Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 42 107 грн 55 коп. заборгованості по заробітній платі, 23 184 грн 63 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Аргументує позов тим, що 24.07.2020 її було прийнято на посаду головного бухгалтера ДП «Ніжинрайагролісництво», а 18.12.2020 звільнено за угодою сторін на підставі ст.36 КЗпП України, проте їй не було виплачено заробітну плату в сумі 42 107 грн 55 коп. Зазначає, що вона зверталася до відповідача з вимогою здійснити виплату зазначених грошових коштів і останній 21 грудня 2020 року її повідомив про необхідність надання реквізитів платіжної картки для виплат остаточного розрахунку. 04 січня 2021 року відповідач отримав вказану інформацію, але не виконав обов`язку по виплаті заборгованості. При зверненні до суду середнiй заробіток нею визначений відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабiнету Мiністрів України вiд 08 лютого 1995 року №100. Її середній заробіток складається з виплат за останнi 2 календарнi місяцi роботи (8663,08 + 7549,52/2) = 8 106,3 гривень. Визначаючи право на стягнення середнього заробiтку з дня звiльнення по час проведення розрахунку в межах позовних вимог, тобто з 19.12.2020 по дату подання заяви до суду 23.03.2021, керується пунктом 5 роздiлу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробiтної плати, відповідно до якого виплати провадяться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Вказує, що її середньоденний заробiток становить: 16 212,60 (8663,08 + 7549,52) / 42 (кількість робочих днiв) = 386,01 гривень, а сума середнього заробiтку за весь час затримки розрахунку: 386,01 х 63 (число робочих днiв за період затримки) = 23 184,63 гривень. Ухвалою від 29 березня 2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27 квітня 2021 року від відповідача - Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначають, що позивач в день звiльнення (18.12.2020) не працював, оскiльки перебував на лікарняному згідно листка непрацездатності серiї АКА №918910. Вказана обставина звільняла пiдприємство вiд обов`язку провести 18.12.2020 виплату позивачу всіх сум, що належать йому вiд пiдприємства. Тобто, з врахування норм ст.116 КЗпП України та факту того, що позивач в день звiльнення не працював, позивач був зобов`язаний пред`явити вимогу про виплату належних йому вiд підприємства сум при звiльненнi. Після звiльнення позивача з роботи вiн не пред`являв ні усної, ні письмової вимоги підприємству про розрахунок, отже у вiдповiдача не виникало обов`язку розрахуватися з позивачем, як наслiдок відповідач не порушував права позивача на своєчасність розрахунку при звiльненнi. Підприємство не відмовляється виконати свій законодавчо встановлений обов`язок з розрахунку з позивачем, проте вiн ще не настав, оскільки позивач не виконав свого законодавчо встановленого обов`язку - не звернувся до підприємства з вимогою про розрахунок. Крім того, позивач не зазначає час затримки розрахунку при звiльненнi, зокрема з якої дати вiн починається, що не дає можливість висловити свої заперечення з цього приводу. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача - Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» - Дубін В.І. в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що позивач в день звільнення не працювала, вимогу щодо виплат належних сум не подавала. Водночас відповідач не відмовлявся виконати свій законодавчо встановлений обов`язок з розрахунку з позивачем. Так, на час розгляду справи судом заборгованість із заробітної плати в розмірі 42 107 грн 55 коп. позивачу відповідачем сплачено, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Підстави ж для застосування стосовно відповідача відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, у виді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відсутні, оскільки позивач в день звільнення не працювала і не пред`явила вимогу про виплату належних їй вiд підприємства сум при звiльненнi. Заслухавши представника відповідача та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач працювала з 24 липня 2020 року на посаді головного бухгалтера ДП «Ніжинрайагролісництво» (а.с.6, 7, 9-10). Згідно копії листка непрацездатності КНП «Ніжинський центр ПМСД» Вертіївської амбулаторії серії АКА №918910 від 30 листопада 2020 року [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні вказаної установи: з 30 листопада 2020 року по 04 грудня 2020 року, з 05 по 09 грудня 2020 року, з 10 по 14 грудня 2020 року, з 15 по 18 грудня 2020 року включно (а.с.25). Відповідно до табелів обліку використання робочого часу по адмінапарату ДП «Ніжинрайагролісництво» за листопад, грудень 2020 року у період з 30.11.2020 по 18.12.2020 включно позивач не працювала з причин тимчасової непрацездатності (а.с. 28, 29). Наказом ДП «Ніжинрайагролісництво» від 18 грудня 2020 року №12/к позивач була звільнена з посади головного бухгалтера за угодою сторін відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. В наказі зазначено про проведення нарахування та виплату позивачу компенсації за 13 невикористаних календарних днів щорічної основної та додаткової відпусток за період роботи з 24.07.2020 по 18.12.2020 відповідно до вимог ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки». У вказаному наказі наявний підпис [PERSON] щодо ознайомлення з ним (а.с.7). Вбачається, що ДП «Ніжинрайагролісництво» письмово зверталося з листом до [PERSON] від 21.12.2020 з проханням надати підприємству заяву, в якій вказати інформацію з зазначенням реквізитів її платіжної картки для виплат та здійснення остаточного розрахунку шляхом перерахування коштів, належних до виплати при звільненні, в сумі 46 373,24 грн (в т.ч. 4 265,69 грн лікарняні за рахунок ФСС) (а.с.10). Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] 28.12.2020 було направлено листа на адресу ДП «Ніжинрайагролісництво», яке вручено представнику останнього 04.01.2021 (а.