Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], предмет якого склала вимога про усунення [PERSON], [INFO], від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Також клопоталася про стягнення з відповідача на її користь витрат по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 3, 15, 27, 31, 118-120 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1224, 1261, 1274 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", Витяг з узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Щодо узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування". Як на докази посилається на наступні документи: свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 27.04.2015 року (а.с.6), витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.05.2015 року №40478608 (а.с.7), договір дарування житлового будинку від 19.10.2004 року (а.с.8-9), свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.07.1984 року (а.с.10), свідоцтво про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 23.11.2010 року (а.с.11), довідка про причину смерті № 69 (а.с.12), довідка КЗ "Царичанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Царичанської районної ради" від 25.04.2015 року (а.с.13), лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 25.04.2015 року (а.с.14-15), паспорт громадянина України з дублікатом картки фізичної особи - платника податків на ім'я [PERSON] (а.с.16-18), інформація головного лікаря КЗ "Царичанський районний ЦПМСД" [PERSON] від 16.02.2016 року №174 (а.с.88), товарний чек від 25.04.2015 року (а.с.89), свідоцтво платника єдиного податку та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців на ФОП [PERSON] (а.с.90-91), вказавши про таке. [INFO] року померла її мати - [PERSON], про що 27 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис №197, та видано 27 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області Свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 25 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та надала правовстановлюючий документ - Договір дарування житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Царичанської районної державної нотаріальної контори Кравчук С.В. 19 жовтня 2004 року за реєстровим №2237 та реєстрацію якого здійснено в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 листопада 2004 року. 25 травня 2015 року державним нотаріусом Царичанської районної державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №91/2015. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є батько позивача - [PERSON], сама позивач та її брат - [PERSON]. 23 березня 2002 року вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу змінила на [PERSON]. Крім неї до Царичанської районної державної нотаріальної контори звернувся і її батько - [PERSON], із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] на користь своєї доньки, тобто на користь позивача [PERSON]. Стверджується, що в березні 2014 році стан здоров'я її матері різко погіршився через злоякісне новоутворення шлунка, після чого її здатність до самообслуговування була втрачена, у зв'язку з чим вона потребувала постійного стороннього догляду і піклування. Вона, [PERSON] та її батько [PERSON] взяли на себе забезпечення належних умов по догляду та лікуванню. Повідомляється, що в березні 2014 року відповідачу [PERSON] стало достовірно відомо про тяжку хворобу матері, про її безпорадний стан та тяжке матеріальне і моральне становище. Але в цей період [PERSON] не навідував свою матір та, не зважаючи на її тяжкий моральний стан, свідомо ухилявся від будь-якої допомоги. З'явився лише на її поховання. Також, незважаючи на те, що вона разом з чоловіком виховує двох малолітніх дітей - [PERSON], 2006 року народження, та [PERSON], 2014 року народження, вона постійно піклувалася про свою матір, а саме: забезпечувала харчуванням та одягом, купувала ліки та доглядала разом із своїм батьком [PERSON]. Вказала на те, що відповідач під час хвороби матері не цікавився її станом здоров'я, не провідував її, не купував їй ліки, свідомо ухилявся від догляду за матір'ю, спілкування та моральної підтримки, хоча мав можливість так як є працездатним. Вважає, що [PERSON] свідомо протягом тривалого часу з березня 2014 року по [INFO] року, маючи можливість, ухилявся від надання допомоги своїй матері [PERSON], [INFO], яка через свою тяжку хворобу - злоякісне новоутворення шлунку перебувала тривалий час у безпорадному стані, не могла самостійно забезпечити собі належні умови життя і потребувала постійного стороннього догляду, піклування, матеріальної та моральної підтримки, а тому переконана, що [PERSON] повинен бути усунений від права на спадкування за законом після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO] року. Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч.5. ст. 1224 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Також посилається на те, що відповідно до пункту 6 Постанови Верховного суду України від 30 травня 2008 року за №7 "Про судову практику у справах про спадкування" факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування (пункт 4 витягу з узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Щодо узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування"). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Келембет І.М., позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Водоп'янов С.В., позовні вимоги не визнали, вважають їх необґрунтованими і такими, що суперечать нормам діючого законодавства. Заперечуючи проти задоволення позову посилалися на таке. Зазначені позовні вимоги [PERSON] суперечать нормам закону, не відповідають дійсності і спростовуються такими доводами. По-перше, позивачка [PERSON] є його рідною сестрою, з якою з дитинства у нього склалися неприязні стосунки. По-друге, відповідач проживав разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS] де були і зареєстровані (прописані). По-третє, з квітня по липень 2014 року його мати проходила медичне обстеження у лікарні у зв'язку з погіршенням здоров'я, самостійно пересувалася і ходила на обстеження у лікарню. У цей час він допомагав матері по дому, підтримував її словами, матеріальної допомоги вона не потребувала, оскільки отримувала пенсію. У серпні 2014 року його мати була прооперована у зв'язку з онкологією шлунку. Увесь час знаходження матері на лікуванні, він відвідував її сам, а також з [PERSON], з якою проживав однією сім'єю і від якої має дитину - сина [PERSON]. Під час відвідування матері він привозив їй фрукти, підтримував її словами. Ліками матір забезпечувала лікарня. По-четверте, в той час він підробляв підсобником на будівництві без офіційного працевлаштування, отримував незначний заробіток. Йому необхідно було утримувати малолітнього сина. Також, йому було відомо, що матір відвідувала його сестра та його батько. Оскільки у нього з сестрою були неприязні стосунки з дитинства, то він не хотів приходити до матері в дні відвідування матері сестрою та батьком, уникав з ними зустрічі. [INFO] року мати [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Він був на її похованні, попрощався з нею. Після смерті матері заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не подавав. Відповідач переконаний в тому, що він не ухилявся від надання допомоги своїй хворій матері, підтримував її словами, допомагав їй по дому, відвідував її у лікарні, купував і привозив їй фрукти. Він допомагав матері як міг, оскільки мав мінливий заробіток і йому необхідно було утримувати малолітнього сина. Він знав, що маму у лікарні відвідувала його сестра [PERSON] та його батько [PERSON], необхідними ліками її забезпечувала лікарня, мати отримувала пенсію. Зазначив про те, що до нього не можуть бути застосовані положення частини п'ятої статті 1124 ЦК України, так як він не ухилявся від надання допомоги матері, яка через тяжку хворобу потребувала уваги та догляду, які він надавав поряд з батьком та сестрою. Вважає, що у зв'язку з тим, що у сестри, яка виступає позивачем у справі, з ним, [PERSON], склалися неприязні стосунки з дитинства, вона має намір заволодіти всім спадковим майном та позбавити його спадщини для чого навіть умовила їхнього батька відмовитися від спадщини на її користь. В цьому вбачає недобросовісність позивача та зловживання правами, а тому просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Свідок [PERSON] надала суду письмові пояснення про те, що в 2014 році вона та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Від фактичних шлюбних відносин мають сина [PERSON]. Вони проживали разом з матір'ю її цивільного чоловіка - [PERSON]. Приблизно з квітня 2014 року [PERSON] стала скаржитись на погіршення здоров'я, а згодом у неї виявили ракову пухлину шлунка і в серпні 2014 року її прооперували. До операції вона самостійно пересувалася і ходила на обстеження у лікарню. Її "цивільний чоловік" [PERSON] допомагав своїй матері по дому, підтримував її словами, матеріальної допомоги вона не потребувала, оскільки отримувала пенсію. Вона разом з [PERSON] декілька разів відвідували її у лікарні, що розташована на вул. Космічній в м. Дніпропетровськ. Він привозив своїй матері фрукти і підтримував її словами, а медикаментами її забезпечувала лікарня. В листопаді 2014 року вони припинили шлюбні відносини, а потім їй стало відомо, що [PERSON] померла [INFO] року. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в період хвороби [PERSON], догляд за нею здійснювала її дочка - позивач в справі [PERSON], а також чоловік покійної. [PERSON] їздила в лікарню до матері, добивалася лікування, давала гроші. Їм не відомо, щоб відповідач допомагав. Чули, що мати хотіла будинок оформити на [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що є батьком сторін в даній справі. На час хвороби [PERSON] його син не допомагав доглядати покійну дружину, матеріально теж не допомагав. Лише один раз був у неї в лікарні. Поховання проводив він та його донька, син поховання не проводив. Свідок [PERSON] пояснив, що з відповідачем [PERSON] вони разом працювали близько двох місяців, приятелювали, спілкувалися зазвичай по телефону. Він дійсно в жовтні 2014 року возив його в м. Дніпропетровськ в лікарню до його матері, щоб відвідати її. Позивача [PERSON] він не знає. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач в справі є його сусідом і другом. Він розповідав йому про те, що його мама захворіла. Він заходив до нього, бачив, що він порався на огороді, вправлявся. [PERSON] говорив йому, що допомагає матері по господарству, купує продукти. Свідок [PERSON] пояснила, що цю сім'ю знає давно. З померлою [PERSON] працювали в одній організації. Їй відомо було, що у відповідача з померлою мамою були натягнуті стосунки, бо він своєрідна людина. Коли вона хворіла, він не надавав їй ніякої допомоги. Коли вона ще була жива, то говорила їй, що будинок залишить дочці [PERSON], але, каже, [PERSON] їй проходу не дасть. Зі слів ще живої [PERSON], все по лікуванню випало на [PERSON]. Всі кошти на поховання, також, були дочки. Вони допомагали, та не бачили, щоб якісь кошти витрачав відповідач. Розглянувши справу, вивчивши надані сторонами документи, перевіривши доводи сторін, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно частини третьої цієї статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини четвертої цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 213 ЦПК України суд повинен виконати всі вимоги цивільного судочинства та вирішити справу згідно із законом, а також ухвалити рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини, що мають значення для справи. [INFO] року померла [PERSON], яка була матір'ю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], а також дружиною [PERSON] (6, 10, 11, 12, 16-18, 25-30, 60-61). Після її смерті відкрилася спадщина стосовно належного їй майна, зокрема і щодо житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 8). За цією адресою зареєстровано місце постійного проживання позивача [PERSON] (а.с.17). 25.05.2015 року в Царичанській державній нотаріальній конторі було зареєстровано спадкову справу на ім'я покійної [PERSON] за номером у спадковому реєстрі 57487043 та номером у нотаріуса 91/5015 за заявою позивача [PERSON] (а.с.7, 25-30). Згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.04.2015 року причиною смерті стало злоякісне новоутворення шлунка з приблизним часом між початком захворювання і смертю 1,5 року (а.с 14-15). Між позивачем і відповідачем виник спір щодо доступу до реалізації права на спадкування за законом спадкоємцями першої черги, у зв'язку з чим позивач наполягає на усуненні відповідача від права на спадкування за законом на підставі частини п'ятої статті 1224 ЦК України. Із встановлених обставин випливає, що правові відносини, із яких виник цивільно-правовий спір, регулюються ст.ст. 614, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1224, 1258, 1261 Цивільного кодексу України, ст. 172 Сімейного кодексу України. Так, частиною п'ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до статті 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. За результатами судового розгляду суд дійшов переконання, що залишилася не підтвердженою доказами зі сторони позивача та обставина, що отримуючи піклування і допомогу від дочки та чоловіка, [PERSON] потребувала допомоги особисто від сина - [PERSON], і така допомога, щонайменше, могла сприяти одужанню, фізичній реабілітації або відтермінуванню настання її смерті чи зменшенню фізичних страждань. Крім того, маючи згідно положень частини другої статті 172 СК України право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатної (немічої) матері як її законний представник, без спеціальних на те повноважень, позивач [PERSON] не пояснила суду про те, чому вона не вчинила необхідних дій на випадок, якщо повнолітня дитина не піклується про свою непрацездатну, немічну матір, щоб одержати рішення суду про стягнення з такої повнолітньої дитини коштів на покриття витрат, пов'язаних із наданням необхідного піклування, як про те зазначається у частині третій статті 172 СК України, при тому стверджуючи, що відповідач "свідомо ухилявся від догляду за матір'ю, а саме: від надання їй нематеріальних послуг - спілкування, моральної підтримки; від надання догляду під час її хвороби, хоча мав фізичну можливість; будь-якої матеріальної підтримки, хоча мав на це можливість, так як є працездатним" (а.с.3). Суд вважає переконливими доводи відповідача про те, що винних дій чи ігнорування інтересів хворої матері з його сторони не було, що в силу специфіки складних та недоброзичливих його відносин з батьком і сестрою, які були постійно біля хворої матері за її місцем проживання, він був обмежений в доступі до спілкування з матір'ю, а також те, що він мав відвідини матері у лікарні в місті Дніпропетровську, що підтверджується його особистими поясненнями, які узгоджуються з показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За викладених обставин суд позбавлений можливості встановити, що [PERSON] ухилявся від виконання обов'язку у розумінні частини п'ятої статті 1224 ЦК України щодо утримання матері у період, коли вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги й піклування через немічність, а тому дійшов висновку, що позов [PERSON] пред'явлено безпідставно, у зв'язку з чим заявлені нею позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у позові повністю понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed