Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

18.01.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 21.11.2007 [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, та підписала відповідну заяву б/н від 21.11.2007. У подальшому, 14.06.2018, ПАТ КБ «Приватбанк» було перейменовано на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Позивач вважає, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вказує позивач, відповідно до виявленого бажання відповідача, їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому був збільшений до 12000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк посилається на п. 3.2 та 3.3 Договору, відповідно до якого відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Також 21.11.2007 відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна,30 днів пільгового періоду"; у цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. Відповідно до редакції Умов і Правил, що почали діяти з 01.03.2019, згідно п 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого встрок кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки "Універсальна, та 84,0% для картки "Універсальна голд". [PERSON] , користуючись коштами Банку, допустила порушення умов повернення таких коштів, у результаті чого у неї виникла заборгованість по тілу кредиту - 30693,61 грн, та відсотках - 11032,32 грн. У позовній заяві Банк просить стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту - 30693,61 грн. та стягнути з неї судовий збір у сумі 2102, 00 грн. Судом ухвалено проводити розгляд справи у спрощеному порядку без виклику сторін. Разом з поданням позову, представник Банку також просив розглядати справу за відсутності позивача, також не заперечув щодо заочного розгляду справи. Відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження, проте конверт із зазначеними матеріалами повернувся на адресу суду, з довідкою, де про причини повернення зазначено, що [PERSON] відмовилася від отримання судової кореспонденції. Згідно ч. 9 ст. 130 ЦПК у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Суд, беручи до уваги те, що відповідачу була надана можливість ознайомитись з копією позовної заяви та її додатками, отримати копію ухвали про відкриття провадження у справі та надати свої заперечення щодо порядку розгляду справи та вимог позову,однак відповідач відмовившись отримувати кореспонденцію, такою можливістю не скористалась; при цьому в силу положень ст. 130 ЦПК України [PERSON] вважається належним чином повідомлена. А тому за відсутності заперечень щодо визначеного порядку розгляду справи, наявності клопотання позивача розглядати справу у спрощеному порядку без виклику/повідомлення осіб, відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи, вважає за можливе справу розглянути. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 21.11.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до цієї заяви [PERSON] підтвердила, що ознайомлена і погоджується з Умовами надання банківських послуг, Тарифами банку зобов`язується їх виконувати та підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування. Такод у цій заяві зазначено, що Баек може у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт; Банк інформує клієнта щодо розміру спершу встановленого кредитного ліміту. Така заява містить підпис [PERSON] . До заяви позивачем додано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", яка також містить підпис відповідача та дату - 21.11.2007. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), кредитний ліміт за її карткою з 1700 грн (встановлено 21.11.2007) поступово був піднятий до 12000,00 грн. ( встановлено 14.07.2017). За змістом наданої суду Довідки, [PERSON] , відповідно до укладеного кредитного договору на підставі підписаної нею анкети -заяви, відкрито три картки: дата відкриття - 09.11.2007, 15.05.2012, 26.12.2016, термін дії яких 11/11, 06/15, 09/20 відповідно. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 30.11.2020 року у відповідача є заборгованість перед Банком у розмірі 30693,61 грн. по тілу кредиту та 11032,32 грн. по відсотках. Також банком надано Виписку по рахунку, у якій відображено рух коштів по банківських картках, зокрема, щодо знятих коштів та коштів, які були внесені відповідачем на погашення використаних. Така виписка відображає використання та рух коштів, згідно виданих [PERSON] карток, за період з 21.11.2007 по 23.10.2020. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частини перша статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК) Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, що вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року в справі №755/18246/15-ц. Такі кошти вона використовувала, і у неї утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 21.11.2007 [PERSON] здійснювалось використання кредитних коштів та їх повернення Банку. Однак кошти Банку були повернуті не у повному обсязі, тобто сума використаних коштів перевищує суму внесених, що і мало наслідком виникнення заборгованості, яку Банк просить стягнути. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Позов є обгрунтованим, обставини, у ньому зазначені, підтверджуються належними та допустимими доказами. З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню в стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 21.11.2007, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30693,61 грн. Також, з відповідача згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду, а саме в розмірі 2102,00 грн., оскільки позов задоволено.

Outcome: approved