Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

27 cерпня 2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Локачинського районного управління юстиції (далі - ВДВС Локачинського РУЮ) про зняття арешту з майна та заборони його відчуження. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на виконанні у ВДВС Локачинського РУЮ перебувало виконавче провадження № 43080150, відкрите згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2014 року відносно [PERSON] з виконання постанови Локачинського районного суду Волинської області № 160/834/1-п від 30 вересня 2013 року. З метою виконання постанови суду, 07 травня 2014 року начальником ВДВС Локачинського РУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на майно боржника [PERSON], зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, боржник [PERSON] ніколи не був власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Козлів Локачинського району Волинської області, та не був зареєстрований за вказаною адресою. Позивач перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Локачинського районного суду Волинської області від 12 червня 2014 року шлюб між ними розірвано. Даний будинок на праві приватної власності належав матері позивача - [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на дане майно. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Проте, не має можливості успадкувати та належним чином переоформити право власності на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS], оскільки при перевірці відсутності обтяжень на дане нерухоме майно стало відомо, що відділом ДВС Локачинського РУЮ відповідно до постанови від 07 травня 2014 року на вказаний будинок накладено арешт та заборону відчуження. Також позивачу повідомлено, що арешт, накладений на її успадковане майно неможливо зняти, виконавче провадження, у якому було винесено постанову про арешт нерухомого майна боржника, відсутнє, оскільки матеріали даного провадження знищені за закінченням терміну зберігання. Просить зняти арешт з нерухомого майна та заборону його відчуження, а саме: з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладеного на підставі постанови ВДВС Локачинського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 травня 2014 року (ВП №43080150), номер запису обтяження: 5588716 (спеціальний розділ). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у справі. 10 жовтня 2018 року позивач у судове засідання не з'явилась. Разом з тим, представник позивача подала клопотання від 10 жовтня 2018 року про розгляд справи за її відсутності, а також без участі позивача. Позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився також. 10 жовтня 2018 року подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23 квітня 2014 року державним виконавцем ВДВС Локачинського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Локачинського районного суду Волинської області № 160/834/13-п про стягнення з [PERSON] в користь держави 5 100 грн. штрафу (а.с.8). З [PERSON] позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Локачинського районного суду Волинської області від 12 червня 2014 року шлюб між ними розірвано (а.с. 13). [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. Позивач є єдиним спадкоємцем померлої. 17 липня 2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, належну [PERSON] (а.с.17). Проте, належним чином оформити право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно, позивач не має можливості, оскільки під час оформлення спадщини було виявлено, що на даний житловий будинок накладено арешт. Зазначене стверджується повідомленням приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу від 27 липня 2018 року (а.с.7) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 132431184 від 27 липня 2018 року (а.с.6). Зокрема, з даного реєстру вбачається, що на підставі постанови ВДВС Локачинського РУЮ про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження від 07 травня 2014 року на все нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в тому числі житловий будинок, накладено обтяження: арешт нерухомого майна. Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 жовтня 2012 року одноосібним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], форма власності приватна (а.с.14). Зазначена обставина підтверджується також витягом КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав щодо вказаного майна (а.с. 15). Відповідно до ст. 1 Конституції України, ст.ст. 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Таким чином, боржник [PERSON] не є власником майна, на яке накладено арешт, власником житлового будинку, який згідно з постановою державного виконавця перебуває під арештом є мати позивача - [PERSON], яка померла [INFO], позивач у справі як спадкоємець за законом не може прийняти спадщину. Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Із довідки Локачинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції від 20 серпня 2018 року № 282 вбачається, що матеріали виконавчого провадження № 43080150 по виконанню постанови суду № 160/834/13-п від 30 вересня 2013 року знищені у зв'язку з закінченням терміну зберігання, виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання 23 жовтня 2014 року (а.с.18). Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч.2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, іхніх преставників. Оскільки арешт спадкового майна позивача в межах виконавчого провадження був застосований з метою забезпечення виконання постанови Локачинського районного суду Волинської області № 160/834/13 від 30 вересня 2013 року, однак, вказане виконавче провадження на даний час знищене, між тим, питання про зняття арешту вирішено не було, арешт накладений на майно, яке не належить боржнику [PERSON], а належить матері позивача - [PERSON], яка померла, що чинить позивачу перешкоди в оформленні права власності на спадкове майно, тому, враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., сплата яких позивачем стверджується № 0.0.1115268829.1 від 21 серпня 2018 року (а.с.1).

Outcome: approved