Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

07.06.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою, яку надалі уточнило, про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки - земельну ділянку, загальною площею 0,0271 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 6, кадастровий номер 5110136900:34:017:0144, шляхом продажу її на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною 689264,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є правонаступником кредитора у кредитному договорі, що укладений між АКБСР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Еталон М» від 07.08.2008 року (договір про надання відновлювальної кредитної лінії №660-08/059-500) та забезпечувальними до нього зобов'язаннями, що випливають із іпотечного договору №2699 від 07.08.2008 року, що укладений між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] та за яким остання передала у іпотеку (на забезпечення виконання позичальником зобов'язань з повернення кредитних коштів за договором №660-08/059-500) банку приналежне їй нерухоме майно - спірну земельну ділянку що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 6, кадастровий номер 5110136900:34:017:0144. Позичальник за основним зобов'язанням не виконує обов'язки з погашення кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 697150,85 дол. США. Відповідач [PERSON], про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судові засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини неявки. Відповідач відзив на позовну заяву не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. 07 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк» та ТОВ «Еталон М» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №660-08/059-500, згідно з умовами якого банк зобов'язався надавати позичальникові грошові кошти в іноземній валюті - доларах США, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах загального ліміту заборгованості в сумі 750000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у строки та на умовах, визначених договором кредиту, сплатити проценти у розмірі 14% річних та комісії у розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містились у додатку №1 до вказаного договору. 12 серпня 2009 року сторони правочину уклали додаткову угоду №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №660-08/059-500, за якою змінили п. 1.3 статті 1 кредитного договору в частині переліку угод, які укладаються в забезпечення виконання кредитних зобов'язань, а також змінили та виклали у новій редакції додаток №1 до кредитного договору, яким встановлено тарифи на послуги банку, пов'язані із наданням кредиту. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк». В якості забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту, між позивачем та [PERSON] 07 серпня 2008 року було укладено договір іпотеки, що посвідченей Приватним нотаріусом Одеського міського управління юстиції [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2699, згідно з умовами якого [PERSON]передала банку у іпотеку, на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Еталон М» з повернення кредиту та супутніх платежів за договором №660-08/059-500, приналежне їй нерухоме майно, земельну ділянку що розташована за адресою: : м. Одеса, вул. Дачна, 6, кадастровий номер 5110136900:34:017:0144. 27 липня 2015 року, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖД № 424203 від 27 липня 2015 року. Відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлої 27 липня 2015 року, копія якої надійшла за запитом суду від приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу [PERSON], єдиним спадкоємцем є [PERSON]. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України "Про іпотеку", у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 23 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, за змістом статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною пятою статті 3 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статті 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку\~смерті боржника\~за кредитним\~договором його\~права і\~обовязки за\~цим договором\~переходять до\~спадкоємців,\~які зобовязані\~задовольнити вимоги\~кредитора повністю.але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязані, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, [PERSON] набула всіх прав та обовязків [PERSON] за іпотечним договором, укладеним померлою [PERSON] з позивачем, а відтак повинна нести відповідальність за невиконання основного зобовязання у вказаних межах. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.4.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалелізації. Згідно з висновком ТОВ «Українська експертна група» про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 09 листопада 2017 року ринкова вартість предмету іпотеки складає 689264,00 грн. Станом на 13 травня 2016 року, заборгованість позичальника за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №660-08/059-500 від 07 серпня 2008 року складає 697150,85 доларів США, що згідно з курсом НБУ 2531,29 грн. за 100 дол. США станом 13 травня 2016 року становить 17 646 936.24 гривень, що свідчить про недостатність оціночної вартості предмета іпотеки для погашення заборгованості позичальника за генеральним договором кредиту в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 589 Цивільного кодексу України\~у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання іпотечного майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 та ч. 2\~ст. 590 ЦК України,\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3\~ст.33 Закону України «Про іпотеку»,\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Враховуючи викладене, та зважаючи на відсутність зі сторони відповідача будь-яких заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Еталон М", про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5487,75 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved