. 178ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом також враховується, що відповідно до ч. 1ст. 44ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66; 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини суду слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного та у відповідності до ст. ст.280,281 ЦПК України зі згоди позивача справа розглядається в заочному порядку та ухвалюється заочне рішення Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Банку про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Заяви № б/н від 17.11.2016 року відповідачу [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та 22.03.2017 року його ліміт був змінений до 1000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник надав свою згоду, що підписана ним заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, складає між ним та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у вказаній заяві.(а.с.9-10). З витягу Тарифів з обслуговування кредитних карт, передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" виконав прийняті на себе зобов`язання в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу у відповідності до умов кредитного договору № б/н від 17.11.2016 року, що підтверджується інформацією наявною в наданому до суду розрахунку заборгованості. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 28.04.2020 року має заборгованість 11768,98 гривень, яка складається з наступного: 1324,06 гривень - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредита; 1324,06 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00гривень - заборгованості за нарахованими відсотками; 0,00гривень - заборгованості за простроченими відсотками; 463,00гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 8945,30 гривень - нарахованої пені; 0,00 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.0 гривень - штраф (фіксована частина), 536,62 гривень - штраф (процентна складова). Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору, зумовило звернення Банку до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1ст. 610ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2ст. 612ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.1046,1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1ст. 1048ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2ст. 1050ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 611ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2ст. 549Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що банком виконані умови кредитного договору № б/н від 03.11.2008 року з надання відповідачу кредиту на картковий рахунок, який був використаний позичальником, однак останньою кредитні кошти належним чином банку неповернуті. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. Крім цього, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, що включало у себе як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки. Таким чином, відповідач своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин. Кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обов`язки сторін, зокрема - обов`язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку - за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Необхідно зазначити, що до матеріалів справи додано належні та допустимі докази на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, серед яких - детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі - окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, у тому числі - накопичувальним порядком. Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими для сприйняття та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх вивчення та аналізу. Стороною відповідача такий розрахунок жодним чином не спростовано, не наведено контррозрахунку, який би підтверджував факт повного або часткового погашення заборгованості за договором, не надано доказів повної та своєчасної сплати заборгованості перед банком та відсутності заборгованості за договором або її наявності у розмірі, що відрізняється від запропонованої Банком. Відповідач також не скористався своїм правом на проведення судової експертизи правильності нарахувань заборгованості. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № б/н від 17.11.2016 року, на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 11768,98 гривень. Відповідно до ч. 1, 2ст. 141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладена

Outcome: approved