с.8). В матеріалах справи наявна довідка за реквізитами банківського рахунку позивача в АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 26). Згідно із платіжним дорученням №184 від 22 червня 2021 року відповідачем перераховано позивачу на картковий рахунок за цими реквізитами в АТ КБ «ПриватБанк» 42 107, 55 грн з призначенням платежу: заробітна плата - 40 584,08 грн за липень-грудень 2020 року та лікарняні - 1523,47 грн за грудень 2020 року. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України). В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (статті 117 КЗпП України). Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать у строки, зазначені в статті 116 КЗпП. У разі невиконання такого обов`язку настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Достовірно встановлено, що позивач [PERSON] в день звільнення, тобто 18 грудня 2020 року перебувала на лікарняному. Заперечення сторони відповідача зводяться до того, що позивач не зверталася до роботодавця з вимогою про виплату їй всіх сум при звільненні, проте законодавство не містить обов`язку працівника, у разі його відсутності на роботі в день звільнення, звертатися до роботодавця саме з письмовою вимогою про проведення відповідних виплат, виплата яких законом покладена саме на роботодавця. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була ознайомлена з наказом про її звільнення від 18.12.2020 особисто під підпис. У позові вона стверджує, що зверталася до відповідача здійснити виплату належних від підприємства сум при звільненні та 21.12.2020 відповідач повідомив їй, що для цього необхідно надати реквізити її рахунку і 04.01.2021 відповідач отримав надіслані нею реквізити. При цьому, представник відповідача не заперечував, що 04.01.2021 відповідачем від позивача було отримано саме реквізити рахунку позивача, оскільки іншої поштової кореспонденції від позивача відповідач після її звільнення не отримував. Зазначені обставини і листування сторін узгоджуються з позицією позивача щодо пред"явлення відповідачеві вимоги після звільнення про проведення з нею повного розрахунку. Заперечення ж представника відповідача про те, що така вимога до цих пір позивачем не висунута є не переконливими і не грунтуються на матеріалах справи, свідченням чого є і здійснення 22.06.2021 відповідачем виплати позивачу заборгованості із заробітної плати на рахунок за наданими позивачем реквізитами, при тому, що відповідно до ст. 116 КЗпП України у даному випадку виплата всіх сум, що належать позивачу від відповідача мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення позивачем вимоги про розрахунок. Ураховуючи, що ніяких інших дій, які б свідчили про висунення позивачем вимоги до відповідача здійснити повний розрахунок при звільненні, окрім як вже вищезазначених, позивачем не вчинялося, здійснення 22.06.2021 виплати відповідачем позивачу боргу із заробітної плати фактично свідчить про згоду з тим, що така вимога позивачем пред"явлена за вищевикладених обставин. Отже, суд дійшов висновку, що з вини відповідача позивачу не виплачено заробітну плату не пізніше наступного дня після пред`явлення позивачем вимоги про розрахунок - 19.12.2020, а виплачено її лише 22.06.2021. Твердження представника ДП «Ніжинрайагролісництво» про те, що відповідач не допустив порушення ст. 116 КЗпП України і немає підстав для відповідальності відповідача, передбаченої ст. 117 КЗпП України, у виді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки позивач не зверталася з відповідною вимогою про проведення розрахунку, спростовуються вищенаведеними доказами по справі і нормами закону. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається згідно ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року з наступними змінами передбачено нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюєтьсяшляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно довідки про доходи Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» №40 від 16 лютого 2021 року вбачається, що за жовтень 2020 року заробітна плата [PERSON] становить 8 663,08 грн, за листопад 2020 року - 7 549,52 грн (8 663,08 грн + 7 549,52 грн = 16 212,60 грн). Кількість робочих днів за жовтень - листопад 2020 становить 42 дні. Середньоденна заробітна плата становить 386,01 грн (16 212,60: 42). Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 124 робочих дні (з 21.12.2020 (19 і 20.12.2020 вихідні) по 22.06.2021 (день фактичного розрахунку) становить 47 865 грн 24 коп. (386,01 грн х 124 дні). З урахуванням наведеного, існують матеріально-правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за затримку розрахунку за період з 19 грудня 2020 року по 22 червня 2020 року, що становить 47 865 грн 24 коп., згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України №100 від 08.02.1995. Водночас позивач, формулючи позовну вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку просить стягнути з відповідача на її користь 23 184, 63 грн., навівши у позові розрахунок за період з дня, наступного за днем звільнення і пред"явдення вимоги про здійснення належних від підприємства їй виплат, по день зверення до суду, попри те, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 63 робочих дні (з 21.12.2020 (19 і 20.12.2020 вихідні) по 23.03.2021 (день зверненя до суду) становить 24 318 грн 63 коп. (386,01 грн х 63 дні). Позовні вимоги не уточнювала. Отже, оскільки відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачеві, вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності коштів на розрахунковому рахунку, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 117 КЗпП України слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у визначеній позивачем при зверненні до суду сумі, за період з дня, наступного за днем звільнення і пред"явдення вимоги про здійснення належних від підприємства їй виплат по день зверення до суду, як просить позивач, а не по день фактичного розрахунку, оскільки згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. З огляду на те, що відповідачем 22.06.2021 позивачу сплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 42 107,55 грн., тобто зазначену позовну вимогу після пред"явлення позову задоволено, в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 42 107,55 грн. слід відмовити.

Outcome: partial