Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що 31.07.2007 року рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, було винесено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 06 липня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття. Місячний розмір аліментів на двох дітей на даний час становить 500,00 грн. Відповідач не регулярно сплачує присуджені аліменти, а також на даний час присуджена сума є недостатньою для утримання дітей, та не відповідає встановленому законодавством розміру, а тому вважає, що є всі підстави для збільшення розміру аліментів. Крім цього, відповідач не буре участі у вихованні дітей, не провідує, не цікавиться її здоров'ям, успіхами у навчанні, розвитком, морально та матеріально не підтримує, таким чином ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських відносно дітей. Просить позов задоволити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що відповідач своїх дійте любить, хоче з ними бачитись, виховувати і про них турбується, в міру своїх матеріальних можливостей їм завжди готовий допомагати. Однак позивачка чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей, так як місце проживання змінює. Також, що стосується збільшення розміру аліментів, то сума встановлена судом є для відповідача є обтяжуючою, оскільки він не має постійного заробітку, отримує не значні кошти, з яких має платити комунальні послуги, та добиратись на роботу до м.Львова. Крім цього, у відповідача міститься заборгованість по аліментах та винесено рішення про стягнення з відповідача пені за прострочення аліментів на дітей, що також впливає на матеріальний стан відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю. Представник третьої особи в судовому засідання позов підтримав повністю, та пояснив, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, не провідає їх, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров'ям та навчанням дітей. Виходячи з інтересів неповнолітніх, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Крім цього, вважає, що позов в частині збільшення розміру аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є підставний, оскільки на даний час присуджена сума є недостатньою для утримання дітей, та не відповідає встановленому законодавством розміру. Просить позов задоволити. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що відповідач не приймає участі у вихованні своїх доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не цікавитись їх життям, станом здоров'ям, навчанням та матеріально їх не підтримує. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 23.05.2006 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області розірваний. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження умов проживання від ог17.08.2015 року, діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] не проживає, не бере участі у вихованні дітей, не провідує, не цікавиться станом здоров'ям їх, успіхами у вихованні, морально та матеріально не підтримує. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 17.09.2015 року №35-3076(а.с.5) відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дітей, не допомагає матеріально, не цікавиться їх життям та вихованням. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із характеристик від 18.08.2015 року №207 та від 18.08.2015 року №208 видно, що дитина [PERSON], [INFO] навчається 11-Акласі СЗШ м.Львов №77 та [PERSON], [INFO] навчається 9-Акласі СЗШ м.Львов №77 та те, що опіку та турботу щодо дітей здійснює позивачка, а відповідач не цікавиться розвитком, вихованням та успіхами доньок. Як вбачається із листа відділу ДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 19.08.2015 року №09-44/4377, що станом на 01.08.2015 року заборгованість по сплаті аліментів відповідача становить 48403 гривень. Із заяв [PERSON] від 25.08.2015р., [PERSON] від 25.08.2015р., [PERSON] від 02.08.2015р., [PERSON] від 02.08.2015р., що містяться у матеріалах справи, що відповідач не приймає участі у вихованні своїх доньок, не цікавитись їх життям, станом здоров'ям, навчанням та матеріально їх не підтримує. Позиція позивача підтверджується в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON]. Суд вважає, що такі пояснення свідків є логічними, вірними та не спростовуються іншими матеріалами справи. Разом з тим, суд приймає до уваги, що між відповідачем та дітьми на час вирішення спору відсутній емоційно-психологічний контакт який повинен бути між батьком та дітьми. Крім цього, суд вважає, що відповідач свідомо самоусунувся від виховання батьківських обов'язків, не бажає виховувати та утримувати свої дітей, не вживав жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини(1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що і було доказано позивачем та її представником, та допитаними свідками в судовому засіданні, що відповідач не займається вихованням і утриманням дитини. Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Поведінка відповідача засвідчує, що він не проявляє до [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та навчанням дітей не займається, та матеріально не підтримує, а тому суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей. А твердження відповідача та його представника про те, що відповідач не наділений батьківськими правами, оскільки позивачка не надає йому можливість виховувати дітей, є безпідставними та спрямованими на ухилення від виконання батьківських обов'язків. При цьому, представник відповідача у судовому засіданні доказів на спростування позову суду та те, що відповідачу здійснюється перешкоди у виховані дітей не надав. Така поведінка відповідача є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до нього, як позбавлення батьківських прав, а тому слід позов позивачки в частин позбавлення батьківських прав відповідача задовольнити. Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.07.2007 року по справі №2-612/2007 частково задоволено позов про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 06 липня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визнаний судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечувати належне утримання та виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.273 СК України, передбачено якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів. На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З урахуванням матеріального становища дітей, дохід яких складається із суми сплачених аліментів станом на даний час в розмірі 500 грн. в місяць та враховуючи, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років з 01.09.2015 року становить 1455 грн., суд рахує, що діти потребують більше коштів на своє утримання. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментам відділу ДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, що борг відповідача по сплаті аліментів станом 01.08.2015 року складає 48403 гривень, що також випливає на матеріальне становище як дітей так і позивачки. При цьому представник відповідача не міг пояснити, та не надати доказів про причини несплати аліментів відповідачем та її суттєвої заборгованості по таких аліментних зобов'язаннях. Крім цього, відповідач доказів перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи не надав суду. Окрім цього, не надав доказів, що між сторонами як батьками є узгодженість способу матеріального утримання у більшому розмірі доньок [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у позасудовому порядку. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, позов про збільшення стягнення розміру аліментів підлягає до задоволення, а тому із відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дітей [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] у сумі по 725,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з 28.09.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved