Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

У листопаді 2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Дмитра Євгеновича про визнання особи кредитором та внесення змін до акцептованих вимог кредиторів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пучкової I.A. 30 листопада 2015 року, зареєстрованому в реєстрі за № 1414 , позивач отримала спадщину у вигляді грошових внесків, що знаходяться в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива. Таким чином, як зазначає позивач, вона є кредитором Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива», однак кошти їй на підставі договорів вкладів на її ім`я, та які були отриманні у спадщину, останній не повертають, тому просить суд: визнати причини пропуску строку на подання кредиторських вимог поважними, поновити строк на подання кредиторських вимог та зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова Ініціатива» Кашуту Дмитра Євгеновича, визнати - [PERSON] кредитором Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива», шляхом додаткового внесення до нього вимог кредитора [PERSON] та подати зміни на затвердження виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 11.11.2019 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 04.12.2019 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 05.12.2019 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній зазначив, що позивач звернулась до Банку з кредиторською вимогою в частині сум вкладів, на що отримано відмову, у зв`язку із пропуском строку для заявлення подібного роду заяв, проте як вказує відповідач, гарантовану суму в розмірі 200 000 грн. позивач отримала. Окрім цього, вказано, що вимоги чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин визначали, що отримати гарантовану суму відшкодування вкладу мали право виключно вкладники банку, що ліквідується. При цьому, статусу вкладника фізична особа набуває лише у випадку укладення договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку, а також, якщо такі договори укладено на її користь. Набуття статусу вкладника у зв`язку з відступленням права вимоги за вкладом, заміни кредитора у зобов`язанні, що випливає із договору вкладу (рахунку, депозиту), чи придбання частини вкладу за договором купівлі-продажу, нормативними актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено. Отже, в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивач не є вкладником ПАТ «КОМЕРЦІЙНИМ БАНК «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» та, відповідно, не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. З врахуванням зазначених обставин, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом з цим, позивач до суду спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи, окрім цього відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву. Таким чином, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності учасників процесу, оскільки останні про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, та з метою швидкого та повного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановивши зазначені обставини, дійшов до наступних висновків. 08 серпня 2013 року між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 020/115/661-840 (вклад «Пенсійний»), відповідно до якого банк прийняв кошти в сумі 30 000 доларів США. 02 грудня 2013 року між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» був укладений договір банківського вкладу № 020/115/1271-978 (Вклад «Пенсійний»), відповідно до якого банк прийняв кошти в сумі 6500 євро. 02 квітня 2014 року між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 020/115/320-978 (Вклад «Інтернаціональний»), відповідно до якого банк прийняв кошти в розмірі 3000 євро. 13 серпня 2014 року між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 336565 (Вклад «Практичний»), відповідно до якого банк прийняв кошти в сумі 24 000 доларів США 20 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» був укладений договір банківського вкладу № 355962 (Вклад «Партнерський Депозитний»), відповідно до якого банк прийняв кошти у розмірі 8 500 доларів США. 28 січня 2015 року між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 386444 (Вклад «Новорічний»), відповідно до якого банк прийняв від мене кошти в розмірі 7650 доларів США. 20 жовтня 2014 року між [PERSON] (чоловіком позивача) та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу «Партнерський Депозитний», відповідно до якого банк прийняв від нього 1 100 доларів США. 28 січня 2015 року між [PERSON] (чоловіком позивача) та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 386440 (Вклад «Новорічний»), відповідно до якого банк прийняв від нього 10 700 доларів США. Однак, [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.24). У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пучковою I.A. 30 листопада 2015 року, зареєстрованому в реєстрі за№ 1414, позивач отримала спадщину у вигляді грошових внесків, що знаходяться в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на рахунку № [NUMBER] (а.с.25). Таким чином, позивач вважає, що вона є кредитором Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива». Так, на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 року № 408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.06.2015 року прийнято рішення № 121 про запровадження з 24.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кашути Д.Є. на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» до 23 жовтня 2015 року включно. Як зазначає позивач, вона отримала у вересні 2015 року суму гарантованого відшкодування у розмірі 200 000 грн. 21.05.2019 року в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», на підставі рішення № 352-рш Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», яким відкликано банківську ліцензію № 219 від 11.10.2011 року та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.05.2019 року № 1268 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації. Публікація відомостей про відкриття ліквідаційної процедури була опублікована у газеті «Голос України» № 96 (7102) від 24 травня 2019 року. 03.07.2019 року позивач звернулась до уповноваженій особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» з кредиторськими вимогами в частині сум вкладів, що не були мені відшкодовані за рахунок Фонду. Однак, у липні позивач отримала відповідь від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» Кашути Д.Є .про те, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей , які були опубліковані 24.05.2019 року й будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, у зв`язку з чим відсутні правові підстави щодо задоволення кредиторських вимог, у зв`язку з чим вони були заявлені після одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури (а.с.27). З врахуванням зазначеного вбачається, що позивач пропустила строк звернення на задоволення кредиторських вимог, в обґрунтування даного пропуску вказує, що у травні 2018 року звернулась до ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» з проханням виплатити грошові кошти, які зберігаються на банківських вкладах, але в червні 2018 року позивач отримала відповідь уповноваженої особи Фонду Кашути Д.Є. № 411 від 06.06.2018 року про те, що з метою збереження активів банку та запобігання їх втрати виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 193 від 23.10.2015 року щодо делегування повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», але через судову заборону Фонд гарантування не може розпочати ліквідацію банку і фонд не мас можливості визначити точні строки вирішення судового спору. Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком). Порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затверджено Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.08.2017 року № 3711 (далі за текстом - Положення). Так, відповідно до ч.1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Так, ч.1 ст. 42 ЦПК України зазначено, що у спорах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ч. 1, 2 статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Частиною .3 ст. 58 ЦПК України зазначено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц, у справі №727/1561/16-ц від 15 травня 2019 року. Так, 23.06.2015 року було прийнято рішення № 121 про запровадження з 24.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кашути Д.Є. на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» до 23 жовтня 2015 року включно, тобто повноваження тимчасового адміністратора банку делеговано уповноваженій особі Фонду, тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. У статті 47 даного Закону зазначено, що уповноважена особа Фонду визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов`язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду. Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку (частина восьма статті 35 Закону № 4452-VI). Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Частиною третьою статті 34 даного Закону визначено, що здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі. Разом з тим у частині першій статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», передбачені повноваження Фонду, які він може делегувати уповноваженій особі. Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду за рішенням останнього виконує повноваження органу управління Банку, у якому введено тимчасову адміністрацію чи який перебуває у стадії ліквідації. Уповноважена особа Фонду здійснює і повноваження Фонду при реалізації повноважень Фонду, пов`язаних з ліквідацією неплатоспроможного банку, одним з яких є формування реєстру акцептованих вимог кредиторів та формування реєстру вкладників. Оскільки уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, то вона як самостійна особа не може бути стороною у справі. З огляду на те, що уповноважена особа Фонду є працівником Фонду та діє від імені банку в межах повноважень Фонду, така особа у цивільному процесі за позовом до банку може виступати представником банку та не має самостійної процесуальної дієздатності (див. також висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 84 - 93 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц, а також у пунктах 56 - 63 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 383/2/17). Таким чином, суд вважає, що позивач звернулась до суду з вимогами до неналежного відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц. Окрім цього, суд звертає увагу, що за визначенням п.4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник- фізична особа (у томі числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Згідно зі частинами другою, п`ятою статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Відповідно до частин першої-четвертої, восьмої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. При цьому, Закон не передбачає підстав та порядку поновлення цього строку, визнання поважними причин пропуску такого строку тощо. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Так, відомості про початок процедури ліквідації банку були опубліковані в газеті "Голос України" № 96 (7102) від 24 травня 2019 року на офіційному сайті Фонду. У даному оголошенні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, крім іншого, повідомив, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті "Голос України" даного оголошення. Проте, позивачем подано кредиторську вимогу лише 03.07.2019 року, тобто з пропущенням строку. Встановлені обставини дають підставу для твердження, що відповідачем на виконання вимог статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дотримано порядок здійснення оповіщення кредиторів про ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме: вчасно оприлюднено інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів. А тому, в розумінні вимоги вищевказаної норми закону, кредиторська вимога позивача вважається погашеною. Таким чином, законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог. Системний аналіз положень, Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дає підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку. З врахуванням зазначеного, позивачем не було доведено поважність причин, пропуску строку, а посилання на певні дії, які нічим не підтверджується в матеріалах справи. Крім того, суд вважає, що встановлений в ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денний строк на заявлення вимог кредитора є присічним та згідно чинного законодавства України поновленню не підлягає. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням зазначених обставин справи, суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач скористався наданим йому Законом правом та звернувся в установленому ним порядку до Фонду з вимогою щодо повернення вкладів та включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів у встановлені строки, та не надав доказів та жодних документальних підтверджень поважності причин пропуску визначеного Законом строку. Окрім цього, позивачем пред`явлено позовні вимоги про зобов`язання визнати кредиторські вимоги та внести зміни до акцептованих вимог кредиторів до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Дмитра Євгеновича, який, як самостійна особа, - не може бути стороною у справі та немає самостійної процесуальної дієздатності, а відтак у спірних правовідносинах є неналежним відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку, про відмову в задовенні позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю. Разом з цим, суд звертає увагу позивача, що в разі скасування рішення про ліквідацію Банку, остання не позбавлена права звернутись в позовному порядку до Банку про повернення суми вкладів. На підставі наведеного, відповідно до ст. 2, 26, 45, 49 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ЗУ «Про банки та банківську діяльність» та

Outcome: dismissed