Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області 07 листопада 2016 року звернувся до суду із вказаним позовом. \~ \~ \~ В обґрунтування заявлених вимог прокурор зазначав, що пунктом 4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,4300 га (пасовища) для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність та постійне користування, в межах населеного пункту с.Коблеве Березанського району Миколаївської області. На підставі зазначеного рішення [PERSON] видано державний акт серії ЯК №808885 від 29.12.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 1,43 га з кадастровим номером 4820982200:12:043:0274. У подальшому пунктом 1 рішення Коблівської сільської ради №14 від 19 лютого 2014 року цільове призначення земельної ділянки змінено на будівництво та обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування. На підставі вказаного рішення Реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції Миколаївської області 20.03.2014 року право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] за №5052341. \~ \~ \~ \~ За договором купівлі-продажу №231 від 26.02.2016 року вказану земельну ділянку [PERSON] відчужено на користь відповідача [PERSON], право власності за яким на спірну земельну діялнку зареєстровано 26.02.2016 року, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за №13550055. Прокурор вважає, що вказані вище пункти рішень Коблівської сільської ради прийнято з порушенням вимог законодавства, так як надана відповідачу [PERSON] земельна ділянка належала до земель державної власності (державного лісового фонду), перебувала у постійному користуванні ДП Очаківське ЛМГ (раніше Очаківське державне лісомисливське господарство), а тому Коблівською сільською радою надано земельну ділянку у власність відповідача [PERSON] незаконно, без вилучення у землекористувача, поза волею належного власника - держави в особі Березанської райдержадміністрації, до повноважень якої ч.5 ст.149 ЗК України віднесено вилучення земельних ділянок державної власності. Крім того, спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря на відстані до урізу води від південної межі 700-710 м, від північної межі 750-760 м, а тому, відповідно до ст.ст.85, 88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України, може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, до яких не відноситься ведення особистого селянського господарства. При цьому ведення особистого селянського господарства в зоні рекреації, де знаходиться спірна земельна ділянка, забороняється існуючими будівельними нормами та містобудівною документацією. Усупереч вимогам ч.3 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги, не погоджено із природоохоронним органом. Тому прокурор вважає, що оскаржувані рішення Коблівської сільської ради суперечать законодавству та порушують інтереси держави, що, згідно із ст.ст.16, 21 ЦК України, ст.152 ЗК України, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є підставою для визнання їх недійсними і скасуванню у судовому порядку. У звязку з незаконністю оскаржуваних рішень Коблівської сільської ради на підставі ч.1 ст.21, ст.393 ЦК України прокурор просив визнати недійсними та скасувати видані на їх підставі на імя [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №808885 від 29.12.2012 року та свідоцтво серії №5052341 від 20.03.2014 року про право власності на земельну ділянку площею 1,43 га з кадастровим номером 4820982200:12:043:0274. Оскільки вибуття земельної ділянки відбулось без волі власника -\~ держави в особі Березанської районної державної адміністрації, прокурор на підставі ч.3 ст.388 ЦК України просив витребувати земельну ділянку від нинішнього власника [PERSON] на користь належного власника. Прокурор у судове засідання не зявився, направив до суду\~ заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представники\~Березанської районної державної адміністрації, відповідачі та третя особа у судові засідання двічі не зявилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У поданих до суду письмових запереченнях від 19.12.2016 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень Коблівської сільської ради та визнання недійсним державного акта на право власності на землю у звязку з непідсудністю спору суду цивільної юрисдикції, та посилався на сплив позовної давності. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що п.4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано у власність [PERSON] із земель, не наданих у власність та постійне користування, земельну ділянку площею 1,43 га (пасовища) для ведення особистого селянського господарства в с.Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.15). На підставі вказаного рішення 29 грудня 2012 року [PERSON] видано державний акт серії ЯК №808885 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4820982200:12:043:0274, що вбачається з копії поземельної книги (а.с.23). Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №14 від 19 лютого 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки» затверджено проект із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту села Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею 1,43 га (забудовані землі, під проїздами та площадками), на комерційне призначення для будівництва і обслуговування обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (а.с.19, 24-25). На підставі вказаного рішення Реєстраційною службою Березанського РУЮ Миколаївської області 20.03.2014 року за №5052341 зареєстровано право власності на земельну ділянку за [PERSON] 26 лютого 2016 року спірну земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №231 відповідачем [PERSON] відчужено на користь відповідача [PERSON], що підтвердженоІнформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.32-35). На час прийняття оскаржуваних рішень спірна земельна ділянка належала до земель державної власності, перебувала у постійному користуванні ДП Очаківське ЛМГ (раніше Очаківське державне лісомисливське господарство), та відносилась до земель лісового фонду Березанського лісництва квартал 38, виділ 6-9 (а.с.26), про що свідчить Інформація ВО «Укрдержліспроект» від 22.08.2016 року (а.с.24-28) та Інформація ДП «Очаківське ЛМГ» Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 17.05.2016 року (а.с.25). Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної\~ ділянки\~ із\~ земель державної або комунальної власності для ведення\~фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення\~\~ земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у\~ користуванні\~ інших осіб). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті, індивідуального дачного будівництва. Відповідно до норм ч.5 ст.116 ЗК України ( в редакції, що була чинною на момент прийняття розпоряджень), земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні\~ громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Всупереч зазначеним вимогам документів про вилучення вказаної земельної ділянки із постійного користування ДП "Очаківське ЛМГ" до підприємства не надходило (а.с.28). \~ \~ \~ \~ На підставі ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом; вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до ч.5 ст.149 ЗК України районні\~ державні\~ адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною девятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного\~ господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної\~ громади\~ району\~\~ (шкіл,\~\~ лікарень,\~\~ підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог\~статті 150\~цього Кодексу (ч.3 ст.149 ЗК України). Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка на момент прийняття рішення Коблівської сільської ради Березанського району № 10 від 26 грудня 2012 року перебувала у державній власності та знаходилась у межах с.Коблеве, на підставі ч.5 ст.149 ЗК України повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою належали Березанській районній державній адміністрації, а тому Коблівською сільською радою надано земельну ділянку у приватну власність відповідача [PERSON] поза волею належного власника. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних\~ лісових ділянок (далі - ділянки) Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Міністерству оборони, Державному агентству лісових ресурсів та Державному агентству земельних ресурсів до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері заборонено приймати рішення про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, крім випадків, коли за умови обґрунтування неможливості реалізації альтернативних варіантів вирішення питання ділянки вилучаються і передаються у постійне користування та/або в оренду для будівництва, реконструкції та капітального ремонту залізничних ліній та автомобільних доріг загального користування; для розміщення кладовищ та за рішенням Кабінету Міністрів України - для: будівництва та обслуговування об'єктів енергетичної інфраструктури (газо-, нафтопроводів, газових та нафтових терміналів, газових та нафтових свердловин, ліній електропередачі, електростанцій, електропідстанцій, розподільних пунктів, ядерних установок); видобування корисних копалин відповідно до спеціальних дозволів на користування надрами; облаштування державного кордону та будівництва пунктів пропуску через нього; забезпечення відбудови та функціонування монастирів на місцях їх історичного заснування; будівництва, реконструкції та капітального ремонту об'єктів, визначених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу; розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції; створення та забезпечення функціонування об'єктів природно-заповідного фонду і виробничо-соціальних об'єктів, необхідних для ведення лісового господарства; розміщення інших об'єктів, вилучення і надання ділянок для яких здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України. Таким чином, вилучення земель лісогосподарського призначення з передачею їх у власність громадян заборонено. Крім того, за положеннями ст.60\~ЗК України\~та\~ст.88 ВК України\~(у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин)\~вздовж річок,\~\~морів і навколо озер,\~\~водосховищ та\~\~інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. \~ \~ Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна\~смуга\~шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Відповідно до ст.ст.85,88\~ Водного кодексу України, ст.ст.59,84 Земельного кодексу України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Отже, надання земель прибережної захисної смуги уздовж моря у приватну власність законодавством не передбачено. Як вбачається з повідомлення відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області (а.с.38), спірна земельна ділянка знаходиться на відстані від урізу води Чорного моря до південної межі 700-710 метрів, до північної 750-760 метрів, тобто, відповідно до зазначених норм законодавства, надана [PERSON] у власність земельна ділянка знаходиться у межах прибережної захисної смуги Чорного моря та не може передаватися у приватну власність. Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги погоджується з природоохоронним органом (ч.3 ст.186-1 ЗК України). \~ \~ \~ Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] управлінням лісового та мисливського господарства не погоджувався (а.с.30). Відповідно до проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженого постановою Державного комітету УРСР у справах будівництва від 23.10.1985 року № 112, надана відповідачеві [PERSON] у власність земельна ділянка розташована у зоні рекреації, у якій не передбачено розміщення земельних ділянок для сільськогосподарського призначення та земель громадської забудови, що вбачається з Інформації Управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації від 25.05.2016 року (а.с.37). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,43 га (пасовища) у селі Коблеве для ведення особистого селянського господарства в селі Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, не відповідає зазначеним вимогам законодавства і підлягає скасуванню на підставі ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Частиною третьою статті 62 ЗК України, ч.3 ст.90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Відповідно до ст.17 Закону України Про основи містобудування основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом\~ 2 ст.48 Закону України Про охорону земель передбачено, що розміщення і будівництво обєктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів. Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття рішення Коблівської сільської ради № 14 від 19 лютого 2014 року, є Проект планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року №112, відповідно до якого в зоні рекреації, у якій розташована спірна земельна ділянка, планувалось розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, памяток археології та заказників памяток культури (а.с.37). Пунктом 10.17 ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Держкоммістобудування №44 від 17.04.1992 р., заборонено будівництво будівель, споруд і комунікацій у приморських прибережних смугах завширшки менше 100 м. від урізу води, а в приморських курортних зонах за наявності пляжу менше 100 м. від його суходільної межі. Отже, будівництво обєктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування на спірній земельній ділянці суперечить земельному і водному законодавству, містобудівній документації\~ та діючим будівельним нормам, державним стандартам і правилам, а тому пункт 1 Рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №14 від 19 лютого 2014 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебувала у власності [PERSON], з ведення особистого селянського господарства на комерційне призначення для будівництва обєктів інфраструктури та закладів громадського харчування, не є законним і підлягає скасуванню на підставі ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необхідність скасування пункту 4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року, суд вважає, що у звязку з цим підлягає визнанню недійсним виданий на його підставі Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №808885, виданий 29 грудня 2012 року [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 1,43 га, кадастровий номер 4820982200:12:043:0274, який є похідним документом та посвідчує виникнення права власності. Згідно зі ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8-1 ч.1 ст.18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень свідоцтво\~ про\~ право\~ власності\~ на\~ нерухоме\~ майно,\~ що підтверджує\~ виникнення\~ права\~ власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм\~земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за\~рішеннями\~органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що пункт 1 рішення Коблівської сільської ради Березанського району №14 від\~ 19.02.2014 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення відведеної у власність [PERSON] земельної ділянки, видане з порушенням норм чинного законодавства, свідоцтво про право власності, видане відповідачу реєстраційної службою Березанського РУЮ на спірну земельну ділянку, необхідно визнати недійсним та скасувати. Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Про наявність правових підстав для витребування в добросовісного набувача в порядку ст.388 ЦК України спірної земельної ділянки, що належить до земель лісового фонду та яка на час прийняття незаконного рішення про її відчуження перебувала в державній власності і вибула з володіння власника держави поза його волею, зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 17.12.2014 року у справі №6-99цс14. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги прокурора щодо витребування у відповідача [PERSON] спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння держави незаконно і поза волею належного власника, та повернення земельної ділянки на користь держави в особі Березанської районної державної адміністрації підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У порядку адміністративного судочинства, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, розглядаються справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Спір у справі, що розглядається, стосується права власності фізичної особи на земельну ділянку, тобто цивільного права, що виникло із земельних відносин, а тому не є публічно-правовим; порядок розгляду цього спору визначається ЦПК України. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України щодо віднесення спорів щодо правомірності набуття права власності на земельні ділянки до цивільної (господарської) юрисдикції, викладеної у постанові ВСУ № 21-281а16 від 30 березня 2016 року, яка, відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України, є обов"язковою для врахування судами. \~Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в рівних частках з кожного. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved