Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) із позовом про зняття арешту з майна. Позивач в обґрунтування позову зазначив, що з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна стало відомо про арешт належного їй майна: Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 24 квітня 2013 року було прийнято постанову № 43085909 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] ; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить на праві власності [PERSON] . Згідно листа з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 10.03-10646 від 16 листопада 2020 року, відповідно до бази даних АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження, а саме: №\~43085909 з виконання виконавчого листа № 1527/5751/12, виданого 23 серпня 2013 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитом № 459/F від 17 липня 2008 року, яке було відкрито 24 квітня 2014 року. 30 грудня 2014 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в попередній редакції Закону). Виконавче провадження було знищено через закінчення строку зберігання, у зв`язку із чим неможливо надати копії матеріалів вказаного виконавчого провадження. Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 04 грудня 2015 року було прийнято постанову № 49565307 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] ; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить на праві власності [PERSON] . Згідно листа з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 10.03-10646 від 16 листопада 2020 року, відповідно до бази даних АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження, а саме: №\~49565307 з виконання виконавчого листа № 1527/5751/12, виданого 23 серпня 2013 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитом № 459/F від 17 липня 2008 року, яке було відкрито 04 грудня 2015 року. 28 квітня 2016 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в попередній редакції Закону). Виконавче провадження було знищено через закінчення строку зберігання, у зв`язку із чим неможливо надати копії матеріалів вказаного виконавчого провадження. 11 грудня 2018 року ПАТ «МТБ Банк» відступило ТОВ «Стандард Фінанс Групп» право вимоги до боржників за кредитним договором № 459/F від 17.07.2008 року на підставі укладеного між ними договору про відступлення прав. Того ж дня, 11 грудня 2018 року ТОВ «Стандард Фінанс Групп» відступило [PERSON] право вимоги до боржників за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року на підставі укладеного між ними договору про відступлення прав. 05 березня 2019 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси замінено стягувача ПАТ «Марфін Банк» на його правонаступника [PERSON] по цивільній справі № 1527/5751/12. Боржник [PERSON] виконала у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року перед кредитором [PERSON] , що підтверджується довідкою від 01 грудня 2020 року про відсутність боргових зобов`язань. Так, на день звернення із позовом у позивача відсутні будь-які грошові зобов`язання перед відповідачем, немає чинних (відкритих) виконавчих проваджень, а тому відсутні підстави для подальшого перебування майна позивача під арештами, які накладені в забезпечення виконання зобов`язань позивача перед кредитором за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року. Тому, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 43085909 від 24 квітня 2013 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 5570291, та зняти арешти нерухомого і рухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 49565307 від 04 грудня 2015 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 13000603, виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження №\~15670484. 16 січня 2021 року ухвалою суду провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06 квітня 2021 року. 11 березня 2021 року від третьої особи надійшли пояснення, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку із тим, що виконавчі провадження № 43085909 та № 49565307 з примусового виконання виконавчого листа № 1527/5751/12 є завершеними, а норми ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачають вчинення виконавчих дій по завершеному виконавчому провадженню. В судове засідання 06 квітня 2021 року з`явився представник позивача. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Розгляд справи відкладено на 08 липня 2021 року. В судове засідання 08 липня 2021 року сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій відповідач підтверджує виконання позивачем боргових зобов`язань, у зв`язку із чим не заперечує проти зняття арештів. Дослідивши обставини справи та докази надані учасниками справи, вислухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 17 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (правонаступник ПАТ «Марфін Банк», ПАТ «МТБ банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 459/F, (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 765\~217, 00 доларів США з розрахунку 13 % річних і терміном погашення по 16 липня 2009 року включно. Сторони домовилися, що за умови відсутності станом на 16 липня 2009 року порушень Позичальником будь-якого із зобов`язань за даним Договором, термін погашення кредиту автоматично продовжується до 15 років і становитиме 17 липня 2023 року. Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою: відповідно до укладеного Договору поруки № 3897-С від 17 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» та [PERSON] (Поручитель), згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 21 червня 2011 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 6\~003 963,63 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 5\~022 334,10 грн., сума заборгованості за відсотками 688\~381,71 грн., пеня за прострочення тіла кредиту 26 814,21 грн., пеня за прострочення відсотків по кредиту 221\~339,02 грн., штраф 45 094,59 грн. Проте, в порушення п. 1.1.1 кредитного договору зобов`язання повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до Договору не виконано. В зв`язку з чим, ПАТ «Марфін Банк» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до боржника і поручителя, у якому просило стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6\~003 963,63 грн. та пропорційно стягнути судові витрати. 21 березня 2013 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/5751/12 позов ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк заборгованість за кредитним договором в сумі 6\~003 963,63 грн. та судовий збір у розмірі 910, 00 грн. з кожного. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси набрало законної сили та були видані виконавчі документи по справі № 1527/5751/12 від 23 серпня 2013 року. В подальшому, як вбачається з відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 10.03-10646 від 16 листопада 2020 року, на виконанні у відділі перебували наступні виконавчі провадження: № 43085909 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1527/5751/12, від 23 серпня 2013 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» у розмірі 6\~003\~963, 63 грн., яке 30 грудня 2014 відповідно до п. 4 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 606-XIV) було завершено (повернуто виконавчий лист стягувачу). № 49565307 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1527/5751/12, від 23.08.2013 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» у розмірі 6\~003\~963, 63 грн., яке 04 грудня 2015 року відповідно до п. 2 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 606-XIV) було завершено (повернуто виконавчий лист стягувачу). Водночас, згідно відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 10.03-10646 від 16 листопада 2020 року виконавчі провадження були знищені через закінчення строку зберігання на підставі пунктів 9.9, 9.10 Наказу Міністерства юстиції України про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 22 грудня 2008, у зв`язку із чим неможливо надати копії матеріалів вищевказаних виконавчих проваджень. 11 грудня 2018 року між Кредитором ПАТ «МТБ Банк» (яке є правонаступником ПАТ «Марфін Банк») та Новим Кредитором ТОВ «Стандард фінанс групп» укладено Договір про відступлення права вимоги, згідно якого Кредитор відступив за плату Новому кредитору право вимоги до боржника за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року разом з додатками та додатковими угодами/договорами до нього, що укладений між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] , та за договорами поруки, що укладені з метою забезпечення виконання зобов`язань боржника за кредитним договором, а саме, в тому числі і за договором поруки № 3897-С від 17 липня 2008 року, укладеним між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] 11 грудня 2018 року між Кредитором ТОВ «Стандард фінанс групп» та Новим Кредитором [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги, згідно якого Кредитор відступив за плату Новому кредитору право вимоги до боржника, зокрема, за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року разом з додатками та додатковими угодами/договорами до нього, що укладений між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] , та за договорами поруки, що укладені з метою забезпечення виконання зобов`язань боржника за кредитним договором, а саме, в тому числі і за договором поруки № 3897-С від 17 липня 2008 року, укладеним між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] 05 березня 2019 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси задоволено заяву [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження, замінено стягувача ПАТ «Марфін Банк» на його правонаступника [PERSON] по цивільній справі № 1527/5751/12. Згідно довідки від 01 грудня 2020 року, виданої кредитором [PERSON] боржнику [PERSON] , станом на 01 грудня 2020 року у боржника [PERSON] відсутні боргові зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2013 року по справі № 1527/5751/12 втратило актуальність у зв`язку із врегулюванням відносин за вказаним кредитним договором у добровільному порядку. Обов`язок [PERSON] з виконання виконавчих листів, виданих Суворовським районним судом м. Одеси на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2013 року по справі № 1527/5751/12 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року в розмірі 6\~003\~963,63 грн. відсутній у повному обсязі в зв`язку з його припиненням. Таким чином, станом на дату звернення до суду, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2013 року є виконаним у повному обсязі, у боржника [PERSON] відсутні будь-які боргові зобов`язання за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року. За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 17 грудня 2020 року всі виконавчі провадження, за якими позивач виступала боржником, завершені. Відсутні чинні (відкриті) виконавчі провадження. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~236870450 від 14 грудня 2020 року вбачається, що майно [PERSON] обтяжене арештами, а саме: номер запису про обтяження 13000603, зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №\~49565307 від 04 грудня 2015, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, та номер запису про обтяження 5570291, зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43058909 від 24 квітня 2013, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р77817 від 14 грудня 2020 року вбачається, що майно [PERSON] обтяжене арештами, а саме: номер запису про обтяження 15670484, зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49565307 від 04 грудня 2015, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області. Судом встановлено, що рухоме та нерухоме майно позивача [PERSON] обтяжене арештами, накладеними державними виконавцями під час примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 459/F від 17 липня 2008 року, боргові зобов`язання за яким станом на 01 грудня 2020 року є виконаними боржником [PERSON] му добровільному порядку у повному обсязі. Згідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. Крім того, обов`язкове виконання рішення суду покладається також Конвенцією про захист прав та свобод людини, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" від 17 липня 1997 р. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження"(далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом ч. ч. 1, 2, ст. 8 Закону, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 606-XIV) та ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1404-VIII), арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Ч. 5 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 606-XIV) та ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1404-VIII) передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як передбачено ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Отже, на підставі вищевикладеного та враховуючи, що рішення суду від 21 березня 2013 року наразі є виконаним, а у боржника відсутні боргові зобов`язання перед кредитором за кредитним договором № 459/F\~від 17\~липня 2008\~року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову [PERSON] про зняття арешту з майна.

Outcome: approved