Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому зазначає наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № б/н від 18.06.2007 р. [PERSON] ( далі відповідач ) отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2 , п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг , де зазначено , що Клієнт дає згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити ) кредитний ліміт . Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг " " Правилами користування платіжною карткою " затверджених наказом № СП-2010 -256 від 06.03.2010 р. та Тарифами Банку " , які викладені на банківському сайті http.privatbank.ua/ terms/70 / , складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії "Умов та правил надання банківських послуг" та витягу з "Тарифів Банку" додаються до позовної заяви. При укладені сторони керувалися ст. ст. 526,527,530 , 610 , 629 , 634 та 1054 ЦК України. Банк свої зобов"язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі , а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв"язку з зазначеними порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2018 р. має заборгованість - 144 639.48 грн. , яка складається з наступного : - 5618.86 грн. - заборгованість за кредитом ; - 134427.62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ; - 4593.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією . Також позивач звертає увагу суду , що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином , заборгованість до стягнення становить 112 421.74 грн. , яка складається з наступного : - 5618.86 грн. - заборгованість за кредитом ; - 106 802,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 05.07.2007 р. по 31.03.2018 р. Розрахунок суми заборгованості додається. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вищезазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1762.00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності. Згоден не прийняття заочного рішення . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з"явився. В своїй заяві також просить суд справу розглянути без його участі. Позов не визнає , так як позивачем пропущено строк позовної давності . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню . Судом встановлено, що між сторонами дійсно було укладено кредитний договір б/н від 18.06.2007 р. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7000.00 грн. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач зобов'язання кредитного договору належним чином не виконував, у результаті чого станом на 31.07. 2018 р . , за розрахунком банку, виникла вищезазначена заборгованість . Згідно з пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується автоматично на такий самий термін. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановленого договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином , суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на обґрунтування своїх позовних вимог і на думку дані вимоги обгрунтованими та базуються на вищезазначених нормах матеріального права . В той же час , відповідач вищезазначений позов не визнає по тим підставам , що позивачем пропущено строки позовної давності. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову по даним підставам , суд бере до уваги наступне . Згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем остання проплата відповідачем здійснена 09.09.2015 р. в сумі 19.00 грн. Згідно ст.256 та ст. 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч.4 та ч.5 ст. 257 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як роз'яснив Верховний Суд України в правовій позиції, висловленій в постанові №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як зазначено вище , останній платіж відповідач здійснив 09.09.2015 р. в сумі 19.00 грн. Отже , з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності та він закінчився через три роки , тобто 09.09.2018 р. В той же час ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов до суду 11.10.2018 р. ( день сплати судового збору ) , тобто після закінчення строку позовної давності. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов після спливу строку позовної давності . При цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, які перешкодили ПАТ КБ «Приватбанк» вчасно пред'явити позов. Зважаючи на це, підстави для поновлення позивачу строку позовної давності відсутні. Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз"яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і у зв"язку з цим, відмовити в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed