Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

03.05.2019 року позивач Обслуговуючий кооператив «Темп-2» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, в якому просив: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Обслуговуючого кооперативу «Темп-2» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 3107,91 грн., індекс інфляції за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 1202,91 грн., 3% річних за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 276,90 грн., та судові витрати, які поніс позивач станом на дату винесення судового рішення по даній справі. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, позивач Обслуговуючий кооператив «Темп-2» посилається на наступне. Так, 04 листопада 1962 року був створений Житлово-будівельний кооператив «Темп-2», назва якого 06 грудня 2004 року відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №186 від 30 квітня 1985 року була змінена на Обслуговуючий житлово - будівельний кооператив «Темп-2». Протягом 1964-1979 р.р. номер будинку місця розміщення ЖБК «Темп-2» змінювався з №29 на №43 у зв`язку із забудовою [ADDRESS]. 13 лютого 2015 року загальними зборами членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» було прийнято рішення про його ліквідацію з правом передачі всіх активів, прав та обов`язків до іншої неприбуткової організації відповідного виду - Обслуговуючого кооперативу «Темп-2». Передача прав та обов`язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» відбулася 01 червня 2015 року. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов`язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку [ADDRESS] перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2». Позивач посилається на те, що відповідно до акту прийому-передачі карток паспортного обліку (Ф.16) від 13.02.2017 р. за місцем знаходження житлового будинку [ADDRESS] зареєстровані з 02.12.2000 р. - громадяни Індії [PERSON] , [INFO] , з 01.12.1998 р. - громадянка України [PERSON] , [INFO] . Право власності на квартиру [ADDRESS] , громадянином Індії [PERSON] , [INFO] , було отримано на підставі договору купівлі-продажу В8478/10152 від 27.08.1996 р., придбану через Київську універсальну біржу. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 165206364 від 29.04.2019 р., право власності на квартиру [ADDRESS] , в реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке ведеться з 01.01.2013 р., зареєстровано 18.04.2011 р. на підставі вищевказаного договору-купівлі-продажу від 27.08.1996 р. У зв`язку із реєстрацією [INFO] громадянином Індії [PERSON] , [INFO] , в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суб`єкта підприємницької діяльності, останній здавав квартиру [NUMBER] в оренду, що підтверджується договором найму житлового приміщення від 23.03.2013 р., за кодом КВЕД 68.20. Позивач вказує, що зобов`язання відповідачів щодо оплати за комунальні послуги перед ОЖБК «Темп-2» за період до 01.06.2015 р. в розмірі 465,61 грн. були передані ОК «Темп-2» 01.06.2015 р., у зв`язку з чим ці зобов`язання у відповідачів щодо оплати заборгованості в розмірі 465,61 грн. виникли з 01.06.2015 р. вже перед ОК «Темп-2». З моменту прийняття зобов`язань позивача на себе по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг у відповідачів виник борг за отримані, але не сплачені послуги ще на суму 2642,30 грн. станом на 01.04.2017 р. Згідно довідки КП ГІОЦ №02-93 від 05.01.2017 р., з яким ОК «Темп-2» уклало договір на надання послуг обробки та розщеплення платежів мешканців за комунальні послуги, розробка рахунків, перевірка правильності нарахувань та виплат, заборгованість відповідачів перед ОК «Темп-2» за період з січня 2014 р. станом на 31.12.2016 р. за спожиті комунальні послуги вже складала 2390,70 грн. Відповідно до акту приймання-передачі майна з управління в управління від 31.03.2017 р., за яким житловий будинок [ADDRESS] був переданий 31.03.2017 р. з управління ОК «Темп-2» в управління ОСББ «АВІА», зазначено, що заборгованість відповідачів станом на 01.04.2017 р. за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 3107,91 грн. згідно довідки №02-3361 від 03.09.2018 р. залишається на балансі ОК «Темп-2». Згідно розрахунку-попередження за особовим рахунком [NUMBER] ( [NUMBER] ), наданим КП «ГІОЦ» разом із листом № 02-2302 від 16.05.2017 р., відповідачі здійснювала оплату за надані послуги і попередньому управителю ОЖБК «Темп-2» і позивачу в розмірі 15187,[NUMBER] грн. за надані послуги в розмірі 17966,89 грн., що підтверджує існування правовідносин між сторонами по справі, а також підтверджує наявність у відповідачів заборгованості перед позивачем в розмірі 3107,91 грн. Також позивач вказує, що згідно довідки № 02-2302 від 16.05.2017 р. нарахування за видами платежів та оплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та за іншими довідками, заборгованість за надані послуги у відповідачів виникла з січня 2014 р. Однак, при врахуванні оплат відповідачів у 2014-2015 р.р. в розмірі 15187,[NUMBER] грн., а також здійснення облікової політики позивача згідно Закону України «Про бухгалтерський облік в Україні, заборгованість відповідачів виникла з квітня 2016 р., що підтверджується розрахунком КП «ГІОЦ». Виходячи з наведеного, позивач ОК «Темп-2» звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] суму заборгованості, а також інфляційні втрати та 3% річних, в зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань у порядку ст. 625 ЦК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 07.05.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 06.06.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Темп-2» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.10.2019 р. до суду від представника позивача ОК «Темп-2» надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Обслуговуючого кооперативу «Темп-2» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 3107,91 грн., індекс інфляції за невиконання грошового зобов`язання станом на 25.11.2019 р. в розмірі 1277,51 грн., 3% річних за невиконання грошового зобов`язання станом на 25.11.2019 р. в розмірі 330,42 грн., та судові витрати, які поніс позивач станом на дату винесення судового рішення по даній справі. Представник позивача ОК «Темп-2» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 25.11.2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого представник ОК «Темп-2» підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує, а справу просить розглянути за відсутності представника ОК «Темп-2». Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідачів до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача ОК «Темп-2». Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. З матеріалів справи судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] , є громадянин Індії [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу В8478/10152 від 27.08.1996 р., яка була придбана через Київську універсальну біржу, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 165206364 від 29.04.2019 р. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи №3229720 від 16.05.2019 р., за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 01.12.1998 р. по теперішній час. Відповідно до даних довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України в м. Києва, яка надійшла на адресу суду 05.06.2019 р. та зареєстрована за Вхід. №48130/19, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за даними 19.12.2015 р. Встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] до 2014 р. знаходився на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОЖБК «Темп-2», який надавав житлово-комунальні послуги згідно із Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «;Про кооперацію» всім мешканцям будинку. Так, 04 листопада 1962 року був створений Житлово-будівельний кооператив «Темп-2», назва якого 06 грудня 2004 року відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №186 від 30 квітня 1985 року була змінена на Обслуговуючий житлово - будівельний кооператив «Темп-2». Рішенням загальних зборів членів кооперативу № 1 від 13 лютого 2015 року ОЖБК «Темп-2» був ліквідований з передачею всіх активів юридичної особи іншій неприбутковій організації - ОК «Темп-2». Передавальним актом від 01 червня 2015 року, затвердженим рішенням загальних зборів членів ОК «Темп-2» від 01 червня 2015 року, основні активи були передані від ОЖБК »Темп-2» до ОК «Темп-2». Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов`язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку [ADDRESS] перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2». Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Таким чином, відповідачі були та є споживачами житлово-комунальних послуг. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг № 3690 від 24 березня 2015 року, укладеного між КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та ОК «Темп-2», нарахування та розщеплення коштів за спожиті комунальні послуги здійснює КП «ГІОЦ». Оплата за надані комунальні послуги здійснюється на поточні рахунки КП «ГІОЦ», яка після її розщеплення спрямовується даною організацією на рахунки комунальних підприємств та організацій (щодо постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення), балансоутримувача та/або управителя. Виготовлення рахунків за житлово-комунальні послуги (формування та друк) в місті Києві здійснюється Комунальним підприємством «Головний інформаційний обчислювальний центр» на підставі даних, які подає ОК «Темп-2». Рахунки даються споживачам послуг шляхом розміщення їх у поштових скриньках мешканців будинку. Будь-якого іншого способу вручення рахунків (особистого вручення, направлення кореспонденцією) законодавством не визначено. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як зазначено вище, позивач є виконавцем і виробником послуг (за переліком, визначеним постановою КМУ № 869 від 01 червня 2011 року), а відповідач - споживачем даних послуг. Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15. Вбачається, що зобов`язання відповідачів щодо оплати за комунальні послуги перед ОЖБК «Темп-2» за період до 01.06.2015 р. в розмірі 465,61 грн. були передані ОК «Темп-2» 01.06.2015 р., у зв`язку з чим ці зобов`язання у відповідачів щодо оплати заборгованості в розмірі 465,61 грн. виникли з 01.06.2015 р. вже перед ОК «Темп-2». З моменту прийняття зобов`язань позивача на себе по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг у відповідачів виник борг за отримані, але не сплачені послуги ще на суму 2642,30 грн. станом на 01.04.2017 р. Згідно довідки КП ГІОЦ №02-93 від 05.01.2017 р., з яким ОК «Темп-2» уклало договір на надання послуг обробки та розщеплення платежів мешканців за комунальні послуги, розробка рахунків, перевірка правильності нарахувань та виплат, заборгованість відповідачів перед ОК «Темп-2» за період з січня 2014 р. станом на 31.12.2016 р. за спожиті комунальні послуги вже складала 2390,70 грн. Відповідно до акту приймання-передачі майна з управління в управління від 31.03.2017 р., за яким житловий будинок [ADDRESS] був переданий 31.03.2017 р. з управління ОК «Темп-2» в управління ОСББ «АВІА», зазначено, що заборгованість відповідачів станом на 01.04.2017 р. за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 3107,91 грн. згідно довідки №02-3361 від 03.09.2018 р. залишається на балансі ОК «Темп-2». Факт надання позивачем комунальних послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: довідкою № 12 від 21 березня 2015 року про наявність договорів, анкетних даних споживача теплової енергії від 30 квітня 2015 року та від 31 грудня 2015 року, актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 29 лютого 2016 року, актом прийому-передачі будинку від 01 червня 2015 року, актом приймання-передачі дебіторської заборгованості від 01 червня 2015 року, актом приймання-передачі кредиторської заборгованості від 01 червня 2015 року, списком мешканців/власників та орендарів станом на 01 червня 2015 року, списком мешканців/власників, що мають пільги та субсидії, станом на 01 червня 2015 року, договором № 3690 від 24 березня 2015 року про надання послуг, укладеного з КП «ГІОЦ», договором поруки від 02 червня 2015 року, укладеного з ПАТ "Київенерго", договором поруки від 29 травня 2015 року, укладеного з ПАТ "Київенерго", ухвалою Господарського суду міста Києві від 06 квітня 2016 року в справі № 5011-48/17369-2012, відповідями ПАТ «Київенерго» № 050КСК/15/11/20775 від 06.12.2017 р., № 202/507 від 14 листопада 2017 року, відповіддю ПАТ «Київводоканал» № 5395/18/36/02-17 від 14 листопада 2017 року, повідомленнями позивача від 01.06.2015 р., 01.06.2016 р., 13.04.2016 р., від 19.05.2017 р. про зміну управителя та балансоутримувача житлового будику, листом КП «ГІОЦ» №02-4258 від 25.10.2017 р., довідкою від 05.01.2017 р. нарахування за видами платежів та оплату по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., листом КП «ГІОЦ» №02-2302 від 16.05.2017 р. з розрахунком-попередженням станом на 31.03.2017 р. по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), рахунком на сплату за комунальні послуги та інші платежі за травень 2016 р. та повідомленням про заборгованість станом на 01.05.2017 р. від КП «ГІОЦ», списками боржників у позивача за несплату комунальних послуг та інших платежів, що надаються КП «ГІОЦ» щомісячно. При цьому, вбачається, що згідно розрахунку-попередження за особовим рахунком № [NUMBER] ( [NUMBER] ), наданим КП «ГІОЦ» разом із листом № 02-2302 від 16.05.2017 р., відповідачі здійснювала оплату за надані послуги і попередньому управителю ОЖБК «Темп-2» і позивачу в розмірі 15187,36 грн. за надані послуги в розмірі 17966,89 грн., що підтверджує існування правовідносин між сторонами по справі, а також підтверджує наявність у відповідачів заборгованості перед позивачем в розмірі 3107,91 грн. Відповідно до довідки № 02-2302 від 16.05.2017 р. нарахування за видами платежів та оплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та за іншими довідками, заборгованість за надані послуги у відповідачів виникла з січня 2014 р. Однак, при врахуванні оплат відповідачів у 2014-2015 р.р. в розмірі 15187,36 грн., а також здійснення облікової політики позивача згідно Закону України «Про бухгалтерський облік в Україні, заборгованість відповідачів виникла з квітня 2016 р., що підтверджується розрахунком КП «ГІОЦ». Згідно наданого суду розрахунку, станом на 25.11.2019 р. сума заборгованості відповідачів [PERSON] , [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги складає - 3107,91 грн. Суд погоджується з наданим суду позивачем розрахунком заборгованості, та вважає можливим взяти до уваги при вирішенні даної справи по суті. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Так, надані представником позивача докази відповідають вимогам ст.ст. 76 - 79 ЦПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, і які дають суду підстави для висновків, викладених вище, щодо обов`язку відповідача оплачувати надані позивачем послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з того, що відповідач нерегулярно вносила плату за надані житлово-комунальні послуги, що призвело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. З приведеного представником позивача розрахунку, наданого до суду та перевіреного судом, вбачається, що станом на 25.11.2019 р. інфляційні втрати становлять 1277,51 грн., 3 % річних у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання становить 330,42 грн. Вказаний вище розмір заборгованості та наданий позивачем розрахунок узгоджується з вимогами чинного законодавства та матеріалами справи. Доказів на спростування вказаної вище заборгованості відповідачами до суду не надано. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами, які в судове засідання не з`явилися, не скористалися процесуальним правом висловити свій відзив (заперечення) на позов та надати докази на спростування розміру заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторона позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову в частині солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. в рівних частинах, тобто по 960,50 грн. з кожного. Що стосується стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу позивачем в розмірі 3694,00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що 11.02.2016 р. між Обслуговуючим кооперативом «Темп-2» та адвокатом Джас І.В. було укладено договір про надання адвокатських послуг № 68. На підтвердження своїх повноважень представником позивача надано суду копію ордеру серії КС № 123933 від 11.02.2016 р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3881/10, виданого 22.01.2009 р., копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України. Як вбачається з копії рахунку № СФ-26 від 17.04.2019 р., що адвокатом Джас І.В. виконано робіт (складання позовної заяви, оформлення, підписання та направлення до суду) на суму 800,00 грн. Крім того, згідно квитанції № 3701364-1 від 29.04.2019 р., ТОВ «ФК «Юапей» було сплачено кошти в розмірі 23,00 грн. за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав. Також, 12.11.2019 р. представником позивача на обґрунтування розміру судових витрат надано: копію акту прийому-передачі послуг від від 30.09.2019 р. за договором №68 від 11.02.2016 р.; копії рахунків № СФ-43 від 30.09.2019 р., № СФ-48 від 23.10.2019 р. Оцінивши надані представником позивача матеріали в обгрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає їх обгрунтованими частково. Так, враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1050,00 грн. (витрати, пов`язані зі складанням позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог), як такі, що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову, обсягу виконаної роботи представником позивача з метою підготовки справи до судового розгляду, часу, необхідного для підготовки такого обсягу документів. Разом з тим, суд вважає, що понесені позивачем витрати в іншій частині, а саме написання письмових пояснень, заяв, адвокатських запитів тощо, в тому числі отримання додаткових доказів, а саме отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, задоволенню не підлягає, оскільки є такими, що не узгоджуються з вимогами ст.ст. 133, 137 ЦПК України. При цьому, суд звертає увагу на те, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача ОК "Темп-2". Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення понесених судових витрат підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial