Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08 листопада 2013 року у розмірі 132765,26 грн., станом на 23 березня 2020 року, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредита - 289.26 грн., в т.ч.: 000,00 заборгованість за поточним тілом кредита; 289.26 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 171 835,44 грн. - заборгованість за відсотками; 5 687,25 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії. Також, преставник позивача у поданій позовній заяві звертає увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника [PERSON] яку суму заборгованості за кредимтом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 132 765.26 грн., яка складається з наступного : - 289.26 грн. - заборгованість за кредитом; 132 476.00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; за період з 08 листопада 2013 року по 01 грудня 2019 року.Також, позивач просить стягнути з відповідача 2102,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в заяві, що [PERSON] звернувся до\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК»з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 08 листопада 2013 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач зазначає, що формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» «Тарифи», які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua,\~згідно яких\~обслуговується відповідач.\~А заявою\~відповідача підтверджується\~той факт,\~що він\~був повністю\~проінформований про\~умови кредитування\~в АТ\~КБ «ПриватБанк»,\~які були\~наданні йому\~для ознайомлення\~в письмовій\~формі.\~Отже,\~підписавши заяву\~між сторонами,\~у відповідності\~до ст.\~634\~ЦК України,\~був укладений\~Договір про\~надання банківських\~послуг,\~який за\~своєю природою\~є змішаним\~договором і\~містить в\~собі зокрема,\~умови \~договору банківського\~ рахунку\~(ст.\~1066\~ЦК УКраїни)\~та крединого\~договору (ст.\~1054\~ЦК України).\~Відповідачу було\~відкрито кредитний\~рахунок та\~встановлено початковий\~кредитний ліміт,\~який в\~подальшому було\~збільшено до\~300,00\~гривень,\~що підтверджується\~Довідкою про\~зміну умов\~кредитування та\~обслуговування картрахунку.Щодо встановлення\~та \~зміни кредитного\~ліміту банк\~керується п.\~2.1.1.2.3,\~2.1.1.2.4\~Договоруна підставі якого відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до\~ ст.\~1054\~ЦК \~України,\~за \~кредитним \~договором кредитодавець\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти позичальнику\~в \~розмірі \~та на\~умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~відсотки.\~Представник позивача\~в позовній\~заяві зазначає,\~що позивач\~ свої\~ зобов`язання\~за Договором\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав Відповідачу\~можливість розпоряджатися\~кредитними коштами\~на умовах\~передбачених Договором\~та в\~межах встановленого\~кредитного ліміту.\~Відповідно до\~п.2.1.1.5.5\~Договору,\~-\~відповідач зобов`язався\~погашати заборгованість\~за Кредитом,\~процентами за\~його використання,\~по перевитраті\~платіжного ліміту,\~а також\~оплачувати комісії\~на умовах,\~передбачених цим\~Договором,\~а також\~слідкувати за\~витратами коштів\~в межах\~платіжного ліміту\~з метою\~запобігання виникнення\~Овердрафту,\~згідно п.\~2.1.1.5.7\~Договору,\~а у\~разі невиконання\~зобов`язань за\~Договором,\~у відповідності\~до п.\~2.1.15.6\~на вимогу\~Банку виконати\~зобов`язання з\~повернення Кредиту\~(\~у тому\~числі простроченого\~кредиту та\~Овердрафту),\~оплати винагороди\~Банку.\~Відповідач \~не \~надавав \~ своєчасно\~ \~Банку \~ грошові\~ кошти\~ \~для \~погашення заборгованості\~за борговими\~зобов`язаннями,\~ що\~має відображення\~у Розрахунку\~заборгованості за\~договором та\~підтверджується випискою\~по рахунку.\~У разі\~виникнення \~прострочених зобов`язань\~за кредитом\~згідно п.\~2.1.1.12.6.1\~договору клієнт\~сплачує банку\~пеню в\~розмірі зазначеному\~в тарифах,\~що діють\~на дату\~нарахування.\~Відповідно до\~п.\~п.\~2.1.1.12.10\~Договору Банк\~має право\~вимагати дострокового\~ виконання\~боргових зобов`язань\~ в\~разі невиконання\~боржником своїх\~боргових та\~інших обов`язків\~за договором.\~ Таким\~чином,\~у порушення\~ умов\~кредитного \~договору,\~ а\~ також\~ст.\~ ст.\~509,\~ 526,\~ 1054\~ ЦК\~ України,\~відповідач зобов`язання\~за вказаним\~договором не\~виконав,\~ хоча\~ст.\~629\~ЦК України\~визначає,\~що договорі\~є обов`язковим\~для виконання\~сторонами.\~Атому, приймаючи до уваги невиконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, зазначену суму заборгованості, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань за договором і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання 03 червня 2021 року представник позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» не з`явився, проте на адресу суду надіслав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач бажає зменшити розмір позовних вимог та стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Договором № б/н від 08 листопада 2013 року в розмірі 6974,73 грн. (6974,73 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 6974,73 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 723,85 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5961,62 грн. - заборгованість по пені). Також, позивач просить стягнути з відповідача 2102,00 грн. судового збору, справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Близнюк В.В. в судове засідання 03 червня 2021 року не з`явився, проте від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4\~ ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних, підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення в цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. При цьому суд враховує, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву б/н від 08 листопада 2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка була підписана з відповідачем 08\~листопада 2013 року, [PERSON] своїм підписом підтвердив, що він згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання баніквських послуг, а також те, що він ознайомився з договором про надання банківськх послуг до його укладення і погоджується з його умовами. Витягом з тарифів з обслуговування кредитних карт "Універсальна" встановлено пільговий період за кожною тратою, базову відсоткову ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, розмір обов`язкового щомісячного платежу, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, розмір штрафу за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором (а.с.17) Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому збільшувався та зменшувався, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, які містяться в матеріалах справи (а.с.8-14). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався та зменшувався, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с.15). Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач використовував кредитну картку № [NUMBER] з датою відкриття 08 листопада 2013 року та терміном дії до вересня 2017 року, що слідує з довідки про надані кредитні картки [PERSON] (а.с.16) . Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, які містяться в матеріалах справи (а.с. 8-14) також слідує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Також із зазначеними випискою та розрахунком підтверджується факт користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що є свідченням приєднання до угоди Відповідача, а дія Договору підтверджується операціями щодо використання кредитного ліміту, повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, які зазначенні у виписці по рахунку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.1.1.2.5 Договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Договору, позичальник зобов`язується у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Договору, клієнт доручає Банку списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, в тому числі мінімального обов`язкового платежу. На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору,сторонами погоджено, що зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням Заяви позивача про зменшення позовних вимог, відповідач має заборгованість у загальному розмірі 6974,73 грн. (6974,73 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 6974,73 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 723,85 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5961,62 грн. - заборгованість по пені). Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В частині 1 статті 549 ЦПК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З положень статті 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку. Таким чином, враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з\~ безумовним визнанням заявлених вимог відповідачем. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок, сплачений позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved