Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась 15.06.2011 із указаним позовом в якому зазначила, що рішенням Житомирської міської ради № 554 від 29 вересня 2005 року їй була передана у власність земельна ділянка, площею 0,0557 га, за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевказаного рішення Житомирської міської ради 12 листопада 2010 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку, а також при оформленні державного акту між сусідами земельної ділянки були погоджені суміжні межі. Позивач [PERSON] посилається у позові на те, що [PERSON] чинить перешкоди у доступі до належної їй земельної ділянки. Зокрема, відповідач самовільно зайняв землі загального користування шляхом встановлення на них капітальної конструкції із фундаментом - металевих воріт, які перешкоджають проїзду по [ADDRESS] до належної [PERSON] земельній ділянці та унеможливлюють обслуговування мереж водопостачання і каналізації. Управлінням Держкомзему у м. Житомирі Житомирської області 22 квітня 2011 року був складений Припис № 66009, відповідно до якого [PERSON] повинен усунути виявлені порушення шляхом зняття металевих воріт по проїзду, що межує по пров. II Новопівничному. Станом на день подання позовної заяви вимоги припису [PERSON] повністю не виконані, у зв'язку із чим [PERSON] просить суд усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 1810136300:07:021:0047) шляхом звільнення [PERSON] земельної ділянки по проїзду, який межує з домоволодіннями 19, 21 і [ADDRESS] від самовільно встановлених металевих воріт та капітальних металевих опор на монолітному фундаменті, на яких вони кріпляться; зобов'язати [PERSON] демонтувати металеві ворота та капітальні металеві опори на монолітному фундаменті, на яких вони кріпляться, встановлені по проїзду, який межує з домоволодіннями 19, 21 і [ADDRESS]; відновити до попереднього стану земельну ділянку загального користування по проїзду, який межує з домоволодіннями 19, 21 і [ADDRESS]; не чинити в подальшому перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою від 29.11.2011 року в якій зазначив, що є власником 62/100 частин жилого будинку, розташованого по [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Житомирської міської ради №259 частина даної земельної ділянки, а саме 0,0620 га, 13.05.1994 року передана [PERSON] у приватну власність. Позивач за зустрічним позовом вказує, що ним було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку площею 1419 га за цією ж адресою і дана земельна ділянка також використовується ним для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою [ADDRESS]. За словами [PERSON] власником домоволодіння [ADDRESS] здійснено захоплення частини земельної ділянки, що перебуває у власності та користуванні позивача за зустрічним позовом за належною йому господарською будівлею (гаражем). Крім того, власником домоволодіння [ADDRESS] ще було збудовано капітальний цегляний паркан, який відгородив захоплену ним частину земельної ділянку, чим було позбавлено [PERSON] доступу до неї. Також позивач [PERSON] у своєму позові зазначає, що без будь-якого погодження демонтовано частину збудованого ним та належного йому паркану, чим завдано значних матеріальних збитків, які [PERSON] оцінює в 1 000 гривень. На підставі викладеного [PERSON] просить суд зобов'язати [PERSON] відновити первісний стан належної йому земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] шляхом демонтажу самовільно збудованого паркану за належним йому гаражем, відновити первісний розмір меж земельної ділянки та відновити паркан, що знаходився між домоволодіннями 19 та [ADDRESS], а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму завданих демонтажем паркану збитків, визначених відповідно до висновку експерта. В судовому засіданні [PERSON] та її представник вимоги за первісним позовом підтримали з підстав у ньому викладених, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Додали, що припис Управління Держкомзему у м. Житомирі виконаний [PERSON] частково, зняті ворота, але металеві опори залишились, що дозволяє повісити ворота у будь-який момент. Паркан, про який зазначає у своєму позові [PERSON], знаходиться на землі [PERSON] і розділяє її земельну ділянку із землями загального користування. Уточнили, що відновлення до попереднього стану земельної ділянки загального користування по проїзду згідно позовних вимог [PERSON] полягає, зокрема, у засипанні ям після демонтажу металевих опор. Звертали увагу суду на те, що вимоги за зустрічним позовом не можуть бути задоволені оскільки земельна ділянка [PERSON] взагалі не межує із земельною ділянкою [PERSON], позивачем за зустрічним позовом не надано будь-яких належних доказів заподіяння йому з боку [PERSON] матеріальних збитків. [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги за зустрічним позовом та просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] Додали, що [PERSON] припис Управління Держкомзему виконаний у повному обсязі, ворота зняті. Металеві ж опори розташовані на земельній ділянці, що належить міськраді, а позивачем за первісним позовом взагалі не надано доказів того, що ці металеві опори їй чимось перешкоджають. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що його земельна ділянка межує із земельними ділянками сторін по справі. У 1996 році [PERSON] побудував гараж, паркан шлакоблочний. А розвалювали цей паркан люди зі сторони [PERSON], пояснювали, що мають на це право. Біля межевого знаку [PERSON] [PERSON]. збудувала капітальний паркан, при цьому не на місці дерев'яного паркану, який стояв раніше. Представники Управління Держземагенства у Житомирському районі та Житомирської міської ради в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази по справі, приходить до на ступного висновку. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом зокрема: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків. Згідно з пп.2, 3 ч.2 ст.17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів. За положеннями п.1 ч.1 ст.13 вказаного Закону до об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається із матеріалів справи, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 01 листопада 2010 року [PERSON] являється власником земельної ділянки, площею 0,0557 га, яка розташована по [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 204). