Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № IGRDNLFZ77B9 від 27/05/2018 року в розмірі 14654 гривні 76 копійок. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 27.05.2018 року відповідач отримав кредит в сумі 10459 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 0,12% на рік на суму заборгованості за кредитом та остаточною датою повернення 26.05.2019 року. Сторони узгодили, що для укладення цього договору використовується електронний підпис, а саме одноразовий пароль (ОТР-пароль), який надсилається банком на фінансовий телефон клієнта, та введенням якого на сайті банку або поваідомленням працівника банку у відділенні клієнт підписує заяву про приєднання до Умов та Правил надання кредиту "Швидкий кредит" та підтверджує парийняття прав та обов"язків за даним договором. 27.05.2018 року відповідачу відправлений ОТР-пароль на його фінансовий номер [NUMBER] . Таким чином, позивачем здійснено ідентифікування відповідача за допомогою електронних даних ОТР-паролю. Однак, [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов"язання за кредитним договором та допустив заборгованість в сумі14654,76, яка складається : 9854,77 гривень заборгованість за кредитом, 1,91 гривня - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2400,35 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 1223,69 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язання за договором, а також штрафи - 500 гривень (фіксована частина) та 674,04 гривні (процентна складова). Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-які клопотання від нього не надходили. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку , що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи зі слідуючого . Судом встановлено, що заявою про приєднання до Умов та Правил надання кредиту " Швидкий кредит" № IGRDNLFZ77B9 від 27/05/2018 року , [PERSON] приєднався до Умов та правил надання кредиту «Швидкий кредит», що розміщені на сайті Банку https://privatbank.ua/terms, що разом складають кредитний договір, та прийняв всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі. Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003 р. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п. 2.2. Ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Таким чином, враховуючи наявність у Відповідача кредитної картки, банком при її видачі було ідентифіковано особу Відповідача, при цьому повторна (додаткова) ідентифікація діючим законодавством не вимагається (копія раніше укладеної анкети, за якою відбулась ідентифікація Відповідача, додається). З матеріалів справи вбачається, що сторони узгодили, що для укладання цього договору використовується електронний підпис, а саме - одноразовий пароль (ОТР-пароль), який надсилається Банком на фінансовий телефон Клієнта, та введенням якого на сайті Банку або повідомленням працівнику Банка у відділенні Клієнт підписує Заяву про приєднання до Умов та Правил надання кредиту "Швидкий кредит" та підтверджує прийняття прав та обов`язків за даним Договором. ОТР-пароль 24-05-2018 року відправлений Відповідачу на його фінансовий номер [NUMBER] (у підтвердження відправлення Відповідачу такого пароля надається витяг із банківського комплексу щодо надіслання OTP-паролю, строка із назвою password). Таким чином, позивачем здійснено ідентифікування відповідача за допомогою електронних даних ОТР-паролю. Відповідно до укладеного договору Відповідач отримав кредит у розмірі 10459,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із датою остаточного повернення 26.05.2019 р. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов, шляхом зарахування грошей на рахунок. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача складається із : 9854,77 - заборгованості за кредитом, 1,91 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2400,35 - заборгованості по комісії за користуванням кредитом; 1223,69 - пенею за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 674,04 - штрафу (процентна складова). Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Позивач свої зобов"язання перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 14654,76 гривень. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе договірні зобов"язання, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку станом на 14.05.2019 заборгованість складає : 9854,77 - заборгованості за кредитом, 1,91 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2400,35 - заборгованості по комісії за користуванням кредитом; 1223,69 - пенею за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 674,04 - штрафу (процентна складова). Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором 9854,77 гривень та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 1,91 гривня грунтується на вимогах закону, а отже за відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованогсті по комісії за користування кредитом, заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, суд приходить до висновку , що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки з наданого банком розрахунку заборгованості неможливо встановити правильність розрахунку та законність нарахування заборгованості по комісії за користування кредитом та пені у такому розмірі. Крім того, розмір заборгованості по комісії за користування кредитом та пені є значним, значно перевищує заборгованість по відсотках за користування кредитом, що відповідно до ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" може вважатися несправедливим, таким, що суперечить принципам розумності, добросовісності, закріпленим у ст.3 ЦК України. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду України у постанові № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за кокретним кредитним договором , який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідповідно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ "Приватбанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови нарахування заборгованості за комісією та пенею та узгоджені із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, вимога банку про стягнення заборгованості за комісією та пенею є необгрунтованою, законність цієї вимоги позивачем не доведена. Щодо вимог про стягнення штрафу (процентна складова та фіксована частина) , то вони також не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме порушення. Крім того, ст.549 ЦК України чітко визначено порядок обчислення штрафу і пені : у відсотках від суми невиконаного або ененалежно виконаного зобов"язання та у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання відповідно. До грошових зобов"язань , яким є зобов"язання з погашення кредиту, застосвується неустойка у виді пені, а не штрафу. Конституційний Суд України у своємі рішенні від 10.11.2011 року по справі №1-26/2011 вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів",яка передбачає такі права споживача , зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (67,26 %) у сумі 1291,87 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial