Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь суму матеріальної компенсації у розмірі 182315 гривень за користування частиною домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] за період з червня 2005 року по січень 2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони є спадкоємцями зазначеного житлового будинку, який поділено в натурі між ними на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2013 року, виділено [PERSON] приміщення житлового будинку та надвірні будівлі на загальну суму 173554 гривень, а [PERSON] - на суму 155783 гривень та перерозподілено ідеальні частки співвласників домоволодіння по [ADDRESS], за [PERSON] визнане право власності на 53/100 частини домоволодіння замість ? частини, за [PERSON] - на 47/100 частини домоволодіння замість ? частини, зазначене рішення набрало законної сили. Зазначив, що весь час в спірному будинку проживає відповідач зі своєю сім'єю, сам позивач там не проживає, у зв'язку з конфліктними відносинами між сторонами, які почалися ще у 2007 році. Після набрання законної сили зазначеного рішення, позивач намагався вселитися до спірного будинку, розпочати ремонтні роботи з його переобладнання згідно рішення суду, при цьому не виселяючи з будинку відповідача з сім'єю, який фактично одноособово користувався спільним з позивачем домоволодінням з 2005 року по теперішній час , але через наявність конфліктних відносин між сторонами, позивач не має можливості вселитися у спірний будинок та по теперішній час користуватися зазначеним будинком. Оскільки договір про користування спільним майном між сторонами не укладався, через конфлікти між ними позивач був позбавлений надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, сума компенсації за одноособове користування відповідачем спірним будинком складає 182315 гривень. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив про обставини, викладені вище. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та відсутності відповідача, в якій заперечували проти позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 травня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контри Харківського району Харківської області за реєстровим номером 1-1154, [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2013 року, житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] між співвласниками в натурі поділено згідно варіанту № ІІ додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2034/2-370/11 від 16.01.2013 року, відповідно до якого: [PERSON] виделіено в натурі приміщення житлового будинку та надвірні будівлі на загальну суму 173554,0 гривень по [ADDRESS], а саме: у житловому будинку літ. "А-1" - житлову кімнату № 1-3 площею 11,3 кв.м., житлову кімнату № 1-7 площею 12,0 кв.м., частину житлової кімнати № 1-6 площею 16,8 кв.м., житлову кімнату № 1-8 площею 13,3 кв.м. У прибудові літ. "А1-1" - коридор № 1-1 площею 5,3 кв.м., кухню № 1-2 площею 5,9 кв.м., ванну кімнату № 1-9 площею 3,5 кв.м. У мансарді літ. "Мн" - частину коридору № І площею 12,6 кв.м., мансарду ІІІ площею 21.3 кв.м. З надвірних будівель - тамбур літ. "а", сарай літ. "Б", гараж літ. "В", сарай літ. "И", ? частина воріт з хвірткою № 1, ? частина огорожі № 2. [PERSON] виділено в натурі приміщення житлового будинку та надвірні будівлі на загальну суму 155783,0 гривень по [ADDRESS], а саме: у житловому будинку літ. "А-1" - частину житлової кімнати № 1-3 площею 5,2 кв.м., житлову кімнату № 1-4 площею 20,6 кв.м., житлову кімнату № 1-5 площею 26,2 кв.м., частину житлової кімнати № 1-6 площею 2,6 кв.м. у мансарді літ. "Мн" - частину коридору № І площею 6,0 кв.м., мансарду № ІІ площею 19,9 кв.м. з надвірних будівель - льох літ. "Г", сарай літ. "Д", літня кухня літ. "Ж", тамбури літ. "Ж1", "Ж2", свердловина літ. "К", вбиральня літ. "У", ? частина воріт з хвірткою № 1, ? частина огорожі № 2, огорожа № 3. Перерозподілено ідеальні частки співвласників домоволодіння по [ADDRESS], визнано за [PERSON] право власності на 53/100 частин домоволодіння замість ? частини, за [PERSON] - на 47/100 частин домоволодіння замість ? частини. З [PERSON] на користь [PERSON], частка у праві власності на домоволодіння якого є меншою за ідеальну частку, стягнуто грошову компенсацію у сумі 31841 (тридцять одна тисяча вісімсот сорок одна) гривень. Для здійснення розподілу житлового будинку [PERSON] та [PERSON] виконати наступні переобладнання: - Закласти двірні прорізи між приміщеннями № 1-1 та № 1-4, № 1-2 та № 1-3; - Демонтувати перегородку між приміщеннями № 1-6 та № 1-7, № 106 та № 1-5, № 1-3 та № 1-4; - Улаштувати перегородку в приміщенні № 1-6, розділивши на приміщення № 1-6 площею 28,8 кв.м. та № 1-5 площею 28,8 кв.м.; - Улаштувати перегородки в приміщенні № 1-4 та № 1-3, переобладнавши в приміщення № 1-4 площею 19,9 кв.м., № 1-10 площею 3,5 кв.м. та № 1-11 площею 3,2 кв.м., № 1-3 площею 11,3 кв.м.; - Улаштувати двірні прорізи між приміщеннями № 1-4 та № 1-11, № 1-11 та № 1-10, № 1-11 та № 1-5, № 1-2 та № 1-3; - Переобладнати приміщення № 1-8 в кухню, приміщення № 1-4 в кухню, приміщення № 1-10 в ванну кімнату; - Використовувати приміщення № 1-3 та № 1-11 як коридор; - Улаштувати вихід на вулицю з приміщення № 1-4; - Закласти дверні прорізи між приміщеннями № І та приміщенням горища, № І та № ІІІ; - Закласти віконний проріз між приміщеннями № І та № ІІІ - Улаштувати перегородки в приміщенні № І, розділити на приміщення № І площею 12,6 кв.м. та № ІV площею 6,0 кв.м.; та перегородку в приміщенні горища по лінії розподілу житлового будинку; - Улаштувати дверний проріз між приміщенням № ІІІ та приміщенням горища; - Улаштувати сходи до приміщення № ІІ. Визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], відповідно до варіанту № ІІ висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2876/5827/5828 від 31.08.2011 року, згідно якого виділено у користування: [PERSON] земельну ділянку площею 1822,49 кв.м., з яких - 1746,49 кв.м. в особисте користування, 76,0 кв.м. - ? частину земельної ділянки загального користування; [PERSON] земельну ділянку площею 1822,49 кв.м., з яких - 1746,49 кв.м. в особисте користування, 76,0 кв.м. - ? частину земельної ділянки загального користування. Рішення набрало законної сили. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, обґрунтовував свої доводи, посилаючись на норми ст. 358 ЦК України. Згідно ч. 1 , 2, 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що ч. 3 ст. 358 ЦК України надає кожному із співвласників право вимагати надання йому у володіння та користування конкретної частини майна в натурі в розмірі, адекватному їх часткам у праві спільної часткової власності або таких частин у спільному майні, які не співпадатимуть з їх ідеальними частками. В разі неможливості такого виділу частини спільного майна співвласник, позбавлений можливості одержати у володіння та користування частину спільного майна, має право вимагати від інших співвласників, у яких залишається спільне майно, відповідної матеріальної компенсації. При відсутності згоди щодо виплати компенсації спір між співвласниками може бути вирішений у судовому порядку. Таким правом позивач скористався та звернувся до суду із позовом про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, і, як вже зазначалося, рішенням суду від 18 жовтня 2013 року частки співвласників спірного будинку були виділені в натурі, грошова компенсація, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], частка у праві власності на домоволодіння якого є меншою за ідеальну частку, склала 31841 гривень. Таким чином, враховуючи, що відбувся виділ частки із спільної сумісної власності сторін в натурі, посилання позивача на наявність в нього підстав для отримання грошової компенсації за користування належним йому майном, передбачених ч. 3 ст. 358 ЦК України, є хибними. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Щодо посилань позивача на те, що його право як власника частини спірного будинку було порушене діями відповідача, який перешкоджає позивачу у вселенні до зазначеного будинку та користування ним, суд зазначає наступне. Гарантуючи право власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права користування своєю часткою майна, що перебуває у спільній частковій власності. Порушене право позивача на користування спірним будинком рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2014 року було поновлено, [PERSON] був вселений до будинку [ADDRESS] та зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] користуватися належною йому частиною житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за зазначеною адресою. Позивачем в ході судового розгляду не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів щодо неможливості виконання зазначеного рішення суду. Посилання позивача на те, що він звертався до Липецького відділу міліції Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області з приводу неможливості його вселення та користування будинком суд не приймає до уваги, оскільки факт такого звернення досліджувався судом під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення. Крім того, суд вважає письмові пояснення [PERSON] та [PERSON], на які посилається позивач в обґрунтування своїх доводів, недопустимими доказами в розумінні ст. 183 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що показання свідків можуть бути оголошені та досліджені у судовому засіданні у разі їх зібрання за судовими дорученнями в порядку забезпечення доказів під час допиту їх за місцем проживання, або дані ними у судовому засіданні, в якому було ухвалено скасоване рішення, якщо участь цих свідків у новому судовому засіданні є неможливою. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлений ЦПК України, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Outcome: dismissed