Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму 403441,46 грн., що складає: заборгованість за вкладом «Стандарт, 12 міс.» № SAMDN2500720617591 від 13.10.2011 року у розмірі 256000 грн.; заборгованість за вкладом «Копілка, 12 міс.» № SAMDN27000720617595 від 13.10.2011 року у розмірі 136705,65 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам на вклад «Копілка, 12 міс.» № SAMDN27000720617595 від 13.10.2011 року у розмірі 10135,81 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між ним та ПАТ «ПриватБанк» укладено договір вкладу «Стандарт, 12 міс.» № SAMDN2500720617591 від 13.10.2011 року згідно якого він розмістив на депозитному рахунку № 26354610825056 грошові кошти у розмірі 10000 доларів США на строк 12 місяців до 13.10.2012 року включно від 8 % річних. Також, до договору вкладу «Стандарт, 12 міс.» між сторонами укладено додаткову угоду від 13.10.2011 року, відповідно до якої банк збільшує відсоткову ставку по вкладу клієнту на 1 % річних на строк до 13.10.2012 року. Відповідно у пероід з 13.0.2011 року по 13.10.2012 року щодо вкладу «Стандарт, 12 міс.» діяла відсоткова ставка 9 % річних. За домовленістю сторін ставка 9 % річних на вклад «Стандарт, 12 міс.» діяла також і після автоматичної пролонгації вкладу. Окрім договору вкладу «Стандарт, 12 міс.» 13.10.2011 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір вкладу «Копілка, 12 міс.» № SAMDN27000720617595 від 13.10.2011 року під 8 % річних та відкрито відповідний рахунок № 26354610826118. 13.10.2011 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір доручення, відповідно до якого клієнт доручає банку, а банк зобовязується здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнта, вказаному в додатках, і перераховувати на реквізити та в порядку, вказаних в додатках до цього Договору. 13.10.2011 року сторонами також підписано додаток № 1 до договору доручення, згідно якого банк зобовязався щомісячно списувати 73 доларів США, що становлять нараховані відсотки за вкладом «Стандарт, 12 міс.» з його рахунку № 26354610825056 на інший рахунок № 26354610826118. Перераховані договори укладені між ним та банком у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим в місті Керч, оскільки 18.03.2014 року його місце проживання було зареєстровано за адресою: АРК, [ADDRESS]. В пункті 3 депозитних договорів зазначено, що в разі, якщо по закінченні строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний в заяві. Відповідно до пункту 4 депозитних договорів при продовженні строку вкладу розрахунок відсотків за кожен новий строк вкладу здійснюється по відсотковій ставці, яка діяла в банку для продовжених депозитних вкладів даного найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод. У період з 2011 року по 2015 рік ним не заявлено банку вимогу про відмову від продовження дії вкладів «Стандарт, 12 міс.» та «Копілка, 12 міс.», а тому зазначені договори автоматично продовжувалися на строк 12 місяців на умовах зазначених в депозитних договорах і діяли до 13.10.2016 року. Відсоткова ставка за домовленістю сторін встановлена у розмірі 9 % річних і діяла протягом всього строку чинності депозитних договорів, а саме до 13.10.2016 року. Він за весь час дії договорів вкладу «Стандарт, 12 міс.» та «Копілка, 12 міс.» не знімав з рахунків по депозитним договорам нарахованих відсотків. 11 липня 2016 року він звернувся до банку з вимогою надати інформацію щодо стану депозитних вкладів за договорами, за розглядом зазначеної вимоги банком не було надано жодної інформації про стан депозитних вкладів, при цьому повідомлено про неможливість банком здійснювати діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, про матеріальні втрати банку та про надання претензії до Російської Федерації. 21.09.2016 року для припинення дії депозитних договорів та повернення сум вкладів із нарахованими відсотками він звернувся безпосередньо до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про припинення дії депозитних договорів «Стандарт, 12 міс.» № SAMDN2500720617591, «Копілка, 12 міс.» № SAMDN27000720617595. ПАТ КБ «ПриватБанк» надана відповідь про неможливість повернення грошових коштів по вкладам за абстрактних, на його думку причин, та втрату активів на тимчасово окупованій території АРК Крим. Вважає такі дії банку неправомірними та такими, що суперечать чинному законодавству України, порушують його права та законні інтереси. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на не надання позивачем оригіналів договорів банківського вкладу та квитанцій про внесення грошових коштів за вказаними вкладами, у звязку з чим позивачем не доведено належними доказами факту укладення договорів банківського вкладу між сторонами, факту внесення заявлених сум грошових коштів. Також, вказав на відсутність доступу до документів, які залишились на окупованій території. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] та його представником у судовому засіданні на підтвердження фактичних обставин справи та вимог надані наступні копії документів: заява № SAMDN2500720617591 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 міс.» від 13.10.2011 року, додаткова угода від 13.10.2011 року, платіжне доручення № [NUMBER] від 13.10.2011 року на суму 10000 доларів США, заява № SAMDN27000720617595 на оформлення вкладу «Копілка 12 міс.» від 13.10.2011 року, договір доручення на проведення ПриватБанком платежів від 13.10.2011 року, додаток до договору доручення від 13.10.2011 року. 11.07.2016 року [PERSON] письмово звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про надання інформації щодо стану депозитних вкладів за договорами банківського вкладу та 21.09.2016 року із заявою про припинення дії депозитних договорів. На вказані звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив [PERSON] про вимушене припинення діяльності банку на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, що призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилось на окупованій території, що призвело до виникнення значних матеріальних втрат. Також розяснив, що з метою отримання компенсації збитків завданих незаконною анексією Російською Федерацією території АРК і Міста Севастополя ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до РФ претензію відповідно до Міжнародної конвенції про захист іноземних інвестицій. У постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року (справа № 6-149цс13) міститься висновок про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки. У постанові від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-118цс14) Верховний Суд України висловив правовий висновок про те, що згідно зі статтею 1059 ЦК України, пунктом 1.4 Положення та пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі їх здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом системи автоматизації банку (далі - САБ). За положеннями статті 1059 ЦК України, пункту 1.4. Положення, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції № 492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. В порушення вимог діючого законодавства України, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення відповідного договору між ним та банком, факту внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також доказів про дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів укладення договорів банківського вкладу з ПАТ «КБ «ПриватБанк», а також доказів наявності грошових коштів на таких рахунках станом на час розгляду справи, суд прийшов до висновку щодо недоведеності позовних вимог [PERSON] Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. На виконання вищевказаного Закону та ряду інших законів і нормативно-правових актів Правління Національного банку України, а також з метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06.05.2014 року № 260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя" (Постанова НБУ № 260). Згідно з п.5 Постанови НБУ № 260, банки, у тому числі ПАТ КБ ПриватБанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Рішенням Центрального банку Російської Федерації ([PERSON]) № РН-ЗЗ/І від 21 квітня 2014 року, також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального призначення Севастополя - ПАТ КБ "ПриватБанк". За законодавством України чинність окупованій території Автономної Республіки Крим нормативних актів РосійськоїФедерації не визнається, та вони не підлягають виконанню. В той же час, наявність вказаного рішення Банку [PERSON] щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «ПриватБанк" унеможливлювало діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя - Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПриватБанк". Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ "ПриватБанк" на території РК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя. Окупаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ "ПриватБанк", шо використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії "Кримське РУ АТ КБ "ПриватБанк". а саме: приміщень банку, банкоматів, терміналів, банкоматів, транспортних засобів та інш. У зв'язку з цим відповідач не мав доступу до свого майна, що визначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Були арештовані також права за зобов'язаннями банку, у тому числі і права вимоги, і борги за всіма зобов'язаннями. Крім того, відповідно до Постанов ДР Республіки Крим № 2085-6/14 від 30 квітня 2014 року, № 2474-6/14 від 03.09.2014 року, до майна, яке підлягає націоналізації, та обліковується як власність Республіки Крим, віднесено також майно ПАТ КБ «ПриватБанк", що знаходиться на території АРК та міста Севастополя. З цих причин відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. У засобах масової інформації неодноразово оприлюднювалася офіційна - інформація, що майно ПАТ КБ "ПриватБанк", яке знаходиться на території Криму, буде націоналізоване, а за рахунок цих коштів здійснюватиметься розрахунок з вкладниками відповідача. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON]

Outcome: dismissed