Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона працює на посаді медичної сестри офтальмологічного кабінету поліклініки Комунальної установи "Центральна міська лікарня". На підставі наказу відповідача від №2/3 від 23.01.2012 року з 27.02.2012 року по 09.03.2012 року та з 19.03.2012 року по 23.03.2012 року була направлена у відрядження на курси підвищення кваліфікації. Відповідно до вимог Інструкції про службове відрядження позивачу було видано Посвідчення про відрядження, в якому зафіксовані факт виїзду та прибуття, а також вказана дата вибуття. Розмір відшкодування добових витрат за час знаходження у відрядженні складає 30 гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон", тому сума відшкодування складає 30 грн. (розмір відшкодування добових витрат) х 17 (загальна кількість днів перебування у відрядженні) = 510 (сума добових витрат на 17 днів, яка підлягає до відшкодування) гривень. Добровільно відповідач не бажає відшкодувати витрати, витрачені на відрядження, тому у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом, та він просить суд стягнути витрати на відрядження у сумі 510 грн. Позивачка у судове засідання надала письмову заяву, де підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Представник відповідача - Комунального установи "Центральна міська лікарня" у судове засідання також надав заяву, у якій визнав позов, та просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Виконавчого комітету Краснодонської міської ради у судове засідання також надав заяву, у якій визнав позов, та просив розглянути справу без його участі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірівши письмови матеріали справи, суд важає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У суді встановлено, що позивачка працює на посаді медичної сестри офтальмологічного кабінету поліклініки Комунальної установи "Центральна міська лікарня" з 2002 року по теперішній час, що підтверджується копією трудової книжки, що залучена до матеріалів справи. На підставі наказу відповідача від № 2 від 23.01.2012 року з 27.02.2012 року по 09.03.2012 року та з 19.03.2012 року по 23.03.2012 року була направлена у відрядження на курси підвищення кваліфікації, а всього на 17 днів. Розмір коштів, призначених для відрядження складає 510 грн. з розрахунку: 30 грн. (розмір відшкодування добових витрат) х 17 (загальна кількість днів перебування у відрядженні) = 510 (сума добових витрат на 17 днів, яка підлягає відшкодуванню) гривень. Відповідно до ч.2 ст. 121 КЗпП України працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлених законодавством. [PERSON] на підставі ч.1 ст. 121 КЗпП України має право на відшкодування витрат та отримання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями, тому суд вважає за необхідне стягнути з підприємства на користь позивача витрати на відрядження у сумі 510 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України "в разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог". Відповідно до ст. 4 ч.2 п.1 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243.60 грн, який за позовами майнового характеру складає 1 % ціни позову, але не менше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. На підставі ст. 121 КЗпП України,

Outcome: approved