Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Ужовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В позові зазначив, що він є власником автомобіля «ChevroletЕріса», державний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 28.08.2019 року сталася ДТП, за участю ТЗ «DAF SF 85410» , державний номерний знак [NUMBER] під керуванням працівника ТОВ «ТП «ТРАНСЕРВІС-1» - [PERSON] , в наслідок якої був пошкоджений його автомобіль.Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення водієм [PERSON] п. 10.3 та 13.1 ПДР, зокрема порушення порядку перестроювання та тримання дистанції під час руху автомобілем. На місці події складений «Європротокол», водій [PERSON] визнав свою провину. Відповідно до страхового полісу № АО/3085308, який діє з 09.04.2019 року по 08.04.2020 року, автомобіль «DAF SF 85410» державний номер [NUMBER] застрахований в ПрАТ «СК «Перша» за шкоду, заподіяну майну на суму сто тисяч гривень. Франшиза складає 1000 грн. ПрАТ «СК «Перша» визнала дану подію страховим випадком та погодила виплату страхового відшкодування на суму 14 200 грн., в той час як сума відновлювального ремонту складає понад 15 500 грн. Після прийняття рішення ПрАТ «СК «Перша» про виплату страхового відшкодування, він звернувся до відповідача з вимогою щодо відшкодування шкоди спричиненої внаслідок ДТП у розмірі 1000 грн.франшизи, алевідповідач проігнорував вимогу та не сплатив грошові кошти у розмірі 1 000 грн., тим самим порушив його право на відшкодування шкоди внаслідок ДТП. Просив стягнути з відповідача сумуфраншизи у розмірі 1 000 грн. та 5000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 25.10.2019року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача. Представник відповідачаТОВ «ТП «Трансервіс-1»в судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про перебування справи на розгляді у Хортицькому районному суді м.Запоріжжя був обізнаний, про що свідчить підпис представника підприємства у поштовому повідомленні про отримання виклику до суду у судове засідання призначене на 17.12.2019 року та позову з додатками(а.с. 25). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989р. у справі «ЮніонАліментарія проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://hr.zp.court.gov.ua/sud0825 Виклик в наступне судове засідання представник відповідача ТОВ «ТП «Трансервіс-1»не отримав, конверт повернутий суду з відміткою поштового відділення «Адресат вибув» (а.с. 36). Згідно довідок міністерства юстиції від 18.10.2019 року та 20.01.2020 року ТОВ «ТП «Трансервіс-1» перебуває за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8, 43-44), саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи. Відповідач не скористався можливістю передбаченою ст. 178 ЦПК України, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи: ПАТ СК «ПЕРША» у судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХІ № [NUMBER] власником автомобіля «ChevroletЕріса», державний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригодувід 28.08.2019 року сталася ДТП за участю транспортних засобів «ChevroletЕріса», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «DAF SF 85410», державний номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «ТП «ТРАНСЕРВІС-1»,під керуванням водія [PERSON] .Водій [PERSON] провину у ДТП визнав, (а.с. 9). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DAF SF 85410» , державний номерний знак [NUMBER] , станом на 28.08.2018 року,була застрахована в ПрАТ «СК «Перша», що підтверджується копією страхового полісу (а.с. 10). Згідно платіжного доручення № 3274 від 17.10.2019 року на ім`я ПП [PERSON] була переказана сума 14500 грн. з зазначенням призначення платежу - страхове відшкодування згідно страхового акту № ЦВ0818101 від 27.09.2019 року, автомобіль «ChevroletЕріса», державний номер [NUMBER] , рахунок № 85 від 02.09.2019 року (а.с. 40). 08.10.2019 року [PERSON] на адресу ТОВ «ТП «Трансервіс-1»направив претензію щодо відшкодування шкоди спричиненої внаслідок ДТП у розмірі франшизи (а.с.13, 14). Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збито заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За змістом ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоді звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпек» відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інші речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмоміншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи, що [PERSON] є працівником ТОВ "ТП "ТРАНСЕРВІС-1", доказів протилежного відповідач суду не надав, з його вини сталася ДТП, про що зазначено у повідомленні про дорожньо-транспортну пригодувід 28.08.2019 року, з урахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ "ТП "ТРАНСЕРВІС-1"франшизи у розмірі 1000 грн.такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу судом встановлено наступне. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). Ст. 137 ЦПК України передбачає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16. Матеріали справи не містять доказів укладання між [PERSON] та фахівцем в області права, адвокатом,договору про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Крім того, суду не наданий опис робіт, виконаних такою особою, акт прийому- передачі робіт або інші документи, які б підтверджували оплату суми правничої допомоги. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат пов`язаних із отриманням професійної правової допомоги такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial