Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 22 жовтня 2015 року о 10.20 год. в м. Києві по вул.. Маршала Гречка, в напрямку проспекту Правди сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля потерпілого. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Фольксваген» номерний знак [NUMBER] була застрахована позивачем. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні ушкодження. Вартість відновлювальних робіт склала 35 201 грн. 70 коп. Вказана сума страхового відшкодування була виплачена позивачем. Постановою суду відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП внаслідок порушення Правил дорожнього руху України за ст. 124 КУпАП. Оскільки відповідач завдану шкоду добровільно не відшкодував, тому просить стягнути з відповідача вказану суму сплаченого страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю та виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 25 лютого 2015 року між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», як страховиком, та [PERSON], як страхувальником, укладено договір Поліс АІ/2582097 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Договір) з забезпеченим транспортним засобом марки «Volkswagen LТ35», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (далі забезпечений транспортний засіб). Строк дії Договору з 26.02.2015 року до 25.02.2016 року. Згідно постанови Подільського районного суду районного суду м. Києваі від 05 травня 2016 року ( справа № 758/14052/15-п) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова вступила в законну силу 15 травня 2016 року. За змістом постанови встановлено, що 22.10.2015 року о 10 год. 20 хв. по [PERSON] в м. Києві керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Маршала Гречка, рухаючись в напрямку проспекту Правди у другій смузі проїзної частини в порушення п. 10.1 та 10.4 ПДП України перед поворотом праворуч не зайняв крайнє положення на проїзній частині і не переконався в безпечності маневру в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який намагався уникнути зіткнення рухаючись в крайній правій смузі, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт ДТП також підтверджується Довідкою № 77528054 УПП НП у м.Києві від 18.07.2016 року, відповідно до якої ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] п. п. 10.1, 10.4 ПДР України. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу, зокрема і щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль [NUMBER], інший транспортний засіб, учасник ДТП 22.10.2015 року, отримав механічні пошкодження. З огляду на умови страхування та вимоги чинного законодавства України, зазначене вище ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що було складено страховий акт № [NUMBER] від 05.09.2016 року. Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку по справі № [NUMBER] від 05.09.2016 року визначено, що потерпілому підлягає до виплати страхове відшкодування у розмірі 35201 грн. 70 коп. Відповідно п. 36.4 ст. 36 ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. За заявою [PERSON] № [NUMBER] від 03.06.2016 року про виплату страхового відшкодування, як страховика потерпілого в ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, сторони (власник т/з [PERSON]) та особи, яка сплатила розмір страхового відшкодування за договором (полісом) страхування обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності потерпілій [PERSON], позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 35 201 грн. 70 коп., що підтверджується відомістю №ВПТ-004268 від 11 вересня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ " Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Доказів, того, що відповідач у встановлені Законом строки повідомив страховика (позивача) про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу суду не надано. Разом з тим, згідно страхового акту № [NUMBER] від 05 вересня 2016 року зазначено: дата події - 22.10.2015 року, дата повідомлення страховика про подію - 03.06.2016 року. Крім цього, суду також не надано доказів, що відповідач з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок та не підтвердив це документально. Відповідно до абз. "ґ" п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-1цс14 від 12.02.2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Оскільки, відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу, який причетний до скоєння ДТП, не виконав свого обов'язку щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів з настання ДТП надання позивачу повідомлення про ДТП і не надав жодних документів, які б підтверджували його виконання, позивач відшкодував матеріальну шкоду, спричинену з вини відповідача, а тому у відповідності до ст. 989 ЦК України після сплати страхового відшкодування позивач отримав право регресної вимоги до відповідача, в звязку з чим позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного ст. ст. 979, 989, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961 від 01.07.2004 року (із змінами та доповненнями), правової позиції Верховного суду України у справі № 6-1цс14 від 12.02.2014 року та

Outcome: approved