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0620 га, що розташована по [ADDRESS], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 06 липня 1994 року (а.с. 179). Судом встановлено, що на підставі договору оренди землі від 28.12.2007 року, укладеного із Житомирською міською радою, [PERSON] прийняв в строкове користування на 25 років земельну ділянку площею 0,1419 га для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 75-77). Судом також встановлено, що згідно акту обстеження земельної ділянки вiд 22.04.2011 №66004 державним інспектором Управління Держкомзему у м. Житомирі Житомирської області Яновець А.С. в ході перевірки виявлено, що гр. [PERSON] самовільно зайнято земельну ділянку орієнтовною площею 0,0031 га шляхом будівництва металевих воріт по під'їзду до будинковолодіння [ADDRESS] (землі загального користування). Під'їзд межує між земельними ділянками №19, 21 та [ADDRESS] (а.с. 8, 12, 13). За наслідками перевірки державним інспектором Яновець А.С. видано припис гр. [PERSON] про усунення виявлених порушень №66009 від 22.04.2011 шляхом зняття металевих воріт по під'їзду, що межує по [ADDRESS], 21 та 23 у м. Житомирі (а.с. 13). Сторони по справі не заперечують того, що гр. [PERSON] були зняті металеві ворота, таким чином згідно ч.1 ст.61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Із листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.04.2012 р. видно, що гр. [PERSON] збудовано капітальний гараж на земельній ділянці загального користування площею 0,0031 га між будинковолодіннями №19 та [ADDRESS], при цьому будь-яка проектно-дозвільна документація на будівництво вказаного об'єкту в архіві управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища відсутня. Щодо перекриття проїзду гр. [PERSON] по [ADDRESS] виконком міськради повідомив [PERSON] про те, що відповідно до матеріалів геодезичного викопіювання наявних в управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, належна позивачу за первісним позовом на праві приватної власності частина будинковолодіння по [ADDRESS] обслуговується лише одним під'їздом, а саме частиною вказаного провулку. В разі створення перешкод у користуванні земельною ділянкою гр. [PERSON] рекомендовано звернутись до суду для вирішення спірних питань, щодо усунення наявних перешкод та відшкодування можливих матеріальних збитків (а.с. 108). У п. 33 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року № 5 пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дані роз'яснення, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. З урахуванням пояснень сторін, наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що гр. [PERSON] дійсно перешкоджає у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та передана у власність [PERSON] На проїзді до будинку по [ADDRESS] виявлено наявність залишків металевих воріт, зокрема петель (за винятком знятих створок) та капітальних металевих опор на монолітному фундаменті, на яких вони кріпляться, що є перешкодою в користуванні земельною ділянкою. Так, внаслідок повторного встановлення воріт на петлі, позивач [PERSON] буде позбавлена можливості проїзду до власної земельної ділянки, тому що цей проїзд є єдиним як було встановлено в засіданні відповідно до матеріалів геодезичного викопіювання наявних в управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища (а.с. 214). Таким чином суд вважає обґрунтованими вимоги позивача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 1810136300:07:021:0047) шляхом звільнення [PERSON] земельної ділянки по проїзду, який межує з домоволодіннями 19, 21 і [ADDRESS] від самовільно встановлених металевих воріт та капітальних металевих опор на монолітному фундаменті, на яких вони кріпляться, а також зобов'язання [PERSON] демонтувати такі металеві ворота та капітальні металеві опори на монолітному фундаменті (а.с. 217). Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У п. "б" ч.3 ст.152 ЗК України закріплений один із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо зобов'язання [PERSON] відновити до попереднього стану земельну ділянку загального користування по проїзду, який межує з домоволодіннями 19, 21 і [ADDRESS] та не чинити в подальшому перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], оскільки такі вимоги є неконкретизованими, не містять переліку дій, які повинен вчинити відповідач [PERSON] з метою усунення порушення прав позивача за первісним позовом або запобігання їх порушенню, або переліку дій, від вчинення яких повинен утриматись відповідач. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог за зустрічним позовом [PERSON] з огляду на наступне. Із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного державним інспектором Управління Держкомзему у м. Житомирі Житомирської області Яновець А.С. №66059 від 25.01.2012 року слідує, що земельна ділянка гр. [PERSON] не межує із земельною ділянкою гр. [PERSON] згідно актів на право власності, а межує із земельною ділянкою гр. [PERSON], який використовує свою земельну ділянку відповідно до вказаного вище договору оренди та не заявляв позовних вимог до позивача за первісним позовом (а.с. 74). Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №189/13-14 від 07 липня 2014 року у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,0620 га, яка не виділена в натурі. Окрім цього конфігурація земельної ділянки не відповідає конфігурації земельної ділянки зазначеній в державному акті на право власності на землю на ім'я [PERSON] та між домоволодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS] має місце порушення меж. Із додатків до висновку судової земельно-технічної експертизи випливає, що належний позивачу [PERSON] гараж розташований частково на земельній ділянці, яка належить [PERSON], а збудований за гаражем паркан взагалі знаходиться не на земельній ділянці позивача за зустрічним позовом (а.с. 111, 199-200). Також позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів того, що саме йому було заподіяно збитків внаслідок демонтажу паркану та чим підтверджується розмір таких збитків. Таким чином суд вважає вимоги гр. [PERSON] безпідставними та необґрунтованими. На підстав викладеного вище,

Outcome: partial