Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

14.08.2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказують, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS]. Так, [PERSON] належить ? частка вказаного будинку, [PERSON] ( дошлюбне прізвище «[PERSON]») 3/4 частки будинку. У вказаному будинку зареєстрований також відповідач [PERSON]. Як вбачається із акту від 06.08.2018 року відповідач за місцем реєстрації не проживає з травня 2017 року. У зв'язку з реєстрацією відповідача у будинку позивачі змушені сплачувати більші суми за комунальні послуги, що негативно впливає на їх бюджет. Крім того реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачам повною мірою користуватися та розпоряджатися своїм майном. У судове засідання учасники справи не з'явилися. Позивачі просили про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, заяв, клопотань від нього не надходило. Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 20.04.2005 року, Витягу з Державного реєстру правочинів від 20.04.2005 року та Витягу про державну реєстрацію права власності від 05.05.2005 року, [PERSON] належить ? частка в будинку [ADDRESS], а [PERSON] належить ? частки цього будинку . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] зареєстрованого 25.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON], вбачається, що після одруження позивач [PERSON] змінила своє дівоче прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]". Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 15.11.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 28.11.2017 року. Із довідки про склад сім»ї Виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області № 2316 від 13.08.2018 року та довідки начальника відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 28.08.2018 року на запит суду, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано проживання: [PERSON] [INFO] Відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації з травня 2017 року, про що 06.08.2018 року депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Пивоваром В.М. у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] було складено акт обстеження. Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член власника сім'ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обов'язковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідач не проживає в спірному будинку понад 1 рік з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивачів як власників на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved