Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

09.11.2016 року [PERSON] до АТ "ДХЛ Інтернешнл Україна", третя особа: [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.12.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності АТ "ДХЛ Інтернешнл Україна"та за кермом якого знаходився [PERSON], та автомобіля [NUMBER], що належить на праві власності позивачу. Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2016 року винним у порушенні ПДР, які призвели до зазначеної ДТП, визнано [PERSON], який на той час перебував з АТ "ДХЛ Інтернешнл Україна"у трудових відносинах. Внаслідок вказаної ДТП автомобілю позивача заподіяно матеріальних збитків, розмір яких становить 54 429 грн. 00 коп. ПАТ "СК "АХА Страхування", в якій було застраховано автомобіль позивача, виплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 18 274 грн. 28 коп. Оскільки вказана сума повністю не покриває витрати на відновлення автомобіля [NUMBER], позивач просив суд стягнути з відповідача різницю страхового відшкодування у сумі 36 154 грн. 72 коп., а також, просив суд стягнути на свою користь з відповідача моральну шкоду у сумі 5000 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з"явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Третя особа в судове засідання також не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, а також, що позивач стосовно заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.12.2015 року о 11 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] у дворі будинку [ADDRESS], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху та не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2016 року [PERSON] було визнано винним у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14). Згідно положень п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Крім того встановлено, що автомобіль [NUMBER], належить відповідачу на праві власності, а [PERSON] на час здійснення ДТП працював водієм в АТ "ДХЛ Інтернешнл Україна". В свою чергу, розмір матеріальних збитків завданих автомобілю [NUMBER], який належить позивачу, нанесених внаслідок пошкодження КТЗ становить 54429 грн. 00 коп., згідно акту виконаних робіт №29/10 від 12.12.2015 року та рахунку-фактури №29/10 від 07.12.2015 року (а.с. 16, 17). Згідно довідки АТ "ОТП Банк" від 19.02.2016 року, АТ "СК "АХА Страхування" перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у сумі 18 274 грн. 28 коп.. (а.с.15). У відповідності з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, враховуючи те, що АТ "СК "АХА Страхування" було виплачено позивачу відшкодування шкоди, заподіяної йому в результаті ДТП в розмірі 18 274 грн. 28 коп., а загальний розмір матеріальних збитків, нанесених позивачу внаслідок пошкодження КТЗ становить 54 429 грн. 00 коп., різниця між фактичним розмиром шкоди та страховим відшкодуванням підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з АТ "ДХЛ Інтернешнл Україна"на його користь майнової шкоди у сумі 36 154 грн. 72 коп., що становить різницю між фактичною шкодою та страховою виплатою є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 згаданої статті ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтував тим, позивач зазнав душевних страждань у зв"язку із ушкодженням його автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватись ним за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв"язків позивача, певним ударом його престижу. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 5000 грн. Всього за рішенням суду з відповідача підлягає стягненню майнова шкода у сумі 36 154 грн. 72 коп., 1102 грн. 40 коп. - судових витрат; 5000 грн. - моральної шкоди. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved