Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Страховий капітал" в якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 28 709 грн. 55 коп., витрати на проведення оцінки матеріального збитку у розмірі 1600 грн., а також 704 грн. 80 коп. судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначала, що 28 листопада 2017 року в місті Бровари Київської області відбулася дорожньо-транспортна пригодаза участю належному їй транспортного засобу марки NISSAN X-TRAIL, державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого вона перебувала, та транспортного засобу VOLKSWAGEN, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2018 року справа № 361/7636/17, відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки NISSAN X-TRAIL, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, вартість завданого матеріального збитку (з урахуванням фізичного зносу) становить 47 453 грн. 70 коп. ПрАТ "Страхова компанія "Страховий капітал" у якій була застрахована відповідальність власника автомобіля на якому було скоєно ДТП, відшкодувало позивачу за пошкоджений транспортний засіб 18 744 грн. 15 коп. Позивачем на адресу відповідача було направлено лист із вимогою сплатити їй різницю, але відповідачем дана вимога не була виконана. У зв`язку із вище наведеним позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Страховий капітал" в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року близько 15 години 30 хвилин в місті Бровари Київської області по вулиці Олімпійській, 22 відбулася дорожньо-транспортна пригодаза участю належному їй транспортного засобу марки NISSAN X-TRAIL, державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого вона перебувала, та транспортного засобу VOLKSWAGEN, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2018 року, справа № 361/7636/17, відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу марки NISSAN X-TRAIL, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] HT є позивач [PERSON] (а.с. 19-20). Згідно Звіту № 1205 про оцінку автомобіля марки NISSAN X-TRAIL, державний номерний знак [NUMBER] , даний автомобіль отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту в результаті пошкодження при ДТП становить 47 453 грн. 70 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN X-TRAIL, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП складає 27 982 грн. 97 коп. (а.с. 71-80). Позивачем на адресу відповідача було направлено листа із вимогою сплатити їй різницю завданого матеріального збитку, але відповідачем дана вимога не була виконана (а.с. 21-22). При дослідженні матеріалів цивільної справи, було також встановлено, що страхова компанія, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки VOLKSWAGEN, державний номерний знак [NUMBER] , виплатила позивачу кошти в сумі 18 838 грн. 34 коп., відповідно платіжного доручення № 487 від 20 червня 2018 року (а.с. 88). Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові суду від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15 "право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб". Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 28615 грн. 36 коп. (45 453,70 грн-18 838,34 грн.). Відповідно до квитанції до прибуткового ордеру № 659 від 09 липня 2018 року (а.с. 18) витрати понесення у зв`язку із проведенням оцінки збитку становить 1600 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial