Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтовування позовних вимог зазначив, що з липня 1983 року по 1985 року він працював головним інженером Пересувної механізованої колони № 19 тресту «Харківводбуд», що знаходилась в смт. Сахновщина Сахновщинського району Харківської області. 01.02.1985 року він перебував у відрядженні по виконанню завдання керівника ПМК-19, щодо отримання в м. Мерефа Харківської області запчастин. Під час прямування на автомобілі підприємства під керуванням водія [PERSON] з смт.Сахновщина до місця відрядження (м.Мерефа) на автодорозі вони стали свідками аварія, у зв»язку з чим водій зупинив автомобіль. Під час знаходження на місці стоянки службового автомобіля він був травмований автобусом « Ікарус», водій якого не зміг справитися з керуванням внаслідок ожеледиці. З місця аварії був доставлений до Нововодолазької ЦРЛ та з 02.02.1985 року знаходився на лікарняному. Адміністрація підприємства нещасний випадок на облік не поставила та розслідування не проводила. Встановлення факту нещасного випадку на виробництві необхідно позивачу для одержання страхових виплат у Фонді соціального страхування від нещасних випадків. На даний час підприємства на якому стався нещасний випадок не існує, тому він не може звернутись до нього щоб провести розслідування нещасного випадку на виробництві та просить суд встановити факт нещасного випадку на виробництві що стався з ним 01.02.1985 року, зобов"язати територіальне управління державного комітету України з промислової безпеки , охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області провести розслідування нещасного випадку, скласти та затвердити акти за формою Н-1, Н-5, а також зобов»язати Сахновщинську районну державну адміністрацію взяти на облік вказаний нещасний випадок. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів викладених в позовній заяві, в частині зобов"язання територіальне управління державного комітету України з промислової безпеки , охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області скласти та затвердити акт за формою Н-5 відмовився, в іншій частині позов просив задовольнити. Відповідач територіальне управління державного комітету України з промислової безпеки , охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області в судове засідання не з»явилося, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, надали заяву про закриття провадження у справі, у зв»зку з тим, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідач представник Сахновщинської районної державної адміністрації у судовому засіданні позов не визнала посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів, що нещасний випадок, який стався 01.02.1985 року з [PERSON] пов»язаний з виробництвом. Третя особа представник відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Кегичівському районі Харківської області в судовому засіданні зазначила, що при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду. Третя особа управління праці та соціального захисту населення Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з»явилися, надали заяву про слухання справи за відсутності їх представника, позовні вимоги не підтримали. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він, працюючи керівником ПМК № 19 тресту «Харківводбуд», 01.02.1985 року дав доручення головному інженеру ПМК № 19 тресту «Харківводбуд» [PERSON] та водію [PERSON], щодо отримання в м. Мерефа Харківської області запчастин. Під час прямування до місця відрядження на автодорозі [PERSON], рятуючи людей, які потрапили в аварію, був травмований автобусом « Ікарус», в результаті чого [PERSON] отримав множинні травми та перебував тривалий час в реанімації. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він, працюючи водієм ПМК № 19 тресту «Харківводбуд» та [PERSON], 01.02.1985 року отримали доручення від керівника ПМК № 19 тресту «Харківводбуд», щодо отримання в м. Мерефа Харківської області запчастин. Під час прямування до місця відрядження на автодорозі між Красноградським та Нововодалазьким районом вони з [PERSON] стали свідками аварії та через ожеледицю на дорозі змушені були зупинитися. [PERSON], рятуючи людей, які потрапили в аварію, був травмований автобусом « Ікарус», який їхав зі сторони м. Харкова та водій якого не справився з керуванням. В результаті [PERSON] отримав множинні травми та перебував тривалий час в реанімації. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки керівника ПМК № 19 тресту «Харківводбуд» [PERSON] № 240 від 1987 року, [PERSON] працював в ПМК № 19 тресту «Харківводбуд» на посаді прораба та з 02.02.1985 року знаходився на лікарняному та за станом здоров»я працювати в ПМК № 19 тресту «Харківводбуд» не може.( а.с.4). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER], виданого 11.10.2012 року, [PERSON] отримує пенсію за віком та є інвалідом 2 групи(трудове каліцтво) (а.