Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову зазначив, що 14.12.2007 року в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно, що складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8630 га та 0,4000 га, що розташовані в межах території [PERSON] сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Заповіту спадкодавиця не складала. Позивач, як є єдиний спадкоємець [PERSON], яка була на його утриманні, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно до Другої Первомайської державної нотаріальної контори, однак згідно постанови від 01.08.2018 року отримав відмову в звязку з відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки та підтвердження факту перебування спадкодавиці на його утриманні. Оскільки через вказані обставини позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Просив суд встановити факт перебування померлої [PERSON] на його утриманні та визнати право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Первомайського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представників, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до статті 293 ЦПК України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до\~частини 2\~статті 315\~ЦПК України,\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у пяту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сімї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сімї спадкодавця, але не менш як пять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи від 21.12.2017 року № 50375728, що [PERSON] народилася 07.10.1922 року, а померла 19.09.2007 року у віці 85 років. Через похилий вік спадкодавиця потребувала постійного догляду та утримання. Спадкодавиця була одинокою, оскільки ні дітей, а ні інших близьких родичів у неї не було, тому позивач надав їй житло для проживання та забезпечував усім необхідним. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 14.12.2017 року № 976, останнім постійним місцем реєстрації спадкодавиці [PERSON] було Миколаївська область, Первомайський район, с. Лиса Гора, вул. Кармелюка, 15, де проживає позивач. Зазначені обставини визнанні сторонами, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Враховуючи обставини справи, з метою виникнення у позивача права на спадкування, а також те, що в іншому порядку встановити факти, що мають юридичне значення, не має можливості, виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне встановити: факт перебування на утриманні [PERSON], [INFO], [PERSON], що померла 19.09.2007 року в селі Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області . Щодо позовних вимог в частині визнання права власності\~на земельні\~ділянки в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1265 ЦК України у пяту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сімї. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у пяту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сімї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сімї спадкодавця, але не менш як пять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Звернувшись до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» в звязку з не наданням оригіналів документів, що підтверджують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва в межах території [PERSON] сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується постановою від 01.08.2018 року (а.с. 7). Для оформлення спадщини в нотаріальній конторі нотаріусу необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва. У позивача такі оригінали документів відсутні, а отримати їх дублікати неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Судом встановлено, що спадкодавиці [PERSON] належалі на праві власності земельні ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва, площею 3,8630 га, кадастровий номер 4825484600:02:000:0550, та площею 0,4000 га, кадастровий номер 4825484600:02:000:1294, що розташовані в межах території [PERSON] сільської ради Первомайського району Миколаївської області, на підставі державних актів на право власності на землю серії ЯЕ №933627 від 13.08.2008 року та серії ЯЕ №933626 від 13.08.2008 року, що підтверджується їх копіями та копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.12.2017 року № НВ-4804248262017 та № НВ-4804247412017 (а.с. 8-15). Як розяснив Пленум ВСУ у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у звязку із смертю спадкодавиці, з врахуванням визнання позову відповідачем, позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved