Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що у них з відповідачем по справі від шлюбу є спільний неповнолітній син - [PERSON] [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. 15 лютого 2016 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу їхній син залишився проживати разом зі нею та знаходиться на повному її утриманні. Батько хоча і обіцяв надавати допомогу на утримання сина, добровільно надавати таку допомогу після розірвання шлюбу відмовляється, не бажає спілкуватися з нею. Відповідач після розірвання шлюбу постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, взагалі не цікавиться його долею, життям, не відвідує його вдома, в дитячому садочку. Жодної участі відповідач у вихованні сина не бере та не має бажання з ним бачитись. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Грошові кошти на життєво важливі потреби дитини відповідач не надавав та не надає по даний час. Відповідач не дарує подарунків, не вітає сина на день народження, дитина не усвідомлює його своїм батьком. Вона проживає із сином в [ADDRESS]. Вони мають хороші житлово-побутові умови, вона повністю утримує дитину, займається його вихованням, допомогу у вихованні сина їй надають її батьки та теперішній її чоловік. Нею створені всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, життя та навчання. У сина є окреме місце для заняття та ігор, спальне місце. В помешканні є усе необхідне для всебічного розвитку дитини. Протягом останніх років, незважаючи на її неодноразові звернення до відповідача щодо прийняття ним участі у вихованні своєї дитини, відповідач не виконував та не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина та не бажає їх виконувати, не вживає заходів щодо забезпечення своїй дитині достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку та захисту його законних прав і інтересів, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям і навчанням своєї дитини, а також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідач не має постійного місця роботи та доходів, тому вважає за необхідне просити суд стягувати аліменти з відповідача у сумі 700 грн, що буде складати 50 % прожиткового мінімуму дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], в зв'язку із ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Стягувати з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісяця на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO]., з моменту надходження позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених у заяві. Представник органу опіки і піклування Тиврівської РДА Сікора О.Г. вважає за доцільне позбавити позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], 2012 р.н. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату і час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених ЦПК, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до повідомлення адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Вінницькій області від 26.06.2017 р. [PERSON] значиться зареєстрованим [ADDRESS]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виховання дитини. Відповідно до п.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на даний час становить 1426 грн. на місяць (Закон України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року №1801-VIII). Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ППВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дитини за умови свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що позивачка та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.59). 15 лютого 2016 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, взагалі не цікавиться його долею, життям, не відвідує його вдома, в дитячому садочку, з дитиною не спілкується, вихованням не займається, участі в навчально-виховному процесі не бере, що стверджується довідкою Сутисківської селищної ради №2056 від 07.06.2017 р., довідкою Сутисківського ДНЗ "Пролісок" №36 від 07.06.2017 р. (а.с.7), а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до висновку Тиврівської РДА орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а тому вимоги позивачки про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідач не має постійного місця роботи та доходів, тому суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти аліменти на утримання сина [PERSON], 2012 р.н., у сумі 700 грн, що складає менше 50% прожиткового мінімуму дитини такого віку. Суд відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати за вимогою про позбавлення батьківських прав у сумі 640 грн., а також відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогою про стягнення аліментів у сумі 640 грн.

Outcome: approved