Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.07.2016 помер її батько [PERSON], який постійно проживав у належному йому житловому будинку № 2 по вулиці Мануїльського в селі Чернелівка Красилівського району Хмельницької області. На час смерті [PERSON] проживав одиноко. За життя, 03.12.1998 [PERSON] був складений заповіт, згідно якого він заповів у рівних частках їй та [PERSON], як дочкам усе своє майно. До складу спадщини [PERSON] входять житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Мануїльського № 2 в селі Чернелівка Красилівського району Хмельницької області вартістю 75736,44 грн. та присадибні земельні ділянки за тією ж адресою площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6822789200:01:0010067 та площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6822789200:01:0010068 вартістю 32007,43 грн., а також право на земельну частку (пай) розміром 3,50 умовних кадастрових гектарів на території Чернелівської сільської ради Красилівського району із земель колективної власності КСП "Авангард" вартістю 90099,13 грн. 19.01.2017 до Красилівської державної нотаріальної контори нею була подана заява про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом. [PERSON] у встановленому законом порядку письмовою заявою відмовилась від спадщини [PERSON] Також спадкоємцем першої черги [PERSON] є його син, її брат, [PERSON] Інших спадкоємців у [PERSON] немає, шлюб між ним та [PERSON] був розірваний, а тому вона не є спадкоємцем його майна. Таким чином, у зв'язку з наявністю заповіту на її ім'я, прийняття нею спадщини по ньому та відмови [PERSON] від її прийняття, [PERSON] не закликається до спадкування майна [PERSON], а єдиним спадкоємцем останнього є вона. Однак, незважаючи на викладене, [PERSON] заперечує її право на спадщину [PERSON], потай від неї хотів оформити спадщину на себе, а дізнавшись про заповіт на її ім'я, забрав із спадкової справи оригінали документів на спадкове майно [PERSON], які необхідні їй для нотаріального оформлення спадщини останнього та на сьогоднішній день не надає їх для неї. Тобто, на сьогоднішній день між нею та [PERSON] існує спір щодо спадкового майна [PERSON], який підлягає вирішенню судом із винесенням рішення про визнання права власності на нього. В зв'язку з відсутністю в неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, неможливості їх отримання, а також невизнання [PERSON] її прав на спадкове майно [PERSON] право власності на нього має бути визнано за нею рішенням суду. Крім того, вона бажає, щоб спадкове майно було отримано нею за заповітом останнього як його дочкою, для чого необхідно документально підтвердити відносини з ним. Однак, у зв'язку з тим, що на час її народження батько [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі з її матір'ю [PERSON], в актовому записі про її народження відомості про батька записані зі слів матері, а саме [PERSON]. За таких обставин вона позбавлена можливості документально підтвердити родинні відносини з [PERSON] Факт батьківства [PERSON] відносно неї підтверджується тим, що починаючи з 1984 року та на час її народження [PERSON] проживав у цивільному шлюбі з її матір'ю [PERSON] Спочатку вони проживали в [INFO], а пізніше в квартирі [ADDRESS] у тому ж місті. У 1987 році вони припинили фактичні шлюбні відносини, а у 1989 році відновили їх та проживали однією сім'єю до 1992 року. Після цього [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі в період з 1995 року по 2013 рік у вищезазначеній квартирі в м.Красилові. З дитинства вона виховувалась, доглядалась та утримувалась батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON], проживала разом з ними. [PERSON] визнавав її своєю донькою, а вона визнавала його батьком, вони жили як одна сім'я, святкували різні свята та урочисті події з життя їхньої родини, про це знала вся їхня родина, друзі, знайомі та сусіди, в зв'язку з чим за життя [PERSON] вони не придавали значенню документальному посвідченню їхніх родинних відносин. Після одруження та створення власної сім'ї, як донька вона періодично відвідувала батька [PERSON] за місцем його проживання в [INFO] та у всьому йому допомагала. В свою чергу, [PERSON] також допомагав їй як дочці, в тому числі щодо догляду за її дитиною та його онукою [PERSON], [INFO], на час перебування на роботі вона залишала її на [PERSON], він доглядав за нею, прогулювався та займався її вихованням. Тобто, [PERSON] визнавав її доньку власною онукою, дуже любив її, займався її доглядом та вихованням. Заповідаючи для неї власне майно, він зазначив її у заповіті саме донькою. Також вона прийняла участь у влаштуванні його поховання та поминальних обідів, купувала та оплачувала пов'язані з цим речі, ритуальні послуги та продукти харчування. Крім того, у вищезазначеній квартирі за місцем її проживання з [PERSON] залишились його особисті документи, які по сьогоднішній день зберігаються нею, як пам'ять про батька. Смерть [PERSON] унеможливлює подання ним у встановленому законом порядку заяви про визнання себе її батьком, у зв'язку з чим документально посвідчити його батьківство по відношенню до неї інакше, як шляхом встановлення судом цього факту, неможливо. Встановлення судом факту батьківства [PERSON] щодо неї необхідне для вирішення позовної вимоги про визнання за нею права власності на його спадкове майно. Просить встановити факт батьківства [PERSON], який помер 20.07.2016, відносно неї та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька право власності на житловий будинок "А1" загальною площею 43,4 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м.; веранду "а"; хлів "Б"; погріб "В" по вул. Мануїльського, 2 в с.Чернелівка Красилівського району Хмельницької області; на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із кадастровим номером 6822789200:01:001:0067 по вул. Мануїльського, 2 в с.Чернелівка Красилівського району Хмельницької області; земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером 6822789200:01:0010068 по вул. Мануїльського, 2 в с.Чернелівка Красилівського району Хмельницької області; земельну частку (пай) площею 3,50 умовних кадастрових гектари на території Чернелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області із земель колективної власності КСП "Авангард", яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0142128 від 20.01.1996, реєстраційний № 132, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не прибув, згідно довідки Чернелівської сільської ради № 183/02-25 від 19.07.2017 [PERSON] за зазначеною в позовній заяві адресою не зареєстрований та не проживає. Частиною 9 статті 74 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що відомості про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача в органу влади, відповідального за реєстрацію цих відомостей, відсутні, відповідач був викликаний у суд через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідача до суду опубліковане в газеті "Урядовий кур"єр" № 176 (6045) від 20.09.2017 на стор. 17 у рубриці "Оголошення" та з цього часу він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Отже, відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку заочного розгляду, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Судом достовірно встановлено, що 20.07.2017 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 284366 від 26.08.2016. 03.12.1998 [PERSON] був складений заповіт, згідно якого він заповів у рівних частках своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] все своє майно. До складу спадщини [PERSON] входять житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Мануїльського № 2 в селі Чернелівка Красилівського району Хмельницької області вартістю 75736,44 грн., присадибні земельні ділянки за тією ж адресою площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6822789200:01:001:0067 та площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6822789200:01:0010068 вартістю 32007,43 грн., а також право на земельну частку (пай) розміром 3,50 умовних кадастрових гектарів на території Чернелівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області із земель колективної власності КСП "Авангард" вартістю 90099,13 грн. 19.01.2017 до Красилівської державної нотаріальної контори [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом. [PERSON] у встановленому законом порядку письмовою заявою відмовилась від спадщини [PERSON] Також спадкоємцем першої черги [PERSON] є його син [PERSON] Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 284366, лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] № 692 від 21.07.2016, свідоцтвом про народження серії БВ № 366201 від 09.07.1985 [PERSON], витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України відносно [PERSON] від 03.08.2016, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища відносно [PERSON] від 01.09.2016, випискою з рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 22.10.2010 про розірвання шлюбу [PERSON], заявою [PERSON] від 19.01.2017, заповітом від 03.12.1998, свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-БК № 059616, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0142128, довідкою № 42 від 16.02.2017, виданою КП "Красилівське районне бюро технічної інвентаризації", довідкою № 348/109-17 від 22.06.2017 відділу Держгеокадастру в Красилівському районі Хмельницької області, довідкою-випискою № 249 від 10.10.2017 погосподарського обліку с.Чернелівка в книзі № 3 за 1983-2017 роки за адресою: с.Чернелівка, вул. Мануїльського, 2 Красилівського району Хмельницької області, заявою [PERSON] про відмову від спадщини [PERSON], постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2016, дозволом на видачу [PERSON] труп [PERSON] Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення згідно переліку, передбаченого ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, не передбачені нормами Цивільного процесуального кодексу України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У випадку наявності спору про право питання щодо встановлення таких фактів вирішується в позовному провадженні. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Враховуючи надані суду докази, суд визнає доведеним факт визнання батьківства [PERSON] відносно [PERSON], а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Як передбачено ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Позивачка не відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи викладене, та встановивши, що спадкові правовідносини не вичерпано, та відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], суд вважає, що спадкові права [PERSON] підлягають захисту. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог стст. 1233, 1261, 1268 Цивільного кодексу позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], та відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, однак можливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку вичерпана, а тому, на підставі ст. 16 ЦК України суд вважає, що цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved