Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

26.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, третя особа: Козельщинська районна державна адміністрація Полтавської області: - про встановлення факту спільного постійного проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з [PERSON] однією сім`єю, починаючи з січня 1998 року по [INFO] включно; - про визнання [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями четвертої черги за законом після померлої [INFO] [PERSON] ; - про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на Ѕ (одну другу) ідеальну частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,15 гектари, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, належної [PERSON] , яка померла [INFO] ; - про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на Ѕ (одну другу) ідеальну частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,15 гектари, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, належної [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що[INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка проживала з січня 1998 року по день своєї смерті однією сім`єю з бабусею та дідусем позивача [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області від 04.04.2018 року, письмовим підтвердженням жителів села Калашники, Козельщинського району Полтавської області та колишнім головою Пашківської сільської ради [PERSON] .. За життя [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 7,15 га, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 12.05.1998 року. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями четвертої черги після померлої [PERSON] , оскільки згідно ст. 1264 ЦК України та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень є спадкоємцями як такі, що фактично прийняли після померлої [PERSON] спадщину шляхом спільного проживання з нею до дня смерті, однак за свого життя не оформили своїх спадкових прав на майно, а саме земельну ділянку. Далі позивач зазначив, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09.10.2017 року, а [INFO] помер його дідусь [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.02.2018 року. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 7,15 га, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та належить на праві приватної власності [PERSON] 25.04.2018 року представник позивача за довіреністю звернулася до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на ім`я позивача свідоцтва про право на спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON] за кожним по Ѕ (одній другій) ідеальної частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,15 гектари, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, належить померлій [PERSON] , спадкоємицею якої згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України та п.5 Прикінцевих та перехідних положень до нього на Ѕ (одну другу) ідеальну частку була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, в порядку спадкування після померлої та на Ѕ (одну другу) ідеальну частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,15 гектари, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, належить померлій [PERSON] , спадкоємцем якої згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України та п.5 Прикінцевих та перехідних положень до нього на Ѕ (одну другу) ідеальну частку був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, в порядку спадкування після померлої. В результаті перевірки поданих документів державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори встановлено, що Козельщинською держнотконторою 12 травня 2015 року заведена спадкова справа № 139/2015 на майно померлої [INFO] [PERSON] на підставі запиту Козельщинської прокуратури про надання інформації зі Спадкового реєстру щодо посвідчених від імені [PERSON] заповітів та заведених на її ім`я спадкових справ. В матеріалах спадкової справи є копія актового запису про смерть [PERSON] , а також копія рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року, яке набрало законної сили 16 червня 2015 року, про визнання спадщини [PERSON] відумерлою за заявою прокурора Козельщинського району в інтересах Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Далі позивач зазначив, що ним було подано апеляційну скаргу на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року, оскільки даним рішенням було вирішено питання щодо спадкових прав [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців, після померлої [PERSON] Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.02.2019 року рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року скасовано. Заяву прокурора Козельщинського району Полтавської області в інтересах Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, заінтересована особа Козельщинська районна державна адміністрація про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду. 19 листопада 2018 року державним нотаріусом Козельщинської районної нотаріальної контори на вимогу позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину та незважаючи на існування постанови Полтавського апеляційного суду від 04.02.2019 року про скасування рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року в частині визнання відумерлої спадщини винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім цього, нотаріусом в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що позивач має всі підстави для успадкування майна після померлої [PERSON] , в тому числі і вказаної вище земельної ділянки, але за умови, коли буде судовим рішенням встановлений факт проживання однією сім`єю з 1998 року до дня своєї смерті [INFO] [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження своїх позовних вимог позивачем зазначено, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] з січня 1998 року по день своєї смерті однією сім`єю з бабусею та дідусем [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області від 04.04.2018 року, письмовим підтвердженням жителів села Калашники Козельщинського району Полтавської області та колишнім головою Пашківської сільської ради [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство з [PERSON] , доглядали за нею, були пов`язані спільним побутом, допомагали один одному по господарству, мали взаємні права та обов`язки, проживали однією сім`єю на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини, оскільки остання за станом свого здоров`я потребувала сторонньої допомоги, а також після її смерті здійснили поховання. Ухвалою суду від 29 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 26.04.2019 року о 10 годині 00 хвилин. 26 квітня 2019 року через канцелярію суду перший заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури подав заяву, якою просив допустити Кобеляцьку місцеву прокуратуру до участі у справі в інтересах відповідача, з метою захисту інтересів органу місцевого самоврядування, зокрема щодо безпідставного вибуття із власності органу місцевого самоврядування вищезазначеної земельної ділянки. Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року задоволено заяву першого заступника керівника Кобеляцької місцевої прокуратурита допущено представництво відповідача. Кобеляцькій місцевій прокуратурі встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 08.05.2019 року Кобеляцькою місцевою прокуратурою було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначається про те, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки згідно погосподарської книги № 7 Пашківської сільської ради Козельщинського району 1996-2000 років [PERSON] проживала та була зареєстрована одна. Згідно вищевказаної погосподарської книги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] протягом 1996-2000 років проживали без [PERSON] . Згідно погосподарської книги № 02-15 Пашківської сільської ради Козельщинського району 2001-2003 років [PERSON] проживала одна. Згідно вищевказаної погосподарської книги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали без [PERSON] . Як зазначається у відзиві, вищезазначене спростовує доводи позивача про спільне проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] разом з [PERSON] протягом останніх 5 років до дня смерті спадкодавця. Також, згідно актового запису про смерть відділу державної реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції Полтавської області № 10 від 29.10.2003 року [PERSON] померла [INFO] . Тіло покійної забирав тодішній сільський голова [PERSON] , а не особи, що начебто проживали разом, що вказує на одинокість спадкодавця [PERSON] та спростовує доводи позивача про здійснення поховання спадкодавця. З врахуванням доказів, які надані до відзиву зокрема довідки № 34/02-30 від 25.02.2015 року, яка видана Пашківською сільською радою з якої вбачається, що до смерті [PERSON] проживала одна за адресою: с . Калашники Козельщинського району Полтавської області, а тому позивачу слід відмовити у задоволенні позову. 21.05.2019 року представниками позивача [PERSON] та [PERSON] було надано до суду відповідь на відзив, яка 15.05.2019 року направлена для ознайомлення учасникам справи. Згідно відповіді вбачається, що обставини, які викладені прокурором у відзиві на позовну заяву позивача не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до Інструкції по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженої Наказом Міністерства Статистики України № 48 від 22.02.1995 р., виправлення в погосподарській книзі номеру особового рахунку без відмітки переїзду громадянки [PERSON] свідчить швидше про помилки при веденні даної документації, ніж про спростування доводів позивача про спільне проживання [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] в період з 1998 року до дня своєї смерті [INFO] . Зазначення в актовому записі про смерть [PERSON] тодішній сільський голова [PERSON] не може вказувати на одинокість [PERSON] чи то спростування обставин, викладених в позовній заяві. У довідці Пашківської сільської ради, яка надана прокурором зазначено, що [PERSON] на час отримання земельної ділянки (паю) працювала в КСП «Пашківська», а проживала в с. Калашники. Проживала одиноко. Офіційної інформації про наявність родичів, співмешканців вищевказаної особи та наявності заповіту сільська рада не має. Тобто, в даному записі міститься інформація, що [PERSON] проживала одиноко саме на час отримання земельної ділянки (паю), працювала в КСП «Пашківське», а проживала в с. Калашники. Тобто зазначена довідка не містить інформації про те, що [PERSON] проживала одна починаючи з січня 1998 року по 25 жовтня 2003 року включно. 04.06.2019 року Кобеляцькою місцевою прокуратурою було надано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено про те, що доводи позивача є необґрунтованими та не ґрунтуються на допустимих доказах, а тому позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року підготовче провадження в цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті на 11 липня 2019 року на 8 год. 30 хв. Задоволено клопотання про виклик свідків зі сторони позивача та прокурора. В судовому засіданні позивач та представники позивача позов підтримали та прохали задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив відповідача. Відповідач Козельщинська селищна рада Козельщинського району Полтавської області в судове засідання не з`явилася, але направила заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради. Крім цього, відповідач прохав відмовити у задоволенні позову. Третя особа Козельщинська районна державна адміністрація Полтавської області в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Прокурор в судовому засіданні позов відповідача не визнав та прохав відмовити в задоволенні з підстав викладених у відзиві до позову позивача. Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. Стаття 319 ЦК України наголошує на тому, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. У відповідності до п. 5.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Одночасно з цими правовими нормами ч. 6 ст. 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Зокрема, одним з них є визнання права. У відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також власник майна згідно статті 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] За життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 7,15 га, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 12.05.1998 р. (Т.1 а.с. 11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09.10.2017 р. (Т.1 а.с. 13), а [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.02.2018 р. (Т.1 а.с. 12), які були рідними бабою та дідом позивача - [PERSON] (Т.1 а.с. 10). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується належним чином завіреними копіями заяв [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка видана 09.11.2018 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. (а.с. 15), а також матеріалами спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] , які були витребувані судом з Козельщинської державної нотаріальної контори та досліджені судом під час судового розгляду(Т.1 а.с. 60-92, 106-144) Далі судом встановлено, що 12 травня 2015 року Козельщинською держнотконторою заведена спадкова справа № 139/2015 на майно померлої [INFO] [PERSON] на підставі запиту Козельщинської прокуратури про надання інформації зі Спадкового реєстру щодо посвідчених від імені [PERSON] заповітів та заведених на її ім`я спадкових справ. В матеріалах спадкової справи є копія актового запису про смерть [PERSON] , а також копія рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року, яке набрало законної сили 16 червня 2015 року про визнання спадщини [PERSON] відумерлою за заявою прокурора Козельщинського району в інтересах Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та належним чином завірена копія якого була додана позивачем до позовної заяви (Т.1 а.с.21-22; 93-105). Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.02.2019 року рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року скасовано. Заяву прокурора Козельщинського району Полтавської області в інтересах Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, заінтересована особа Козельщинська районна державна адміністрація про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду (Т.1 а.с.34-35). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази, що в період часу з 2002-2006 роки працював сільським головою Пашківської сільської ради. За час його каденції на посаді сільського голови, тобто з 2002 року по час смерті [PERSON] він може з упевненістю стверджувати, що остання проживала в сім`ї [PERSON] та [PERSON] Про те, що [PERSON] проживала в сім`ї [PERSON] та [PERSON] з січня 1998 року по 2001 рік, тобто в той час, коли він не був сільським головою, він знає тільки зі слів інших мешканців села Калашники, а тому й підписав письмове підтвердження (Т. 1 а.с.16). Також, [PERSON] підтвердив, що поховання [PERSON] здійснювалося сім`єю [PERSON], що сільська рада на це коштів не виділяла, але допомогла з машиною, батюшкою та пєвчою, це така сільська традиція, коли сільський голова допомагає в організації похорону та виступає на мітингу, коли помирає хтось із жителів територіальної громади. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що він є сусідом [PERSON], а тому часто бував у них вдома. Знав про те, що [PERSON] та [PERSON] дружили. В зв`язку з тим, що [PERSON] була одинокою, спочатку вона залишалася у [PERSON] тільки на зимовий період, а згодом вже, коли зовсім заслабла, стала постійно проживати в їхній сім`ї. Також, надав показання, що неодноразово бачив [PERSON] , яка ходила навідувати свій будинок, а потім через деякий час, поверталася до будинку [PERSON]. Тобто, з січня 2003 року по день смерті остання проживала в будинку [PERSON]. Свідок [PERSON] надала показання, що вона добре знала [PERSON] , остання жила на сусідній вулиці. [PERSON] була одинока і в силу похилого віку їй було важко, оскільки не могла сама себе обслуговувати. Ніхто доглядати її не хотів, а тому вона пішла до [PERSON], з якими дружила і які її прихистили. [PERSON] про своє проживання в сім`ї [PERSON] нічого не розповідала, на життя не жалілася. Померла [PERSON] в будинку [PERSON], поховання її здійснювали [PERSON] . Свідок була присутня на похороні, готувала обід за покійну. Обрядові обіди після поховання теж проводили [PERSON] . Також, свідок надала показання, що не пам`ятає який час [PERSON] проживала в будинку [PERSON], але приблизно останні п`ять років до своєї смерті, але не останні 10 років. Свідок [PERSON] надала показання, що [PERSON] є її тіткою, а тому вона часто бувала в неї вдома, носила їй молоко. Добре пам`ятає про те, що в сім`ї тітки проживала [PERSON] , яка була одинока. [PERSON] забрала [PERSON] , оскільки остання хворіла і її ніхто не хотів забирати. В будинку [PERSON] для [PERSON] було своє ліжко, яке стояло біля плити, щоб останній було тепліше. Коли [PERSON] переїхала жити до [PERSON], то забрала з собою кота. Померла [PERSON] в будинку [PERSON], поховання її здійснювали [PERSON] . Свідок підтвердила той факт, що [PERSON] з січня 1998 року по день своєї смерті проживала разом з [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] надала показання, що покійні [PERSON] та [PERSON] були її свекрами, а тому вона часто в них бувала. З літа 1997 року по 2008 рік вона працювала на пошті. З січня 1998 року [PERSON] почала проживати разом з [PERSON] . Кожного місяця свідок приносила пенсію [PERSON] до будинку [PERSON]. Пам`ятає, що в будинку [PERSON] у [PERSON] було своє ліжко, яке стояло в кімнаті біля плити. У власному будинку [PERSON] не жила. Померла [PERSON] в будинку [PERSON]. Звідти пройшло поховання і там були поминальні обіди. На похорон приїжджав сільський голова [PERSON] . Громадянка [PERSON] готувала поминальні обіди. Свідок [PERSON] підтвердила, що з 1998 по 2003 рік [PERSON] жила з [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в с. Калашники. Свідок [PERSON] надала показання, що з 1998 по 2006 рік працювала секретарем сільської ради, а тому була відповідальною за ведення погосподарського обліку, відвідувала односельців, збирала статистичні дані. Підтвердити або спростувати те, що [PERSON] постійно проживала чи не проживала в будинку [PERSON] не може, оскільки в одному селі з [PERSON] та [PERSON] не проживає. Знає, що [PERSON] тільки зимувала в будинку [PERSON]. Померла [PERSON] в будинку [PERSON]. Крім цього, надала показання, що у погосподарських книгах не відображаються дані про те, якщо хтось проживає не за місцем прописки, а відображається лише її місце реєстрації. Свідок [PERSON] надала показання, що з 2006 по 2015 рік працювала на посаді голови Пашківської сільської ради. Знала покійних [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як односельців. Особисто не бачила, але від односельців чула, що спочатку [PERSON] та [PERSON] жили порізно, а потім десь з 90-х років почали проживати разом. [PERSON] просилася проживати не лише до одних [PERSON], а й до інших мешканців села, але їй всі відмовляли тому, що брезгували. [PERSON] була нетутешня, одинока, дуже заслабла, постаріла, обслуговувати себе не могла, оскільки у неї не було газу та води. Коли [PERSON] виписали з лікарні після ампутації кінцівок, то її швидка допомога відвезла до будинку [PERSON]. Згодом вона померла у будинку [PERSON] та [PERSON] Там ховали і її поминали. Крім цього, надала показання, що 25.02.2015 року на вимогу прокуратури Пашківська сільська рада за її підписом видала довідку № 34/02-30, якою підтверджувалося, що згідно реєстрації, а не фактичного місця проживання громадянка [PERSON] до дня смерті проживала одна за адресою: с. Калашники Козельщинського району Полтавської області. Прокурор просив надати інформацію з погосподарських книг, а не про фактичне місце проживання [PERSON] . Свідок [PERSON] надав показання, що він зі слів односельців знає про те, що [PERSON] з 1998 по 2003 рік проживала в сім`ї [PERSON]. До нього звернулася [PERSON] з проханням надати довідку про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Довідку готувала секретар. Письмове підтвердження мешканців села Калашники він бачив. Довідку підписав. Ніякого тиску на нього не вчинялося. Ніхто не змушував та не заохочував його підписати таку довідку. Стверджувати про те, що з 1998 по 2003 рік [PERSON] проживала в сім`ї [PERSON] особисто не може, знає про це зі слів жителів села Калашники. Суд, приймає до уваги та вважає належними письмовими доказами письмова заяву та довідку № 189/02-26 від 04.04.2018 за підписом в.о. старости [PERSON] про те, що [PERSON] дійсно проживала за адресою [ADDRESS] з січня 1998 року по день своєї смерті [INFO] із [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки зазначена інформація щодо спільного проживання [PERSON] та [PERSON] узгоджується із показами вищезазначених свідків, які були допитані судом в судовому засіданні (Т.1 а.с.16-17). Крім цього, суд не бере до уваги доводи Кобеляцької місцевої прокуратури про те, що факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] з січня 1998 по 2003 рік спростовується погосподарськими книгами № 7 за 1996-2000 роки та № 02-15 за 2001-2005 роки, актовим записом про смерть відділу державної реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції Полтавської області № 10 від 29.10.2003 року, а також довідкою Пашківської сільської ради № 34/02-30 від 25.02.2015 р. про те, що [PERSON] проживала одна до дня смерті, виходячи з наступного. У відповідності до Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських (селищних) радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України № 234 від 17.07.2000 р., яка діяла в період встановлення факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] , погосподарський облік у сільських (селищних) Радах народних депутатів ведеться згідно з формами первинного обліку, які затверджені Міністерством статистики України: форма N 1 - "Погосподарська книга"; форма N 2 - "Список осіб, що тимчасово проживають на території сільської Ради"; форма N 3 - "Алфавітна книга господарств". Форми NN 1, 2, 3 повинні вестись у відповідності з цією Інструкцією. Будь-які підчистки та необмовлені текстовим записом виправлення в цих документах не допускаються. Всякі виправлення та перекреслення повинні бути обумовлені та завірені підписом голови або секретаря виконкому сільської Ради (особи, яка виконує функції секретаря виконкому сільської Ради). У погосподарській книзі № 02-15 за 2001-2005 роки міститься виправлення в номері особового рахунку [PERSON] , які не завірені підписом та печаткою відповідальної особи що, відповідно не може слугувати доказом в зв`язку з порушенням вимоги достовірності. У відповідності до Інструкції по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженої Наказом Міністерства Статистики України № 48 від 22.02.1995 р. та Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських (селищних) радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України № 234 від 17.07.2000 р., які діяли в період спільного проживання [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] особою, відповідальною за ведення погосподарських книг, контролюється правильність оформлення записів, чіткість та обґрунтованість унесених уточнень, наявність підпису голови домогосподарства та ін. У погосподарській книзі № 7 за 1996-2000 роки по домоволодінню [PERSON] підписи власника за 1999 та 2000 роки відсутні, так само як і відсутні підписи власника [PERSON] у погосподарській книзі № 02-15 за 2001-2005 роки за 2001, 2002, 2003 роки (а.с. №№). У погосподарській книзі № 7 за 1996-2000 роки по домоволодінню [PERSON] відсутні підписи останньої за 1999 та 2000 роки, так само як і відсутні підписи власника [PERSON] у погосподарській книзі № 02-15 за 2001-2005 роки за 2002 та 2003 роки (а.с. №№). Окрім того, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що до погосподарських книг вносяться дані про реєстрацію особи, а не про фактичне місце її проживання. Наявність в актовому записі про смерть [PERSON] запису про заявника [PERSON] також не може слугувати доказом того, що [PERSON] жила одиноко та поховання якої здійснювала сільська рада, оскільки в судовому засіданні свідками було підтверджено факт того, що сільська рада допомагала в організації похорон [PERSON] , як вона це робить і по інших померлих членах територіальної громади, а поховання [PERSON] здійснювала саме сім`я [PERSON]. Щодо довідки Пашківської сільської ради № 34/02-30 від 25.02.2015 р. про те, що [PERSON] проживала одна до дня смерті, суд звертає увагу на те, що свідками [PERSON] (секретар Пашківської сільської ради з 1998 по 2006 рік) та [PERSON] (голова Пашківської сільської ради з 2006 по 2015 року) було підтверджено факт того, що до погосподарських книг вносились дані про місце реєстрації особи, а не про місце її фактичного проживання. Свідок [PERSON] , зокрема, зазначила, що прокуратура просила надати інформацію з погосподарських книг, а не про фактичне місце проживання [PERSON] . Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оцінюючи всі докази в їх сукупності, оцінюючи їх на предмет належності та допустимості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині встановлення факту спільного постійного проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з [PERSON] однією сім`єю, починаючи з січня 1998 року по [INFO] включно та визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на Ѕ (одну другу) ідеальну частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,15 гектари, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, належної [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на Ѕ (одну другу) ідеальну частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,15 гектари, яка знаходиться на території Пашківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, належної [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутні підстави для ухвалення додаткового окремого рішення суду щодо вимоги позивача в частині визнати [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями четвертої черги за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки судом встановлено, що зазначені спадкоємці в період часу з січня 1998 року по 25 жовтня 2003 року проживали однією сім`єю, а отже відповідно до статті 1264 ЦК України є спадкоємцями четвертої черги. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог документальні підтверджуючи судові витрати в розмірі 14 069,80 грн (Т.1 а.с.1-2; Т.2 а.с. 49-53). На підставі викладеного,

Outcome: approved