Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Михайлівської сільської ради Бершадського району про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що [INFO] року померла її бабка [PERSON], яка похоронена в с. Михайлівка, Бершадського району. Після смерті бабки залишилася спадщина на належне їй майно - право на земельну частку (пай), розміром 2, 47 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Михайлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Позивачка являється її єдиним спадкоємцем за правом представлення, оскільки дочка померлої і мати позивачки [PERSON] [INFO] року померла. Після смерті матері та бабки позивачка фактично прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, оскільки проживала разом з ними в одному [ADDRESS]. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] вона не може у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу. Оскільки вирішити дане питання можливо тільки в судовому порядку, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить слухати справу у її відсутність. Представник відповідача, сільський голова [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у відсутність представника Михайлівської сільської ради Бершадського району. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла бабка позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Михайлівською сільською радою Бершадського району [INFO] року. Після її смерті залишилася спадщина на належне їй майно - право на земельну частку (пай), розміром 2,47 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Михайлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Бершадському районі від 22.02.2016 року де вказано, що на ім'я [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER] на земельну частку (пай) розміром 2,47 в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації № 333 від 13.10.2003 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] не видавався. Позивачка являється єдиним спадкоємцем [PERSON] за правом представлення, оскільки її дочка, мати позивачки [PERSON] [INFO] року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Михайлівською сільською радою Бершадського району 04.07.2001 року, копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER],[NUMBER] копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], копією свідоцтва про розірвання шлюбу № [NUMBER]. Після смерті матері та бабки позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з померлими в одному [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 78 від 22.02.2016 року виданою Михайлівською сільською радою Бершадського району. Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] позивачка не може у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, про що свідче оголошення, розміщене в газеті Бершадській край за № 2 від 15.01.2016 року та постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2016 року за № 35\\02-31. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 548 зазначеного кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. П. 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В п. 11 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 16.05.2013 року ВССУ в Інформаційному листі № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у п. 3.5. було висловлено правову позицію з вирішення аналогічного питання, відповідно до якого, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Оскільки у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, суд вважає, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначають, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved