Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] в позові просить надати дозвіл на виїзд в її супроводі із міста Новоазовськ Донецької області в місто Маріуполь Донецької області і навпаки із міста Маріуполь в місто Новоазовськ Донецької області разом із дочкою - [PERSON], [INFO], на строк до досягнення дитиною 16 річного віку без згоди і супроводу батька - [PERSON], [INFO], уродженця міста Гянджа Республіки Азербайджан, тобто на період із дня набрання рішення суду законної сили до [INFO] року. В обґрунтування вимог в позові вказано, що відповідач у справі, колишній чоловік позивача - є батьком неповнолітньої [PERSON], яка проживає з матір'ю (позивачем у справі). Рішеннями Приазовського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дитини. Приблизно у вересні 2015 року відповідач виїхав на постійне місце проживання в Республіку [PERSON], уродженцем якої він є. З того часу відомості про батька відсутні, аліменти за рішенням суду він не сплачує, від виховання дитини ухиляється. Така поведінка відповідача суперечить інтересам доньки, так як донька, проживаючи в зоні АТО, не має змоги без згоди батька проїхати на територію підконтрольну Україні. Зокрема в м.Маріуполі Донецької області за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON], [INFO], який є рідним братом позивача та дядьком неповнолітньої доньки. У зв'язку з цим та на підставі п.5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей мати не може виїхати із неповнолітньою донькою із зони АТО до родичів та назад в'їхати за місцем постійного проживання, що суперечить інтересам неповнолітньої дитини, обмежує її право на спілкування з родичами, вільний вибір місця проживання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, в позовній заяві надала згоду на заочний розгляд справи. Згідно даних позовної заяви та копії посвідки на тимчасове проживання в Україні серії [NUMBER] виданої 23.04.2013р. [PERSON], [INFO], з датою закінчення строку дії - 04.04.2014 року, місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 26.02.2012 року, тобто в тимчасово окупованому населеному пункті. Згідно інформації Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області № 2.3-3185 від 20.12.2017 року, за наявними обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області, який ведеться з 2015 року, відсутні відомості про реєстрацію місця проживання відповідача, облікові матеріали, щодо реєстрації мешканців Донецької області до 2015 року залишилися на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі. Надіслана відповідачу судова повістка за адресою, вказаною в позові та в посвідці на тимчасове проживання в Україні, повернута до суду без вручення на підставі листа генеральної дирекції УД ППЗ "Укрпошта" від 22.07.2014р № 522-31/205 "Щодо часткового призупинення приймання до пересилання поштових відправлень". [PERSON] викликаний до суду в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", шляхом опублікування судової повістки на сайті Приазовського районного суду Запорізької області та вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Представник третьої особи Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, листом від 15.12.2017 року повідомив, що орган опіки та піклування не має можливості виїхати за місцем проживання позивача й скласти акт обстеження умов проживання, дослідити інші документи, що стосуються предмету спору. Отже, надати висновок щодо вирішення спору не має змоги, при вирішення справи покладається на розсуд суду. Третій особі, яка залучена судом - Новоазовській районній державній адміністрації Донецької області за зміненою адресою в м.Маріуполі Донецької області (проспект Перемоги, 16) судом двічі надсилалися судові повістки та ухвала про надання висновку щодо вирішення спору. Але, обидва поштові відправлення повернуті до суду без вручення із довідкою Укрпошти: "за закінченням терміну зберігання" та із надписом на конвертах про те, що така організація за даною адресою відсутня. Так як судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи, враховуючи вимоги закону щодо розумності вирішення судових справ, згідно ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 травня 2011 року між сторонами у справі [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано цього ж дня відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Згідно копії рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 12.08.2015 року у справі № 325/1507/15-ц, цей шлюб розірвано, позивачу залишене прізвище [PERSON]. Рішення суду набрало законної сили 08.09.2015 року. Сторони мають дочку [PERSON], яка народилася в м.Донецьку Донецької області, Україна 05 січня 2012 року, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, а також Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, витребуваним судом на підставі ч.7ст.81 ЦПК України. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 17.08.2015 року у справі № 325/1513/15-ц, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Рішення суду набрало законної сили 23.10.2015 року. Вказаним рішення в сукупності з наданою додатково позивачем довідкою з місця проживання № 273 від 06.02.2018 року підтверджені обставини, що дитина проживає лише з матір'ю. Відповідно з довідкою Приморського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] в період з 05.08.2015 року по 19.02.2018 року за виконавчим листом Приазовського районного суду Запорізької області аліменти від [PERSON] не отримувала. Позивач в заяві навела обставини про ухилення відповідачем від виконання обов'язків з виховання та утримання неповнолітньої доньки, але вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] не заявляла. [PERSON] додала до позову копію паспорта громадянина України [PERSON], [INFO], місце проживання якого зареєстроване в [ADDRESS], вказавши, що він є її рідним братом та, відповідно дядьком доньки. Будь яких доказів щодо родинних відносин суду не надано. Із даних паспорту суд може тільки припускати, що позивач, попереднє прізвище якої [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрою і братом, виходячи з однакових прізвища і по батькові. Але, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, обставина про наявність родичів в м.Маріуполі є не підтвердженою належними та достатніми доказами. Судом із наданих позивачем документів (копії перекладу паспорта [NUMBER] громадянина [PERSON] [PERSON], [INFO], наведених вище копій свідоцтв про шлюб та про народження і Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини) встановлено, що батько неповнолітньої [PERSON] є громадянином іншої держави - Республіки [PERSON]. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування, а фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом, а також законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров'я людей (частини 4 і 6 наведеної статті ЦПК). Відповідно до ст.14 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", серед яких є м.Новоазовськ Новоазовського району Донецької області, де проживають позивач з дитиною. Наказами № 415ог від 12.06.2015 року, №222ог від 14.04.2017 року заступників керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України затверджені "Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей" і "Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей". Згідно наведених нормативних актів в'їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї осіб здійснюється через блокпости: громадян України - за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", а тих, які не досягли 16-річного віку - з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Але, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, встановлено, що виїзд за кордон громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків: а) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків та б) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків Виходячи з наведених норм, в'їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї осіб громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у випадку, якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини. Із досліджених вище документів судом встановлено, що батько неповнолітньої [PERSON] є іноземцем, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про її народження. З урахуванням встановлених обставин про іноземне громадянство батька, а також вимог наведених норм закону, неповнолітня [PERSON], [INFO], має право на виїзди з тимчасово неконтрольованої території України через лінію зіткнення із міста Новоазовськ Донецької області в місто Маріуполь Донецької області та в'їзди на тимчасово неконтрольовану територію України із міста Маріуполя Донецької області в місто Новоазовськ Донецької області у супроводі тільки матері [PERSON] і без нотаріальної згоди батька - іноземця. Тобто, спір у справі відсутній, підстав для захисту прав чи інтересів неповнолітньої особи, які захищені законом, не має. Тому, слід відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed