Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. В судовому засіданні позивачка уточнила свої вимоги та просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні власним житловим будинком на [ADDRESS] та привести встановлену огорожу по усій довжині цього будинку відповідно до державних будівельних норм ДБН Б.2.2-1-01, облаштувавши її висотою 1,7 м. Заявлені вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона з чоловіком є власником житлового будинку на [ADDRESS] Богородчанського району Івано-Франківської області. По сусідству побудований житловий будинок відповідача. У жовтні 2017 року відповідач між їхніми житловими будинками поклав огорожу з металопрофілю висотою 2,18 м, чим порушив державні будівельні та санітарні норми. Оскільки відстань від їх будинку до огорожі складає 1,20 м, то огорожа відповідача затінює вікно кімнати, де проживає їхня дочка, яка є інвалідом 1 групи. Споруджена відповідачем огорожа значної висоти затінює частину будинку, а відсутність освітлення спричиняє появу грибка на підвалинах, що може призвести до руйнування будівлі. Оскільки в добровільному порядку відповідач вирішити виниклий спір відмовляється, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з викладених підстав та просять його задовольнити повністю. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, Жураківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, в судовому засіданні зазначила, що представники сільскої ради виходили на місце для вирішення конфлікту, проводили заміри огорожі, яка становить 2,18 м. З відповідачем неодноразово проводилися бесіди щодо зменшення висоти паркана чи спорудження прозорою верхньої його частини. Однак, добровільно привести огорожу у відповідність з нормами, встановленими державою, відповідач не бажає. Вважає позовні вимоги обгрунтованими, тому просить позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали з підстав, викладених у відзиві. Відповідач вказав, що вимоги позивача є необгрунтованими, оскільки огорожа жодним чином не чинить перешкод щодо користування позивачкою своїм житловим будинком. Облаштовуючи огорожу він відступив від огорожі позивачки, встановивши її поза межею між їхніми земельними ділянками. Вважає позов безпідставним, а тому у його задоволенні просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 103 Земельного кодексу передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд, містобудівних та планувальних вимог і обмежень щодо гранично допустимої висоти будівель, мінімально допустимі відстані від об'єктів, які проектуються, до меж земельної ділянки (згода суміжних землекористувачів), мінімально допустимі відстані від об'єкта, який проектується, до існуючих будинків і споруд та огорожі. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] є співвласниками житлового будинку на [ADDRESS] Богородчанського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.58) та свідоцтвом про право власності (а.с.4). Відповідач, їх сусід, облаштував огорожу між їхніми земельними ділянками, встановивши її висотою 2,18 м, що підтверджується листом Жураківської сільської ради від 16.11.2017 року №168/02-30 (а.с.7) та сторонами не оспорюється. Встановлення огорожі на межі між сусідніми землекористувачами регламентовано ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" та ДБН Б.2.2-1-01 "Містобудування. Планування і забудова населених пунктів" Державні будівельні норми Б.2.2-1-01 "Містобудування. Планування і забудова населених пунктів" у розділі Зона садибної забудови визначають, що: "Присадибні ділянки можуть бути огороджені з боку вулиць та сусідніх ділянок огорожами. Висоту огорож слід встановлювати не більше 1,7 м." Суд вважає обгрунтованим твердження позивачки про те, що встановлена відповідачем огорожа з порушенням державних будівельних норм створює їй та членам її сім'ї незручності, оскільки порушується інсоляція самого будинку та житлових приміщень у ньому. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК Укаїни передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки встановлена відповідачем огорожа порушує права позивачки як власника майна, суд вважає її вимоги обгрутованими, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.321, 391 ЦК України,

Outcome: approved