Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-05 00:00:00

У серпні 2012 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки: будинок [ADDRESS]. виселення з предмету іпотеки зі зняттям з реєстраційного обліку. У листопаді 2012 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк "ПриватБанк" уточнив свої позовні вимоги та просив суд виселити [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. У лютому 2013 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк "ПриватБанк" уточнив свої позовні вимоги та просив суд виселити [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON], [PERSON] з будинку [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги знову уточнила та просила суд виселити відповідачів із предмету іпотеки без надання іншого жилого приміщення. У жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного Акціонерного Товариства Комерційного банку "Приватбанк", 3-я особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, про визнання договору іпотеки від 19 грудня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] - недійсним, зобов'язання Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] скасувати заборону відчуження предмету іпотеки. У листопаді 2013 року [PERSON] доповнив свої позовні вимоги та просив суд віддоіовйтй позивачу у лозові до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнати недійсним договір іпотеки, укладений між Закритим Акціонерним Товариством Комерційну Банк «Приватбанк» та [PERSON]. У листопаді 2012 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку "Приватбанк" про визнання укладеного 19 грудня 2007 року кредитного договору № DNUHGA 0000000001 з ЗАТ КБ "ПрнватБанк" розірваним з 25 травня 2012 року та визначення грошової суми, яка з неї підлягає стягненню на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", - 406.736 гривень 64 копійки. У грудні 2012 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила визнати кредитний договір № DNUHGA 0000000001, укладений 19 грудня 2007 року нею з ЗАТ КБ «Приватбанк» розірваним з 25 травня 2012 року та визначити суму, яка підлягає з неї стягненню, - 386.937 гривень 58 копійок. У січні 2013 року [PERSON] знову уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати кредитний договір № DNUHGA 0000000001, укладений 19 грудня 2007 року нею з ЗАТ КБ «Приватбанк» розірваним з 25 травня 2012 року та визначити суму, яка підлягає з неї стягненню - 335.414 гривень 94 копійки. В обгрунтування пред'явлених позовних вимог представник позивача вказала, що згідно рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип банку з Закритого Акціонерного Товариства було змінено на Публічне Акціонерне Товариство. У зв'язку зі зміною типу банку було змінено його найменування на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк". Вказала, що 19 грудня 2007 року з відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № DNUHGA 0000000001 та їй був наданий кредит у сумі 26.952,86 доларів США зі сплатою 11,04 відсотків на рік на суму залишку кредиту по 19 грудня 2022 року включно. Однак, взяті зобов'язання за кредитним договором відповідачка з квітня 2009 року не виконує. Тому станом на 09 липня 2012 року утворилась заборгованість: 48.488 доларів 42 центи США, що у гривневому еквіваленті, відповідно до курсу 7,98 гривень НБУ, складає 386.937 гривень 58 копійок, які відповідачка повертати добровільно не бажає. Відповідачкою у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений договір іпотеки. Відповідачкою в іпотеку був наданий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 1375 м.кв.. на якій розташований будинок, який відповідачці належить на праві власності. Ціна предмету іпотеки складає 164.485 гривень 72 копійки. На укладення договору іпотеки відповідачем [PERSON], чоловіком відповідачки, була надана письмова згода. Відповідачі як з кредитним договором, договором іпотеки так і з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, були ознайомлені. Просить позов задовольнити, звернувши стягнення на предмет іпотеки та виселивши відповідачів із предмету іпотеки без надання іншого жилого приміщення, знявши їх з реєстраційного обліку у будинку. На час укладення договору іпотеки діти відповідачів були зареєстровані за іншою адресою. Тому, при укладенні іпотечного договору дозвіл на його укладення від органу Опіки та піклування не був потрібний. Неповнолітня у предметі іпотеки була зареєстрована після укладення іпотечного договору та без згоди банку і права на предмет іпотеки не мата і не має. Відповідачка [PERSON] була згодна з накладенням арешту на предмет іпотеки. Заборгованість по кредитному договору відповідачкою не сплачується. Зустрічних позовів: [PERSON] про визнання кредитного договору розірваним та визнання грошової суми, яка підлягає стягненню - 335.414 гривень 94 копійки та [PERSON]: про визнання недійсним договору іпотеки, зобов'язання Приватного нотаріуса скасувати заборону відчуження предмету іпотеки не визнає та у їх задоволенні просить відмовити з тих підстав, що пред'явлені зустрічні позовні вимоги необгрунтовані. Відповідачка [PERSON] пред'явленого позову не визнала та у його задоволенні просила відмовити. Вказала, що банк надати кредит міг тільки під заставу майна, що нею 17 грудня 2007 року кредитний договір був укладений в таємниці від чоловіка, відповідача по справі, [PERSON] Отримані у вигляді кредиту гроші вона віддала своєму брату, якому у наданні кредиту було відмовлено. У зв.язку з тяжким матеріальним станом у повному обсязі виконувати кредитний договір вона не може. Вона просила банк надати їй відстрочку у виплаті кредиту. Однак, у наданні відстрочки їй було відмовлено. Вона згодна виплатити банку у рахунок заборгованості за кредитним дргбдором 335.414 гривень 94 копійки. У будинку, який їй належить та який є предметом іпотеки, дочка була зареєстрована у жовтні 2008 року. Тобто, після укладення договору іпотеки. З умовами договору іпотеки йри його укладенні вона була згодна та від банку не приховувала, що знаходиться у шлюбі. Вона отримувала вимогу банку про виконання зобов'язання за кредитним договором і тому вважає, що укладений кредитний договір повинен вважатись розірваним через 30 днів після отримання вимоги: з 25 травня 2012 року і з неї на користь банку підлягає стягненню 335.414 гривень 94 копійки. Представник відповідачки пояснив, що співвласником будинку, який переданий [PERSON] в іпотеку, є також і чоловік [PERSON] і обставина, що будинок знаходився у спільній сумісній власності, при укладенні кредитного і іпотечного договорів була відома банку та приватному нотаріусу. Однак, договір іпотеки був укладений у порушення чинного законодавства. Окрім того, банк безпідставно та у порушення чинного законодавства вимагав від відповідачки сплати всієї суми заборгованості в строк до 20 травня 2011 року. Тому, при таких обставинах кредитний договір повинен був бути розірваним з 25 травня 2012 року, і стягненню з відповідачки підлягає 335.414 гривень 94 копійки. Просить визнати кредитний договір розірваним з 25 травня 2012 року, припинивши нарахування штрафних санкцій та визначивши суму заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] - 335.414 гривень 94 копійки, відмовивши у задоволенні про виселення. Представник відповідача га первісним подовом [PERSON], пояснив, що пред'явленого позову не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. 26 квітня 2007 року його дружиною у спільну сумісну власність був придбаний будинок [ADDRESS]. У вересні 2012 року [PERSON] стало відомо, що його дружиною 19 грудня 2007 року був укладений кредитний договір і нею було отримано кредит у сумі 26.925.86 доларів США і в рахунок забезпечення виконання кредитного договору в цей день дружиною був укладений договір іпотеки. В іпотеку був переданий будинок [ADDRESS], який є їхньою спільною сумісною власністю. Нотаріусом було накладено заборону на відчуження будинку. Відповідачем згоди на передання будинку, який перебуває у спільній сумісній власності, в іпотеку не надавалось. Банку при укладенні кредитного та іпотечного договорів була відома обставина, що будинок знаходиться у спільній сумісній власності і що для укладення договору іпотеки необхідна його, чоловіка, згода. Про укладення договору [PERSON] стало відомо після відкриття провадження по справі за позовом банку до його дружини. Банком були порушені права [PERSON], як співвласника. Просить укладений договір іпотеки між [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк" визнати недійсним, зобов'язавпш приватного нотаріуса скасувати заборону відчуження предмету іпотеки. Первісного позову не визнає та у його задоволенні просить відмовити. Від [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Пред'явлених вимог не визнають, у їх задоволенні просять відмовити, задовольнивши зустрічні позовні вимоги. Представник Органу опіки та піклування у судове засідання не з'явився. Просив суд розглянути справу у відсутність їх представника. У поданих суду запереченнях у задоволенні позову стосовно виселення відповідачів з предмету іпотеки без надання іншого жилого приміщення та звернення стягнення на предмет іпотеки просить відмовити. Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити. Так, із укладеного кредитного договору № DNUHGA 0000000001 вбачається, відповідачці був наданий кредит у сумі 26.952,86 доларів СІІІА зі сплатою 11,04 відсотків на рік на суму залишку кредиту по 19 грудня 2022 року включно. В цей же день з відповідачкою також був укладений договір іпотеки нерухомого майна. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору відповідачка надала в іпотеку належне їй на праві особистої власності нерухоме майно: будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 1375 м.кв., на якій розташований будинок. Ціна предмету іпотеки складає 164.485 гривень 72 копійки. Разом з тим, відповідачка умов укладеного кредитного договору не виконує та у зв'язку з цим станом на 09 липня 2012 року утворилась заборгованість: 48.488 доларів 42 центи США, що у гривневому еквіваленті, відповідно до курсу 7,98 гривень НБУ, складає 386.937 гривень 58 копійок, які відповідачка повертати добровільно не бажає. Відповідно до ст.526 ЦК України : «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно договору та вимог цього Кодексу». Згідно зї ст.530 ЦК України: «Якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/». Відповідно до ст.1050 ЦК України: «Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу». Відповідно до ст.ЗЗ ч.1 Закону України "Про іпотеку": у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка від виконання укладених як кредитного договору так і договору іпотеки ухиляється. Тому утворилась заборгованість, яку вона також добровільно повертати не бажає. Також, у судовому засіданні було встановлено, що у будинку, який належить на праві власності [PERSON], та який є предметом іпотеки, зареєстрована та проживає її неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. У нині спірному будинку, який є предметом іпотеки, неповнолітня була зареєстрована після укладення відповідачкою договору іпотеки. Таким чином, неповнолітня права на будинок не має. У судовому засіданні відповідачкою була визнана обставина, шо нею з позивачем був укладений кредитний договір та їй на споживчі потреби позивачем було надано 26.952,86 доларів США. У судовому засіданні також було встановлено, що укладений відповідачкою з позивачем кредитний договір та договір іпотеки її влаштовували та нею були підписані. Разом з тим, добровільно звільняти предмет іпотеки відповідачі не бажають. Відповідно до ст.40 ч.1 Закону України "Про іпотеку : звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою дія виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 47 та 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій: банки мають право здійснювати кредитні операції в іноземній валюті та території України на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу Із вимоги банку від 24 квітня 2012 року вбачається, шо відповідачкою зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконується. Прострочена заборгованість складає 48.412,44 долари США. Відповідачка банком у виконання п.2.3.3 укладеного кредитного договору була зобов'язана повернути суму кредиту у повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій у 30 - денний строк з дня отримання вимоги. Цією вимогою відповідачка була попереджена що у разі її невиконання банк вправі задовольнити свої вимоги шляхом зверненні стягнення на предмет іпотеки, шо є підставою для виселення всіх мешканців із житлового приміщення Цією вимогою відповідачка також була попереджена, що у разі невиконання зобов'язання за кредитним договором банк має намір продати предмет іпотеки будь-кому. Також відповідачка вказаною вимогою була попереджена про добровільне звільнення нерухомого майна, предмету іпотеки житлового будинку [ADDRESS] разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями. Вказана вимога не є порушенням чинного законодавства, а є попередженням та вимогою для належного виконанням укладеного сторонами кредитного договору та не є і не може бути підставою для розірвання кредитного договору. Адже у вказаній вимозі не йдеться мова про розірвання кредитного договору. Вимоги банку у цій частині є законними та відповідають укладениму кредитному договору. Вимога відповідає ст.35 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до п/п "б" п.2.3.3 укладеного кредитного договору банк на власний розсуд має право згідно ст.651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачці банком повідомлення про розірвання кредитного договору не надсилалось і, відповідно, дата розірвання кредитного договору не вказувалась. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не відмовляється від укладеного кредитного договору. Тому суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитного договору розірваним та визнання грошової суми, яка підлягає стягненню: 335.414 гривень 94 копійок необхідно відмовити. Суд також не приймає до уваги пояснення представника [PERSON] у тій частині, що [PERSON] лише у вересні 2012 року стало відомо, що його дружиною, відповідачкою по справі, 19 грудня 2007 року був укладений кредитний договір і його дружиною був отриманий кредит у сумі 26.925,86 доларів США, що в рахунок забезпечення виконання кредитного договору в цей же день, 19 грудня 2007 року, його дружиною був укладений договір іпотеки, що в іпотеку був переданий будинок, який є їхньою спільною сумісною власністю, що нотаріусом було накладено заборону на відчуження будинку, що [PERSON] згоди на передання їхнього спільного будинку в іпотеку не надавав. При цьому, із матеріалів справи, заяви [PERSON] від 19 грудня 2007 року Приватному нотаріусу вбачається, що [PERSON] надав згоду своїй дружині [PERSON] на передачу в іпотеку домоволодіння [ADDRESS] та яке є їхньою спільною влапсністю. Також [PERSON] підтвердив, що з текстом договору іпотеки він ознайомлений, що договір іпотеки укладається його дружиною в інтересах сім'ї на умовах, які ними /відповідачами попередньо були обговорені і які вигідні для них і укладання договору іпотеки відповідає їхньому спільному волевиявленню. [PERSON] приватним нотаріусом зміст ст.ст.60. 65 Сімейного Кодексу України був роз'яснений. Вказана заява [PERSON] нотаріально посвідчена Таким чином, із матеріалів справи, вбачається, що будинок із земельною ділянкою в іпотеку /заставу був переданий зі згоди чоловіка і співвласника. Тому посилка представника відповідача за первісним позовом у цій частині щодо відсутності згоди [PERSON] на укладення договору іпотеки його дружиною є необгрунтованою. При цьому, при оспоренні договору застави (іпотеки) суд зобов'язаний враховувати і враховує положенні статті 578 ЦК України, із якої вбачається, що майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя /усіх співвласників/. Порука є способом забезпеченні виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. При таких обставинах суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], необхідно відмовити. Відмовляючи у задоволенні позову у частині визнання іпотечного договору недійсним, суд також вважає, що не підлягає задоволенню і позов про зобов'язання приватного нотаріуса скасувати відчуження предмету іпотеки. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідачів вони знають, відповідачі їхні сусіди та стосунки з ними дружні. Відповідачі з травня 2007 року постійно проживають по [ADDRESS]. Подробиці укладених договорів їм невідомі. Тому суд, оцінюючі всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовів необхідно відмовити. Задовольняючи первісний позов, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача стягненню понесені судові витрати. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовів суд вважає, що понесені відповідачами за первісним позовом судові витрати повинні бути покладені на відповідачів.

Outcome: approved