с.9). З трудової книжки [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 06.07.1983 року зачислений на посаду головного інженера ПМК № 19 тресту «Харківводбуд» та 15.10.1985 року звільнений з вказаної посади на підставі п.2 ст. 40 КЗПП , як інвалід 2 групи (трудове каліцтво) ( а.с. 33-34) . Згідно довідки головного лікаря КЗОЗ « Нововодолазька ЦРЛ» історія хвороби [PERSON] за період лікування в хірургічному відділенні Нововодолазької ЦРЛ з 01.02.1985 року по 10.03.1985 року збереглась частково(а.с.6). З листа територіального управління державного комітету України з промислової безпеки , охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області від 14.06.2011 року вбачається, що підприємство ПМК № 19 тресту «Харківводбуд» ліквідовано, а ТОВ ПМК № 19 не являється його правонаступником. Відповідно до ст.. З Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» (N 2694-XII, 14.10.1992) Роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. Згідно з п. 1.1. Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого Постановою Президії ВЦРПС від 13.08. 1982 р. N 11-6, який діяв на час виникнення спірних правовідносин у 1985 році, зазначено , що дане положення встановлює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, що сталися з робітниками, службовцями, колгоспниками, учнями та іншими особами на підприємствах. У п.1.4. вищевказаного Положення зазначено, що нещасний випадок на виробництві, що викликав у працівника втрату працездатності не менше одного дня чи необхідність його переведення на іншу роботу на один день і більше відповідно до медичного висновку, оформляється актом форми Н-1 . Відповідно до п. 23 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Держгірпромнагляду за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи. Інакше ніж встановити факт нещасного випадку на виробництві позивач не може довести відповідачу той факт, що з ним стався нещасний випадок на виробництві та він має право на щомісячні страхові виплати. Згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Встановлення факту нещасного випадку на виробництві необхідно позивачу для одержання страхових виплат у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховик - це Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне встановити факт нещасного випадку на виробництві , який стався з [PERSON] 01.02.1985 року під час відрядження по виконанню завдання керівника ПМК-19, так як цей факт підтверджується відповідно до ст. 60 ЦПК України письмовими доказами по справі та поясненнями свідків. Згідно п.1 Положення «Про державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду» (Держгірпромнагляд), затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1640 від 23 листопада 2006р., є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з промислової безпеки, охорони праці, державного гірничого нагляду та державного регулювання у сфері безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п.3 п.5 цього Положення Держгірпромнагляд має право «видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов'язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків у сфері промислової безпеки, охорони праці, геологічного вивчення, використання, охорони надр та безпечної експлуатації об'єктів підвищеної небезпеки». Щодо ствердження відповідача територіального управління державного комітету України з промислової безпеки , охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то воно є помилковим, а інших доводів з яких не визнає позовні вимоги суду не надано. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що для розгляду Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Кегичівському районі Харківської області справи про страхові виплати [PERSON] слід подати акт розслідування нещасного випадку, оформленого у встановленому законом порядку, суд вважає, якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Держгірпромнагляду за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи. Також, з урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне зобов"язати територіальне управління державного комітету України з промислової безпеки , охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області провести розслідування нещасного випадку, що стався 01.02.1985 року з [PERSON], [INFO], під час роботи у ПМК-19 тресту "Харківводбуд" та скласти і затвердити акт за формою Н-1. Щодо вимоги позивача про зобов»язання Сахновщинську районну державну адміністрацію взяти на облік вказаний нещасний випадок, то вона задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від інших вимог, та є їх наслідком та правовим оформленням . Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає віднести судові витрати на рахунок держави, оскільки як позивач так і відповідач відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору.

Outcome: partial