Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] її на користь аліменти на повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до [INFO]. В обґрунтування позову зазначала, що з 12 жовтня 1985 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який з 2006 року хворіє на шизофренію параноїдальної форми, у зв`язку з чим не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому він потребує медичного нагляду та сторонньої допомоги. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2013 року сина [PERSON] визнано недієздатним, її (його матір) призначено його опікуном. Із серпня 2016 року син проживає разом із нею та перебуває на її утримання. Посилалася на те, що її заробітної плати та коштів державної соціальної допомоги, яку отримує син у зв`язку із хворобою, не вистачає для забезпечення його ліками, одягом і продуктами харчування. Хвороба сина потребує постійних витрат на ліки, неодноразово він з 2008 року по 2013 рік знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання", діагноз: шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний приступ. 01 жовтня 2018 року йому встановлена ІІ група інвалідності строком до [INFO]. Відповідач [PERSON] ухиляється від надання синові матеріальної допомоги, має постійне місце роботи, працює він на посаді сторожа у Вищому училищі фізичної культури у місті Бровари Київської області, щомісячно отримує заробітну плату, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу хворому повнолітньому непрацездатному сину. Інші особи на утриманні відповідача не перебувають, аліменти на користь інших осіб він не сплачує. Також зазначала, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року з відповідача на її користь стягувалися аліменти на непрацездатного повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 листопада 2017 року і до 08 жовтня 2018 року. Вказувала на те, що термін інвалідності сина за попередньою довідкою МСЕК , яка підтверджувала його інвалідність, сплив, новою довідкою МСЕК від 18 червня 2018 року встановлено новий строк інвалідності сина до [INFO], тому вона змушена була звернулася до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеному, просили суд позов задовольнити, оскільки будь-якої матеріальної допомоги повнолітньому непрацездатному синові відповідач не надає. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у суді позов не визнали, проти його задоволення заперечували, посилаючись на те, що з 2016 року відповідач проживає окремо від позивача та їхнього сина [PERSON] в сільській місцевості у будинку, який не має зручностей (опалення), тому він змушений витрачати кошти на купівлю дров для опалення будинку, що є для нього істотними витратами. Працює він у Броварському вищому училищі фізичної культури у місті Бровари Київської області на посаді сторожа, розмір його заробітної плати щомісячно в середньому складає 4000 грн., а заробітна плата [PERSON] становить 7500 грн. Також вказували, що відповідач є особою похилого віку та йому самому необхідні кошти на лікування і медикаменти. Від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина він не ухиляється, неодноразово син приїжджав до нього в село влітку. На даний час у суді перебуває на розгляді справа про призначення його (батька) опікуном сина [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 12 жовтня 1985 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року, ухваленим у цивільній справі № 361/2155/17, шлюб між ними розірвано за позовом [PERSON] , це рішення суду набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] . 11 квітня 2013 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цивільній справі № 1007/12947/2012, повнолітнього сина сторін [PERSON] було визнано недієздатним, оскільки він страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії (параноїдна форма) та за своїм психічним станом не може розуміти характер і значення своїх дій та керувати ними, суд встановив над ним опіку та призначив його опікуном матір [PERSON] , позивача у даній справі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року, ухваленим у цивільній справі № 361/7291/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2018 року, на користь позивача [PERSON] стягнуто із відповідача [PERSON] аліменти на їхнього повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 листопада 2017 року і до 08 жовтня 2018 року. Зі змісту даного рішення видно, що з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на користь позивача [PERSON] на повнолітнього сина [PERSON] у зв`язку з його хворобою та встановленням ІІ групи інвалідності на період з 01 жовтня 2016 року до 08 жовтня 2018 року згідно із довідкою МСЕК серії АВ № 0516153 від 21 червня 2016 року. Відповідно до довідки МСЕК від 18 червня 2018 року на підставі акту огляду № 625 сину сторін [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з його хворобою була встановлена ІІ група інвалідності на період з 01 жовтня 2018 року по [INFO]. Судом встановлено, що з вересня 2016 року відповідач [PERSON] проживає окремо від сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про обстеження проживання, складеним 13 лютого 2018 року депутатом Бобровицької міської ради Чернігівської області [PERSON] . Згідно із довідкою про заробітну плату та інші доходи за № 63, виданою 28 листопада 2018 року Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради "Броварське вище училищне фізичної культури", відповідач [PERSON] працює на посаді сторожа, його дохід за період з червня по листопад 2018 року становить 21903 грн. 96 коп. 11 листопада 2019 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цивільній справі № 361/1949/19 за заявою [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про призначення опікуна, у задоволенні цієї заяви [PERSON] відмовлено. Спір, який виник між сторонами, регулюється положеннями глави 16 СК України (обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання). За змістом ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх непрацездатних дочку, сина суд враховує наступні, зазначені у ст. ст. 182, 200 СК України, обставини: зокрема, стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомог у зв`язку з інвалідністю; матір, батько матеріально забезпеченні та вони здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів того, що розмір пенсії по інвалідності, яку отримує від держави повнолітній непрацездатний син сторін [PERSON] у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи, є недостатнім для забезпечення належних умов його проживання. Разом з тим, не надано суду і відповідачем [PERSON] доказів того, що він надає добровільно матеріальну допомогу його повнолітньому непрацездатному сину [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи та у зв`язку з хворобою він не може самостійно себе забезпечувати, а також доказів того, що він як батько не має матеріальної можливості надавати йому таку допомогу. Нотаріально посвідчений договір про сплату відповідачем [PERSON] як батьком аліментів на повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , їх розмір і строки, що передбачено ст. 189 СК України, між сторонами не укладено. У ст. 141 СК України закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Р озірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд вважає, що зазначений принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини відноситься в повній мірі і щодо рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. При вирішенні спору суд приймає до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів, які має сплачувати [PERSON] як батько на повнолітнього непрацездатного сина сторін [PERSON] , [INFO] , враховує стан здоров`я останнього, який є непрацездатною особою ІІ групи інвалідності, його матеріальне становище, факт отримання ним соціальної допомоги по інвалідності, відсутність можливості його працевлаштування, матеріальне становище та умови проживання сторін, вік відповідача [PERSON] , розмір його середньомісячної заробітної плати в розмірі 4000 грн., не надання відповідачем добровільно будь-якої матеріальної допомоги повнолітньому непрацездатному синові, інші обставини справи. Виходячи із загальних засад цивільного судочинства, принципів рівності прав і обов`язків батьків, розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на їхнього повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісячно, тому позов підлягає задоволенню лише частково. Посилання відповідача [PERSON] на отримання повнолітнім непрацездатним сином [PERSON] пенсії по інвалідності та його проживання з матір`ю, не може свідчити про те, що він (син сторін) не потребує матеріальної допомоги від батька. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial