Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

13 червня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява. В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що службовим розслідуванням за фактом порушення порядку надходження лікарських засобів із аптеки до МОБЛ при установі, що виразилося в невідповідності переліку медпрепаратів первинним документам про їх виписку, доведено наявність винних дій матеріально- відповідальної особи. Завідувач аптеки - провізор (фармацевт) [PERSON] була притягнута до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану наказом СВК (№45) від 09.11.2015 №261. Службовим розслідуванням за фактом порушення порядку проведення закупівлі медикаментів через електронний майданчик «Ргоzorro», що виразився в завищенні ціни при оформленні договірних документів, доведено наявність винних дій матеріально- відповідальної особи. Керівництвом установи розглядалося питання про переведення відповідальної особи на іншу посаду. В зв'язку з наявністю недоліків в діяльності завідувача аптеки - провізора (фармацевта) установи при документальному оформленні закупівель через систему «Ргоzoro», 06 травня та 13 травня 2016 року співробітниками установи, які входять до складу комісії, затвердженої наказом СВК (№45) від 05.01.2016 №7 «Про призначення складу комісії для проведення раптових перевірок», було проведено раптові перевірки зберігання та наявності медикаментів в аптеці установи. За результатами проведеної роботи, перевіряючими особами було виявлено недостачу матеріальних цінностей, що перебувають в підзвіті завідувача аптеки - провізора (фармацевта) [PERSON]. Перевіркою від 06.05.2016 було виявлено відсутність медичних препаратів в кількості 7 упаковок на загальну суму 186,18 грн., а саме: лоратадин №21, упаковка на суму 4,40 грн.; реналган - таблетки №10, 4 упаковки на суму 46,78 грн.; антраль - таблетки №30, 2 упаковки на суму 135,00 грн.. В ході перевірки 13.05.2016 було виявлено відсутність медичних дезінфікаційних засобів: манорм, об'ємом 4 літри, на суму 446,68 грн. та хлор сан, вагою 4 кг, на суму 400,00 грн. За результатами перевірок, загальна сума виявленої недостачі склала - 1032,86 грн. На поставлені питання щодо недостачі медичних препаратів, станом на 06.05.2016, завідувач аптеки - провізор (фармацевт) [PERSON] зазначила, що причиною виявленого факту є особиста усна вказівка в.о. начальника МОБЛ при установі [PERSON], видати вище перераховані препарати представникам управління під час комплексної перевірки, що не знайшло свого підтвердження, за результатами опитування та наданого пояснення в.о. начальника МОБЛ при установі. Відносно недостачі медичних препаратів, станом на 13.05.2016, завідувач аптеки - провізор (фармацевт) [PERSON] зазначила, що причиною виявленого факту є можливість доступу до складу, де зберігаються дезінфікаційні засоби сторонніх осіб. Просить суд задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача , що діє за довіреністю, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та її представник проти позовних вимог заперечують, та пояснили наступне: 12.04.2016 року позивачу було повідомлено, що в цей день відбудеться засідання кадрової комісії, на яке її запросили. Саме під час проведення кадрової комісії вона і дізналася, що у відношенні неї проводилося службове розслідування, за результатами якого нібито «порушила процедуру закупівлі медичних препаратів». Також на засіданні кадрової комісії вона була проінформована що у її відношенні може бути виданий наказ за результатами проведення службової перевірки, з яким пізніше( а саме більше ніж через місяць) вона ознайомилася в кабінеті канцелярії Софіївської ВК №45 - Наказ №124 від 21.04.2016 року. Вважає неправомірним посилання у позовній заяві Позивача на «завищення нею ціни при оформленні договірних документів», оскільки Позивачем всупереч ст.. 35, 36 Закону України «Про здійснення державних закупівель», якими керувалися при всіх попередніх закупівлях, визначення переможця (фірми-постачальника), з яким в подальшому укладатиметься договір, відбулося через електронний майданчик «Ргоzoro». Даний факт сам по собі є колізією: визначення переможця торгів через електронний майданчик «Ргоzoro» не мав правового підгрунття, оскільки ЗУ « Про публічні закупівлі» набрав чинності з 1 квітня 2016 року - для центральних органів виконавчої влади та замовників, що здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання; з 1 серпня 2016 року - для всіх замовників. Тобто на момент проведення закупівель медпрепаратів, які зазначаються в Наказі №124 від 21.04.2016 року, ЗУ « Про публічні закупівлі» не набрав чинності та керуватися ним не було потреби для тендерного комітету Софіївської ВК № 45. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки учасників, дослідивши чинне законодавство, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог зі слідуючих підстав: Судом встановлено, що Софіївська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№45) - це державна установа закритого типу, в якій відбувають покарання особи засуджені до позбавлення волі, що потребують стороннього догляду. При установі функціонує міжобласна багатопрофільна лікарня. Штатний розпис лікувального закладу оновлюється та надається Державною пенітенціарною службою України, у відповідності до затвердженого кількісного складу засуджених, що відбувають покарання. Призначення медичних працівників на посади проводиться, як правило, із врахуванням наявної в них освіти, на підставі кваліфікаційних вимог, затверджених наказом ДДУПВГІ від 07.09.2002 №197 «Про затвердження Посадових кваліфікаційних вимог до основних категорій персоналу КВС». Згідно штатного розпису, затвердженого наказом ДПтС України від 16.04.2013 №230ЮД-13 «Про організаційно - штатні питання», наказом Софіївської виправної колонії (№45) від 14.05.2013 №26 о/с, [PERSON] призначена на посаду завідувача аптеки - провізора (фармацевта) міжобласної багатопрофільної лікарні при установі. За час роботи на зазначеній посаді у керівництва установи неодноразово виникали питання, пов'язані з порушеннями порядку зберігання товарно-матеріальних цінностей, які перебували в аптеці установи, в підзвіті [PERSON] Службовим розслідуванням за фактом неналежного збереження цінностей, які знаходяться в підзвіті матеріально-відповідальної особи завідувача аптекою - провізором (фармацевтом) [PERSON] встановлено наявність винних дій з її боку, внаслідок чого нанесено збитки установі, в сумі 1032.86 грн. Під час засідання кадрової комісії з розгляду даного факту, у відповідності до частини 5 статті 130 КЗпП України, завідувачу аптеки - провізору (фармацевту) [PERSON] було запропоновано скористатись своїм правом та покрити завдану шкоду повністю або частково, в добровільному порядку, на що згоди працівника не отримано. Наказом СВК (№45) від 02.06.2016 №131 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», стосовно завідувача аптеки - провізора (фармацевта) [PERSON] прийнято рішення про притягнення до матеріальної відповідальності. Таким чином, за період роботи на посаді завідувача аптеки - провізора (фармацевта), [PERSON] під час виконання трудових обов'язків, що врегульовані посадовою інструкцією, своїми діями неодноразово сприяла спричиненню збитків установі, але лише завдяки своєчасному врегулюванню цих питань адміністрацією установи, цього вдавалося уникнути. Дані обставини не оспорювались сторонами та підтверджені матеріалами справи. На підставі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже для відшкодування шкоди за правилами\~ст.1166 ЦК України\~необхідно довести такі факти: а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вищенаведенної статті,\~\~завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду). в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суб'єктом відшкодування шкоди відповідно до вищевказанної статті є особа, яка її завдала. При цьому судова практика визначає, що заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода. Згідно з ч. 1\~ст.1172 ЦК України\~передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Частина 1 статті,\~\~встановлює загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: а) Перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). б) Завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов'язані з виконанням трудових (службових) обов'язків, роботодавець відповідальності нести не буде. Так Верховний суд України визначив, що в разі якщо під час перебування на робочому місці в робочий час один працівник в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок неправомірних дій іншого працівника, завдав останньому тілесні ушкодження, обов'язок відшкодування такої шкоди покладається не на підприємство - роботодавця, а на самого завдавача шкоди. У випадку виникнення судового спору відповідачем по таким справам є суб'єкт відповідальності, а безпосередній завдавач шкоди - працівник - залучається до участі у справі в якості третьої особи. В подальшому юридична або фізична особа - роботодавець може звернутися з регресним позовом про притягнення винного працівника до матеріальної відповідальності за нормами трудового законодавства (п. 3\~Постанови Пленуму ВСУ №14 від 29.12.92 р "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками") Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 27 березня 1992 року №6"Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" у п. 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, з урахуванням вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно спричинила матеріальну шкоду СВК №45 в розмірі 1032,86 грн., шляхом неналежного відношення до збереження товарно-матеріальних цінностей, які перебували у неї в підзвітності, відповідач сама вирішила де та як їй зберігати медичні препарати, дозволу у керівництва на використання підвального приміщення не отримувала. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На цій підставі слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1378,00 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі вищезазначеного та\~

Outcome: approved