Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду із позовом, посилаючись на те, що позивач є правонаступником ВАТ «[PERSON] Аваль», який 10.04.2008 року уклав кредитний договір з [PERSON] з подальшими змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 16.06.2009 року та 07.04.2010 року, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 97800,00 доларів США з кінцевим терміном погашення до 11.01.2027 року зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання позичальником своїх зобовьязань за кредитним договором між банком та [PERSON] 10 квітня 2008 року було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобовьязався перед банком відповідати по зобовьязанням позичальника, що виникають з умов кредитного договору у повному обсязі. Також в забезпечення виконання відповідачами зобовьязань за кредитним договором ними в іплтеку банку було передано нерухоме майно житловий будинок загальною площею 146,7 кв.м., розташований в м. Херсоні вул. 6-а Польова, 24, який належить їм на праві приватної спільної часткової власності. Позивач зазначав, що станом на 02.12.2013 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором та додатковими угодами в сумі 289891,80 доларів США, що еквівалентно 2317105,16 грн., яка у добровільному порядку нею не погашена. У звязку із наведеним банк просив суд у рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на вказаний вище предмет іпотеки. Справа неодноразово переглядалась судами різних інстанцій. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.07.2015 року справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. До початку розгляду справи по суті позивач письмовою заявою від 23.09.2015 року уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки: 60/100 частини домоволодіння, загальною площею 146,7 кв.м., житловою площею 83,6 кв.м., що складається з: житлового будинку літ. «Г» черепашникового обкладеного цеглою, літньої кухні літ. «А»; сараю-літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», огорожі №1,4,5,3, водопроводу №2, вимощення І, яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. 6 Польова, 24, що належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» по Кредитному договору №014/09/243 від 10.04.2008 року та Додаткових угод №1 від 16.06.2009 року та №2 від 07.04.2010 року у розмірі 366845,50 доларів США, що еквівалентно 7923163,23 грн., з яких: заборгованість по кредиту 464,16 дол.США, що еквівалентно 10024,97 грн; заборгованість по сплаті відсотків-69716,66 дол.США, що еквівалентно 1505746,91 грн; пеня за порушення строку повернення кредиту та сплаті відсотків-296664,68 дол.США, що еквівалентно 6407391,35 грн. Звернути стягнення на предмет іпотеки: 40/100 частини домоволодіння, загальною площею 146,7 кв.м., житловою площею 83,6 кв.м., що складається з: житлового будинку літ. «Г» черепашникового обкладеного цеглою, літньої кухні літ. «А»; сараю-літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», огорожі №1,4,5,3, водопроводу №2, вимощення І, яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. 6 Польова, 24, що належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» по Кредитному договору №014/09/243 від 10.04.2008 року та Додаткових угод №1 від 16.06.2009 року та №2 від 07.04.2010 року у розмірі 366845,50 дол.США, що еквівалентно 7923163,23 грн, з яких: заборгованість по кредиту 464,16 дол.США, що еквівалентно 10024,97 грн; заборгованість по сплаті відсотків-69716,66 дол.США, що еквівалентно 1505746,91 грн; пеня за порушення строку повернення кредиту та сплаті відсотків-296664,68 дол.США, що еквівалентно 6407391,35 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином (ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомили. Треті особи-Тернавський І.П., [PERSON] у судове засідання не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановлкному законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилали. Представник третьої особи виконавчого комітету Суворовської районної в м. херсоні ради служби у справах дітей в судове засідання не зявився, про день,час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.(ст. ст.157,158 ЦПК України). В матеріалах цивільної справи наявні заперечення та висловленні позиції щодо заявленого позову представника відповідача [PERSON], представника третьої особи виконавчого комітету служби у справах дітей, третіх осіб [PERSON], [PERSON], але суд не може прийняти їх як за таку, що відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивач заявою уточнив позовні вимоги та збільшив розмір заявленого позову, а матеріали справи не містять відомостей про позицію відповідачів, щодо цієї заяви. За таких обставин, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у відсутності осіб, що приймають участь у розгляді справи, на підставі наявних у ній даних та доказів в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України). 10.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №014/09/243, відповідно до якого, [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 97\~ \~800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% на рік з кінцевим терміном повернення 10.04.2018 року. Цільове призначення кредиту на споживчі цілі. 16.06.2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1, якою тимчасово на період з 11.07.2009 року по 11.03.2010 року зменшили розмір щомісячного платежу Позичальника до розміру, визначеного в графіку погашення, строк кредиту збільшено на 93 календарних днів до 11.01.2026 року. Додатково з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника, між сторонами укладено Додаткову угоду №2 від 07.04.2010 року, якою тимчасово на період з 07.04.2010 року по 06.04.2011 року зменшили розмір щомісячного платежу Позичальника до розміру, визначеного в графіку погашення, строк кредиту збільшено на 105 календарних місяців до 11.01.2027 року. ПАТ «[PERSON] Аваль» є правонаступником ВАТ «[PERSON] Аваль» відповідно до п.1.3 Статуту, що зареєстрований 06.06.2012 року. Станом на 18.09.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором та додатковими угодами становить 366845,50 доларів США, що еквівалентно 7\~923 163,23 грн., з яких: заборгованість по кредиту 464,16 дол.США, що еквівалентно 10024,97 грн; заборгованість по сплаті відсотків-69716,66 дол.США, що еквівалентно 1505746,91 грн; пеня за порушення строку повернення кредиту та сплаті відсотків-296664,68 дол.США, що еквівалентно 6407391,35 грн. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором та додатковими угодами зазначена з урахуванням суми заборгованості за кредитним договором, яку було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 05.07.2011 року справа №2-1781-11р. Відповідно до довідки за вих.№114-12-0-00/1311 від 21.09.2015 року наданої ПАТ «[PERSON] Аваль» рішення від 05.07.2011 року по справі №2-1781-11р станом на 21.09.2015р. [PERSON] та [PERSON] не виконано. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України). З наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку, вбачається, що станом на 18.09.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором та додатковими угодами в сумі 366845,50 дол.США, що еквівалентно 7923163,23 грн, з яких: заборгованість по кредиту 464,16 дол.США, що еквівалентно 10024,97 грн; заборгованість по сплаті відсотків-69716,66 дол.США, що еквівалентно 1505746,91 грн; пеня за порушення строку повернення кредиту та сплаті відсотків-296664,68 дол.США, що еквівалентно 6407391,35 грн. На час розгляду справи сума кредиту не повернута, заборгованість не погашена, що підтверджує не виконання належним чином позичальником взятих на себе кредитних зобовязань. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов Кредитного договору був укладений договір поруки №014/09/243 від 10.04.2008 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] та взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням [PERSON], що виникли з умов Кредитного договору №014/09/243 в повному обсязі. Крім того, з метою забезпечення виконання відповідачами зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого передано в іпотеку нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Херсон, вул. 6 Польова, 24, загальною площею 146,7 кв.м., житловою площею 83,6 кв.м., яке складається з: житлового будинку літ. «Г» черепашникового обкладеного цеглою, літньої кухні літ. «А»; сараю-літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», огорожі №1,4,5,3, водопроводу №2, вимощення І, що належить на праві власності відповідачам у частках: [PERSON] 60/100 частини домоволодіння, [PERSON] 40/100 частини домоволодіння. Відповідно до змісту зазначених вище договорів відповідачі були ознайомлені і згодні з їх умовами, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитних договорів, та договорів, укладених в забезпечення виконання основного зобовязання.. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до\~ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповіднодоположень\~ст.554ЦКУкраїни\~уразі\~\~порушення\~\~боржником\~\~зобов'язання,\~\~забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Разом з тим, відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35\~Закону України "Про іпотеку"\~про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням\~статті 124 Конституції України. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи та є окремим видом застави. В силу застави Кредитор (заставодержатель) відповідно от ст.. 572 ЦК України має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Право застави виникає з моменту кладення договору застави , а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, з моменту його нотаріального посвідчення ( ст.. 585 ЦК України). У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель відповідно до ст. 589 ЦК України набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку з предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1\~ст. 33 Закону України "Про іпотеку"\~у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених\~ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 39 Закону України "Про іпотеку"\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1\~ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Вищезазначеним договором іпотеки та відповідно до\~ст. 38 Закону України "Про іпотеку"\~передбачено право позивача як іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до\~ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем\~\~і\~\~іпотекодержателем\~\~або\~\~на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни\~\~ на\~\~ цей\~\~ вид\~\~ майна. Як роз'яснює п.42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як\~статті 39 Закону України\~\~\~«Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої\~статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові частини, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотеко держателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Як розяснено у пункті 9.\~Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2012 р. № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4\~ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно, яке належить [PERSON] та [PERSON]. законні та обґрунтовані. Крім того, судом встановлено, що на дату укладення іпотечного договору, відповідно до довідки, яка є в матеріалах справи від 07.04.2008 року за № 60 за адресою м. Херсон, вул. 6-та Польова, 24 неповнолітніх та малолітніх дітей не зареєстровано. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 18.02.2012 року за даною адресою зареєстроване місце проживання [PERSON] донька власників, [INFO] - з 27.12.2008 року; [PERSON] онук власників, [INFO] з 21.12.2010 року; [PERSON] онук власників, [INFO] з 07.10.2011 року. Згідно довідки від 14.04.2014 року за № 265 відповідачі також мають зареєстроване місце проживання за адерсою предмета іпотеки. Таким чином встановлено, що предмет іпотеки є місцем мешкання відповідачів. Судом не встановлено наявність у відповідачів іншого житла, яке б належало їм на праві власності або праві користування. У звязку із чим, суд приходить до висновку про те що предмет іпотеки є єдиним місцем мешкання та проживання відповідачів. Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги положення п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого обов'язковою умовою застосування даного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутність у нього іншого нерухомого майна. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, він носить тимчасовий характер і діє з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої\~статті 263 ЦК України). Отже, за змістом ст. 1 ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений\~цим Законом , не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття\~Закону «Про мораторій»\~залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого\~статтею 3 Закону «Про мораторій», що узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду України № 6-333цс15 від 10 червня 2015 року. З огляду на наведене, враховуючи те, що на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором боржниками не погашена, кредит не повернуто, суд приходить до висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним витрати на оплату судового збору пропорційно по 114,70 грн. з кожного.

Outcome: approved