Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася із указаним позовом до суду, який мотивувала тим, що 25 травня 2020 року вона дізналася, що на роботу до Тростянецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, де остання працює фахівцем соціальної роботи, надійшов лист із постановою про звернення стягнення на заробітну плату боржника (далі - постанова) від приватного виконавця Мукорез О.Л. Про даний лист її повідомила колега, яка працює фахівцем із соціальної роботи. Також, 26 травня 2020 року від головного бухгалтера відділу культури, туризму, молоді та спорту Тростянецької міської ради, де позивач працює керівником хореографічного гуртка Цукрозаводського міського клубу остання, також, отримала зазначену вище постанову. Отримуючи дану постанову від колег позивач була дуже здивована і шокована, оскільки відношення до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» позивач ніколи не мала та фінансові договори із даним ТОВ не укладала. До того ж, позивач ніколи не отримувала будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу. У постанові зазначена адреса. [ADDRESS] , але за вказаною адресою позивач ніколи не була зареєстрована та ніколи там не проживала. 27 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського МЛО Кравець О.О. було винесено при примусовому виконанні виконавчий напис №2674 про примусове стягнення із позивача на користь відповідача за кредитним договором №2008828282 від 06.06.2014 року, заборгованість у період із 29 січня 2019 року по 28 лютого 2020 року у сумі 101 284,09 грн., у тому числі, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 70 452,73 грн., заборгованість по відсоткам 29 828,55 грн., витрати на оплату послуг нотаріуса 1002,81 грн. Враховуючи те, що будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «ФК «Прайм Альянс» та приватного нотаріуса Київського МНО Кравець О.О. позивач не отримувала, не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. У зв`язку із цим, заборгованість по кредиту має спірний характер, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського МНО Кравець О.О. винесено виконавчий напис №2674 від 27 березня 2020 року про примусове стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача за кредитним договором №2008828282 від 06 червня 2014 року необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. У якості досудового врегулювання спору позивач телефонувала неодноразово приватному виконавцю Мукорез О.Л. та приватному нотаріусу Кравець О.О. проте, додзвонитися так і не змогла. За указаних обставин, посилаючись на норми ст..ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,987,88 Закону України «Про нотаріат», позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Києва Кравець О.О. за №2674 від 27 березня 2020 року. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачем був поданий відзив на позов, у якому останній вважає заявлений позов безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення відповідача мотивовані тим, що 06 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір за №2008828282 (далі - кредитний договір), у відповідності до якого остання отримала кошти у розмірі 70452 грн. 73 коп. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних. Укладення даного договору підтверджується підписом позивача як на самому кредитному договорі, так і на всіх інших документах до договору, а саме: графіку платежів до кредитного договору, інформаційному листку про умови кредитування та анкеті-заяві на отримання кредиту. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору утворилася кредитна заборгованість. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до позивача за кредитним договором №2008828282 від 06 червня 2014 року. У подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2008828282 від 06 червня 2014 року. На підставі зазначеного договору, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , 04 березня 2019 року позивачці було направлено цінним листом із описом вкладення повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №2008828282 від 06 червня 2014 року. У даній вимозі ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося до [PERSON] із вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30-ти календарних днів. У разі встановленого строку вимога кредитора залишається без задоволення. Кредитор вправі прийняти рішення про звернення стягнення грошових коштів шляхом позасудового врегулювання на підставі кредитного договору. Вимога до [PERSON] надсилалась цінним листом із описом вкладення на адресу, яка зазначена в кредитному договорі ( [ADDRESS] ). Дане відправлення підтверджується списком №16029-2-182-88 згрупованих поштових відправлень цінних листів з описом вкладень та квитанцією про оплату з Укрпошта. Опис вкладення складений у двох екземплярах, один із яких було надіслано боржнику разом із вимогою, а інший міститься у матеріалах нотаріальної справи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець Олени Олександрівни. Підтвердженням належного повідомлення боржника у разі відправлення згрупованих поштових відправлень - розрахунковий документ і копія списку відправлень. Отже, відповідач вважає, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» належним чином повідомило позивачку про наявну заборгованості та про необхідність у її сплаті, направивши вимогу. Щодо посилань позивача на спірний характер заборгованості, відповідач указав, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» подало нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] . Крім того, відповідач наголосив на те, що [PERSON] не виконувала своїх зобов`язань, цим самим порушила умови кредитного договору (а.с.89-91). У судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали із підстав, указаних у ньому, просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позо не визнав із підстав, указаних у відзиві на позов, вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню. Третя особа приватний нотаріус Кравець О.О. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позицію щодо позову не виклала (а.с.111). Третя особа приватний виконавець Мукорез О.Л. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с.36). Ураховуючи заяви третіх осіб, суд визнав за можливе розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних доказів у справі. Суд, заслухавши позицію позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено, що 06 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за №2008828282, у відповідності до якого остання отримала кошти у розмірі 70452 грн. 73 коп. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних строком на 60 місяців, із 06 червня 2014 року по 06 червня 2019 року (а.с.59,92). 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до позивача за кредитним договором №2008828282 від 06 червня 2014 року (а.с.60-68). 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2008828282 від 06 червня 2014 року (а.с.69-73). Згідно розрахунку ТОВ ФК "Прайм Альянс" за кредитним договором №2008828282 від 06 червня 2014 року мається заборгованість у сумі 100281,28 грн. (а.с.93). 04 березня 2019 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості станом на 18.02.2019 у сумі 100281,28 грн. на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.94-97). Представник відповідача у судовому засіданні посилався на те, що указана вимогу про погашення кредитної заборгованості направлялася цінним листом із описом вкладення за адресою, указаною у кредитному договорі, направляти такі листи за всіма адресами вони не зобов`язані. Натомість, як вбачається із кредитного договору за №2008828282 у ньому мається відмітка про місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на адресу якого відповідачем зазначений цінний лист із описом та вкладеннями, вимогою про погашення кредитної заборгованості не направлявся. Але саме за цією адресою проживає на даний час [PERSON] . Підтверджень того, що такий цінний лист був отриманий [PERSON] стороною відповідача не надано, а також не підтверджено самою позивачкою про отримання нею такого листа разом із повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "Прайм Альянс" за договором факторингу та вимогою про погашення кредитної заборгованості у сумі 1000281,28 грн. Отже, судом установлено, що про наявну заборгованість та про необхідність її сплати відповідач ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не належним чином повідомило позивачку. 27 березня 2020 року, на підставі заяви директора ТОВ "ФК "Прайм Альянс" Барандича О.А. про вчинення виконавчого напису, а також документів, зокрема: кредитного договору, договорів факторингу, розрахунку заборгованості, опису вкладення Укрпошта про направлення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повідомлення про відступлення вимог, вимоги про погашення кредитної заборгованості, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ "ФК "Прайм Альянс", виписки з ЄДРПОУ, протоколу загальних зборів ТОВ "ФК "Прайм Альянс" та ін., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. був вчинений виконавчий напис, за яким нотаріусом запропоновано звернути стягнення з гр. [PERSON] , як боржника, заборгованості за період із 29.01.2019 по 28.02.2020 у сумі 100281,28 грн., яка виникла за кредитним договором №2008828282 від 06 червня 2014 року (а.с.47-75). За даним виконавчим документом (виконавчим написом), на підставі заяви представника ТОВ "ФК "Прайм Альянс" Крисевича В.М. від 29 квітня 2020 року, копії указаного кредитного договору, приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. 29 квітня 2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №61951363, про що винесено відповідну постанову (а.с.37-41). 14 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. у виконавчому провадженні №61951363 винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] , яку остання отримує у Тростянецькому районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, яку було надіслано для виконання за місцем роботи [PERSON] (а.с.8-10). У виконавчому написі, який оспорюється відсутня інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. У виконавчому написі та документах поданих стягувачем нотаріусу відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути, виникла виключно в межах строку позовної давності. Посилання фінансової компанії у заяві нотаріусу на те, що заборгованість стягується за період із 29.01.2019 по 28.02.2020 року, не є достатнім та безспірним документом, який підтверджує дійсний період та суму заборгованості. Фактично при оскарженні виконавчого напису боржник повинен підтвердити, що напис було вчинено щодо сум, які кредитор не мав права стягувати. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові №305/2082/14-ц від 15.01.2020. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду України від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Таким чином, в процесі розгляду справи встановлено, що позивач заперечує суму заборгованості. Крім того, кредитний договір був укладений на строк 60 місяців, із 06 червня 2014 року по 06 червня 2019 року, тому відповідач звернувся до нотаріуса за видачею виконавчого напису щодо стягнення із позивачки заборгованості за період із 29.01.2019 по 28.02.2020 до закінчення строку кредитного договору, а отже, фактично заявив вимогу про дострокове погашення кредиту, що за умовами укладеного між сторонами кредитного договору не було передбачено (за п.1.4.1 позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 06 червня 2019 року). Отже, дані обставини свідчать про наявність спору між сторонами та сума заборгованості, стягнута за виконавчим написом не має ознак безспірності. Ураховуючи викладене, давши правову оцінку обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд дійшов висновку, що у нотаріуса не було доказів про безспірність вимог відповідача під час вчинення виконавчого напису, боржником не була отримана вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, а тому є обґрунтовані підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки у відшкодування останньою понесених судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору підлягає до стягнення 840 грн.40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved