Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором № 11478048000 від 23.02.2016 року у розмірі 2\~016\~527, 31 гривень, а також понесені судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 23.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11478048000, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 1\~674\~234,82 гривень, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.09.2041 року. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 20,90% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №264163 та № 264163 від 23.02.2016 року. Позивач зазначає, що відповідачами порушуються умови договорів, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Васильків О.В., яка ухвалою від 22.02.2017 року відкрила провадження по справі. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.08.2017 року позовні вимоги банку були задоволені у повному обсязі. Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, [PERSON] звернулась до суду з заявою про його перегляд, мотивуючи свої вимоги тим, що матеріали справи не містять жодних відомостей про отримання нею судових повісток, оскаржуване рішення не містить розрахунків, з яких виходив суд при його ухваленні, докази отримання відповідачами грошових коштів у справі відсутні. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року заяву [PERSON] було задоволено, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.08.2017 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку в підготовче судове засідання. В ході судового засідання, яке відбулось 27.11.2018 року, представник відповідача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив витребувати належним чином завірену копію кредитної справи згідно кредитного договору від № 11478048000 від 23.02.2016 року, стверджуючи, що матеріали справи взагалі не містять будь-яких документів, які підтверджували б отримання відповідачем грошових коштів (платіжних доручень, квитанцій тощо). Ухвалою суду від 27.11.2018 року клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Витребувано від Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" належним чином завірену копію всієї кредитної справи згідно кредитного договору від 23.02.2016 року № 11478048000, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 23 лютого 2016 року з обов`язковим наданням платіжних доручень чи інших документів, що підтверджують отримання відповідачем грошових коштів по вказаному кредиту. Встановлено строк виконання даної ухвали до наступного судового засідання, а саме 14 січня 2019 року о 11.00 годин. \~Вказана ухвала була направлена на виконання до Банку та була отримана уповноваженою особою 17.12.2018 року, що підтверджується відповідною поштовою розпискою. Однак, у судове засідання, яке відбулось 14.01.2019 року представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних доказів не надав, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 14 лютого 2019 року. У зв`язку з невиконанням ухвали у встановлений строк, судом повторно було направлено на адресу Банку копію ухвали суду від 27.11.2018 року. Копію ухвали було отримано Банком 25.01.2019 року, що підтверджується поштовою розпискою. Але станом на 14.02.2019 року вимоги ухвали Банком виконані не були, оригінали витребуваних документів суду не надані та сторони по справі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року позов АТ «УкрСиббанк» залишено без розгляду на підставі п. 9 ч.1\~ст. 257 ЦПК України. Постановою Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року залишено без змін. Не погоджуючись з вказаними рішеннями, АТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Матеріали цивільної справи надійшли до суду 04 вересня 2020 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М. Ухвалою судді\~від 07\~вересня 2020\~року було\~прийнято справу\~до провадження\~та призначено\~підготовче засідання\~ на 22.10.2020 року. Ухвалою судді від 19.11.2020 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 17.12.2020 року. 27.01.2021 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову АТ «Укрсиббанк» у повному обсязі. В ході судового засідання, яке відбулось 27.01.2021 року, до початку розгляду справи по суті, представник відповідача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання: який розмір заборгованості [PERSON] рахується перед AT «Укрсиббанк» за кредитним договором №11478048000 від 23 лютого 2016 року станом на 04.03.2017 рік (зміна строку кредитування на підставі вимоги Банку про дострокове відкликання кредиту) з урахуванням зміни строку кредитування та внесених грошових коштів у рахунок погашення заборгованості? Яка грошова сума була погашена за кредитним договором №11478048000,від 23 лютого 2016 року за період з 23.02.2016 по 04.03.2017 рік з зазначенням окремо по тілу кредиту та по відсоткам за користування кредитними коштами? Ухвалою судді від 27.01.2021 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачі у судове\~засідання не\~зявились,\~повідомлялись належним\~чином,\~про причини\~неявки суду\~не повідомили. Суд, вислухавши доводи сторін, ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк"та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11478048000, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 1\~674\~234,82 гривень, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.09.2041 року. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 20,90% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11478048000 від 23.02.2016 року, між Банком та [PERSON] було укладено договори поруки № 264163 (основний борг) та № 264163 (проценти та інші платежі). Відлповідно джо умов яких, поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 19.09.2008 року, були внесені зміни у Статут АКІБ "УкрСиббанк" щодо зміни повного найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів позичальнику. Однак, позичальник [PERSON] не виконав зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 25.01.2017 року, з якого слідує, що заборгованість за кредитним договором № 11478048000 від 23.02.2016 року складає 2\~016\~527, 31 гривень, з яких: 1\~673\~116,67 гривень заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1\~792,36 гривень за строк з 23.05.2016 року по 25.01.2017 року; 314\~051, 83 гривень заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 284\~883,97 гривень за строк з 23.05.2016 року по 25.01.2017 року; 152,77 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 27.05.2016 року по 25.01.2017 року; 29\~206, 04 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.052.2016 року по 25.01.2017 року. Відповідно до\~статті 11\~Цивільного кодексу\~України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з договорів та інших правочинів. Відповідно до\~статті 509\~Цивільного кодексу\~України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 526\~Цивільного кодексу\~України, зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до\~статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~с.2\~ст.\~1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути солідарно 2\~016\~527,31 гривень, так як жодних доказів (квитанцій, розрахунків тощо) на спростування суми заборгованості, визначеної позивачем, відповідачі суду не надали. Також суд бере до уваги, що позивач своїмпроцесуальним правом не скористався, уточненого позову не надав, з заявою про збільшення позовних вимог не звертався, у зв`язку з чим суд розглядає позов в первісній редакції. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 30\~247, 91 гривень. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. На підставі наведеного,

Outcome: approved