Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

ТОВ «Енергоресурс і Ко» звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики грошових коштів від 01.08.2016 року в розмірі 218\~325,77 грн., пені у розмірі 4\~354,55 грн., 3% річних у розмірі 466,56 грн.; судовий збір в сумі 3347,20 грн. та витрати з оплати послуг адвоката. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов договору, укладеного 01.08.2016 року між ТОВ «Енергоресурс і Ко» та [PERSON], відповідачу було надано позику в розмірі 200\~000,00 грн., що еквівалентно 8062,39 доларам США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення цього договору. Таку ж суму грошових коштів, еквівалентну 8062,39 доларам США без нарахування процентів позичальник зобовязався повернути частинами позикодавцеві до 31.12.2018 року згідно графіку повернення коштів. Оскільки відповідач порушила строки повернення\~чергової частини позики, позивач надіслав їй вимогу про повернення позики до\~06.01.2017 року достроково у повному обсязі, але відповідач до цього часу не повернула позику, тому виникла заборгованість за договором позики перед товариством у сумі еквівалентній 8062,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає\~218 325,77 грн.; пеня у розмірі 4354,55 грн., 3% річних у розмірі 466,56 грн., усього на суму 223146,88 грн. В судове засідання представник позивача не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявилась. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 01.08.2016 року між ТОВ "Енергоресурс і Ко" та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до п. 1 якого позивач передав, а відповідач прийняв 200 000 грн. позики, що еквівалентно 8062,39 доларам США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення цього договору. Таку ж суму грошових коштів, еквівалентну 8062,39 доларам США без нарахування процентів відповідач зобовязалася повернути частинами позивачу до 31.12.2018 року згідно графіку повернення коштів, що зазначений в пункті 1.5. цього договору, у гривні за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день повернення позики (її частини) (а.с. 6-8). Пунктом 1.1 договору передбачено, що позика позика надається у готівковому порядку за видатковим касовим ордером. Згідно пункту 1.2 договору позика вважається наданою Позикодавцем Позичальнику з моменту передання грошових коштів, що підтверджує оформлений видатковий касовий ордер. Факт прийняття вищезазначеної суми позики Позичальником в повному обсязі від Позикодавця додатково підтверджує розписка, власноруч написана та підписана позичальником у момент передачі йому суми позики. На виконання цих умов договору з каси позивача відповідачу було видано 200 000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 03.08.2016 року та власноруч написаною відповідачем розпискою про отримання позики 03.08.2016 року (а.с. 9-11). Відповідно до п. 1.4 договору сторони домовились, що відповідач розпочне повернення позики з 31.12.2016 року і продовжуватиме повертати її шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача або готівкою з оформленням прибуткового касового ордера рівними частинами у сумі, еквівалентній 2687,47 доларам США, що підлягає сплаті у гривнях, які визначаються за офіційним курсом Національного банку України на день оплати,\~не пізніше 31 (тридцять першого) грудня кожного року протягом строку дії договору, відповідно до графіка повернення коштів. Відповідно до п. 1.5 в договорі зазначено графік повернення коштів: 1-й платіж - не пізніше 31.12.2016 року у сумі еквівалентній 2687,47 доларам США,\~що підлягає сплаті у гривнях, які визначаються за офіційним курсом НБУ на день оплати; 2- й платіж - не пізніше 31.12.2017 року у сумі еквівалентній 2687,47 доларам США, що підлягає сплаті у гривнях, які визначаються за офіційним курсом НБУ на день оплати; 3-й платіж - не пізніше 31.12.2018 року у сумі еквівалентній 2687,45 доларам США, що підлягає сплаті у гривнях, які визначаються за офіційним курсом НБУ на день оплати Згідно п. 2 договору позика є безпроцентною.\~Договір не передбачає нарахування відсотків або надання будь-яких компенсацій, як сплати за використання позики. Також у пункті 7, 8 договору зазначено, що у разі\~неналежного виконання Позичальником умов договору, несвоєчасного або не в повному обсязі, Позикодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір і вимагати дострокового повного повернення позики. Позикодавець має право, зокрема, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, у разі: -?\~прострочення Позичальником повернення чергової частини позики; -?\~порушення Позичальником строків (термінів) внесення платежів, що встановлені цим Договором. Як передбачено пунктами 10, 13 договору Позичальник зобовязується повернути позику за достроковою вимогою, згідно п. 7 цього договору, Позикодавця протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги у письмовій формі. У разі одностороннього розірвання цього договору Позикодавцем або вимагання ним дострокового виконання обовязку Позичальником щодо повернення йому боргу Позикодавець надсилає Позичальнику відповідну письмову вимогу засобами поштового звязку або врученням Позичальникові особисто під розписку, а Позичальник зобовязується протягом 3 (трьох) робочих днів виконати предявлені у вимозі зобовязання. У звязку з прострочення виконання чергової частини позики позивачем відповідачу була надіслана заява (вимога) про дострокове повернення позики грошових коштів в строк до 06.01.2017 року, яку відповідач отримала 03.01.2017 року (а.с. 12). Однак відповідач позику не повернула, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем у сумі еквівалентній 8062,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду (курс долара США на 01.02.2017 року - 2707,9539 грн. за 100 од.) складає\~218 325,77 грн. Відповідно до п. 6 договору сторони домовилися, що в разі неналежного виконання Позичальником будь-яких умов цього договору, несвоєчасно або не в повному обсязі, останній зобовязується сплатити Позикодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобовязання до остаточного повернення позики. За несвоєчасне повернення суми позики було нараховано пеню з 07.01.2017 року по день звернення позивача до суду 01.02.2017 року в сумі 4 354, 55 грн., з них: за період з 07.01.2017 року по 26.01.2017 року - в сумі 3349,66 грн.; з 27.01.2017 року по 01.02.2017 року - в сумі 1004,90 грн. Крім того, за період з 07.01.2016 року по 01.02.2017 року нараховано 3% річних від простроченої суми 466,56 грн. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає доведеними позовні вимоги та приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3347,20 грн. (а.с. 1). Позивач просить також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5\~120 грн., які обґрунтовано долученими до матеріалів справи: копією договору про надання правової допомоги № 2/АО від 01.03.2016 року, додатковою угодою від 03.01.2017 року до договору про надання правової допомоги № 2/АО від 01.03.2016 року, копією звіту адвоката від 02.02.2017 року, копією акту від 02.02.2017 року до договору про надання правової допомоги № 2/АО від 01.03.2016 року, платіжним дорученням від 02.02.2017 року (а.с. 16-24, 28). Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підставі пункту 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1 600 гривень. Тобто, максимальний розмір оплати за годину роботи станом на момент складання позовної заяви становить 1 600 грн. Х 0,4 = 640 грн.00 коп. Таким чином, витрати на правову допомогу адвоката [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги № 2/АО від 01.03.2016 року за 8 годин роботи на момент звернення до суду складають 5 120 грн., доведені, обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. За таких обставин суд вважає доведеними позовні вимоги та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved