Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 28.02.2018 року надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно із якою відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 19.12.2016 року відповідач отримала кредит у розмірі 11 206,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві (з Умовами та правилами надання банківських послуг. Тарифами ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" можна ознайомитись на сайті http://privatbank.ua/rales). При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконує свої зобов"язання за кредитним договором, внаслідок чого прострочена заборгованість перед позивачем становить 13 314,14 грн., з яких: 9713,14 грн. заборгованість за кредитом; 1493,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1792,60 грн. заборгованість за пенею та комісією; 315,37 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків. 19.12.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно із якою останній було надано кредит у розмірі 11 206,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним і ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.2.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил користування надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же період. Відповідно до розрахунку заборгованості , наданого позивачем , відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 15.01.2018 року виникла заборгованість в сумі 9713,14 гривень за тілом кредиту , 1493,03 гривень - по процентам за користування кредитом, в розмірі 1792,60 гривень - нарахована пеня, а всього 12 998,77 гривень. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення тілу кредиту та процентів, а також пені , грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми , а всього 12 998,77 гривень. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафа , суд зазначає наступне. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором (п. 2.2 Генеральної угоди). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафу у розмірі 315,37 гривень, не підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial