Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що вона з 04.07.2003 року по 19.11.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Фрунзенського районного шлюбу від 19.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу за взаємною згодою з відповідачем проживають з позивачем. Поряд з цим через небажання відповідача добровільно приймати участі у матеріальному забезпеченні дітей за позовом [PERSON] рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідач дане рішення суду від 01.12.2015 року не виконує, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.12.2018 року становить 65 729,03 грн. Позивач вказує, що місце мешкання відповідача їх невідоме, оскільки вже майже п`ять років він не дає про себе знати, до дітей не телефонує і не навідується, в їхньому житті, розвитку, матеріальному забезпеченні ніякої участі не приймає. ІІ. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.04.2019 року дану позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 23.04.2019 року позивачем [PERSON] подано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.04.2019 року. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі і прийняття справи до розгляду від 03.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, у справі на 31.05.2019 року о 13 год. 30 хв. призначено підготовче судове засідання у справі. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.06.2019 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 07.08.2019 року Департаментом служб у справах дітей надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . ІІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивач [PERSON] . Представник третьої особи, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, надав заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту служб, при винесенні рішення просить врахувати інтереси малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ІV. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом становлено, що сторони перебували у шлюбі, який 19.11.2015 року розірваний на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова. Встановлено, що ініціатором розірвання шлюбу виступала позивачка [PERSON] , вказуючи у позові, що спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося у зв`язку з тим, що він не надає матеріальної допомоги дітям, не цікавиться їх здоров`ям та успіхами у навчанні, відсторонився від родини, грав у карти та ігрові автомати, з 2014 року вони проживають окремо. Зі свого боку відповідач факт отримання банківських кредитів не заперечував, проте пояснював потребу в них для ведення бізнесу, не заперечував, що інколи грає з друзями, але не на великі гроші, зазначав, що він насправді із сім`єю не мешкає, має іншу жінку. Сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1476), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1475), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05.12.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1175). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 22.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що через відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання неповнолітніх дітей позивач була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення суду з боку відповідача не виконується. З розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02.08.2019 року № 8, вбачається, що в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 49701969 по примусовому виконанню виконавчого листа № 645/8654/15-ц від 15.12.2015 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Борг по аліментам за період з 07.10.2015 року по 01.08.2019 року становить 81 929,03 грн. За місцем проживання позивачки неповнолітні діти в разі потреби отримують медичну допомогу з боку КНП "Міська дитяча поліклініка № 7" Харківської міської ради. З листа КНП "Міська дитяча поліклініка № 7" Харківської міської ради від 12.02.2019 року № 88 вбачається, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , знаходяться на обліку поліклініки з листопада 2011 року та 2008 року відповідно. За час спостереження супроводжувала дітей до поліклініки з приводу профілактичних оглядів та надання медичної допомоги, а також знаходилась вдома з дітьми при виклику лікаря-педіатра на дому, мати, [PERSON] . Рекомендації лікарів виконувались в повному обсязі. Батько дітей, [PERSON] до дільничного лікаря - педіатра відносно інформації про стан здоров`я своїх дітей не звертався. За місцем проживання позивачки неповнолітні діти здобувають середню освіту та є учнями Харківського ліцею № 161 "Імпульс" Харківської міської ради Харківської області. Відповідно до характеристики учня 4-Б класу Харківського ліцею № 161 "Імпульс" Харківської міської ради Харківської області [PERSON] . від 27.02.2019 року, [PERSON] навчається у ХЛ № 161 "Імпульс" з 2015 року. Хлопчик навчається в повну міру своїх сил. Має високі бали з усіх предметів, був нагороджений похвальним листом 2 та 3 класі. [PERSON] відвідує секцію Ушу та футболу, із задоволенням виконує доручення класного керівника. Хлопчик активний на уроках, веселий, доброзичливий, старанний, має дружні стосунки з усіма учнями класу. Вихованням сина займається мати, [PERSON] . Мати відвідує батьківські збори, підтримує постійний зв`язок із класним керівником. За час навчання хлопчика, біологічний батько [PERSON] не з`являвся жодного разу до школи, не відвідував батьківські збори, не цікавиться життям та навчанням своєї дитини, не підтримував зв`язок з класним керівником. Відповідно до характеристики учня 1-Б класу Харківського ліцею № 161 "Імпульс" Харківської міської ради Харківської області [PERSON] від 06.02.2019 року, [PERSON] навчається у ХЛ № 161 "Імпульс" з 2018 року. [PERSON] відвідує гурток танців, із задоволенням виконує доручення класного керівника. Дитина активна, весела, має дружні стосунки з усіма учнями класу. Вихованням доньки займається мати, [PERSON] . Мати відвідує батьківські збори, підтримує постійний зв`язок із класним керівником. За час навчання дитини у ліцеї, біологічний батько [PERSON] не з`являвся жодного разу до школи, не відвідував батьківські збори, не цікавиться життям та навчанням своєї дитини, не підтримував зв`язок з класним керівником. З акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що для виховання та повноцінного розвитку дітей матір`ю створені всі необхідні умови. Батько дітей був запрошений на засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, однак не з`явився , про причини неявки не повідомив, жодних документів чи пояснень не надав. В процесі співбесіди з малолітнім [PERSON] з`ясовано, що він не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав, оскільки він його життям не цікавиться, останній раз він бачив батька близько 3 років тому, після того жодного зв`язку із сином він не підтримував. Відповідно до висновку від 07.08.2019 року № 522 Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від 07.08.2019 року № 522, Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських справ [PERSON] відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Норми права, що підлягають застосуванню. Норми національного законодавства. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Положеннями ст. 153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, серед яких визначено втрату батька особистих немайнові прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання, ст. 166 СК України. Положеннями ст.71 СК України передбачено врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Норми міжнародного законодавства. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991року, проголошено наступне: 1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. 3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Оцінка обставин справи у відповідності до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. А. Загальні принципи. В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Б. Застосування вказаних принципів в даній справі. 1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом». Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. 2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8. 3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним). Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України). Так, відповідачу, як батьку неповнолітньої дитини в провину ставиться тривале та тотальне ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Позиція суду. Повертаючись до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи та поясненнями позивача по справі підтверджується, що відповідач свідомо вихованням дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не займається, матеріальної допомоги не надає, їх розвитком та досягненнями не цікавиться. Таке нехтування з його боку має тривалий та тотальний характер, приймаючи до уваги, що саме на цьому наголошувала позивачка, як на підставу припинення шлюбних відносин та доцільності розірвання шлюбу з відповідачем в 2015 році, вказуючи, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги дітям, не цікавиться їх здоров`ям та успіхами у навчанні, відсторонився від родини, грає у карти та ігрові автомати. Під час розірвання шлюбу певні претензії позивачки [PERSON] заперечував, стверджував, що займається активною бізнес-діяльністю, а як слід повинен мати матеріальний дохід, вказував, що схильності до азартних ігор не має. В той же час, відсутність добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей з боку відповідача примусили позивачку по справі в друге звертатися до суду вже з позовом про стягнення аліментів. Як встановлено в процесі розгляду справи вказане рішення суду з боку відповідача не виконується, в нього рахується значна за розміром заборгованість по сплаті аліментів за період з 07.10.2015 року по 01.08.2019 року - 81 929,03 грн. Відповідач взагалі не відвідує дітей, що особисто підтвердила доросліша дитина, взагалі не бачиться з ними. Батько не освідчений про стан здоров`я дітей, їхній фізичний та інтелектуальний розвиток, потреби в зв`язку із навчанням та позашкільними заняттями. При цьому після припинення шлюбу місце проживання дітей разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , залишалося не змінним, а тому у відповідача не було жодних реальних перешкод для виконання свого обов`язку. Наведене в своїй сукупності, на думку, суду може свідчити про свідоме ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач жодного разу не звернувся до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку позивача, так як і не надав доказів, які б підтверджували факт його звернення до уповноважених органів держави з метою захисту прав своїх дітей, сприянні йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей, які б спростували доводи позивачки. Крім цього, відповідач та діти з 2014 року постійно проживають окремо, що свідчить про те, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у батька, оскільки він не проживає з дітьми протягом тривалого часу, так само даний захід не позбавить відповідача можливості побачення із своїми дітьми. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між відповідачем та дітьми. Також, судом було достеменно встановлено, що неповнолітні діти забезпечені належними та задовільними матеріально-побутовими умовами проживання, що полягає у наявності окремої дитячої кімнати, забезпеченості їх місцями для навчання і виховання, їжею та одягом. Суд, також, враховує, що в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивач є гарною матір`ю, про що свідчить доглянутість та забезпеченість дитини необхідними побутовими предметами, її доброзичливе та уважне ставлення до своїх дітей, довірливі відносини з ними, належне піклування про дітей та приділення з її боку уваги їх здоров`ю, розвитку і вихованню. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. В даному випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для забезпечення першочергової уваги інтересам дитини. Висновки суду. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому викладені у прохальній частині позовної заяви вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, тому, враховуючи те, що спір щодо позбавлення відповідача батьківських прав виник внаслідок його неправильних дій, що виявилися в ухиленні його від виконання своїх батьківських обов`язків, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору слід повністю покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved