Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що з 28 вересня 1981 року по 17 лисьтопада 2005 року працював на ПАТ "Шахтоуправління "Донбас". Через тяжкі умови праці захворів на професійне захворювання. Медичним висновком №9319, виданим 02 листопада 2005 року КЛПУ "Обласна клінічна лікарня профзахворювань" йому було встановлено професіне захворювання - хронічна вертеброгенна попереко-хрестьова радікулопатія в стадії загострення з больовим синдромом. Висновком МСЕК №1734 від 17.11.2005 року йому була встановлена 2 група інвалідності за професійним захворюванням та 50% втрати професійної працездатності. Через своє захворювання він систематично лікується, не може вести нормальний спосіб життя, відчуває постійний біль, психологічний дискомфорт. Тому просив стягнути з ПАТ "Шахтоуправління "Донбас" заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 52618 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з"явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ "Шахтоуправління "Донбас" у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Також пояснив, що позивач є застрахованою особою і на нього розповсюджуються вимоги ЗУ "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". На час встановлення позивачеві втрати працездатності діяла редакція зазначеного закону, за якою заподіну моральну шкоду відшкодовув Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. А тому вважає, що правових підстав для стягнення моральної шкоди з ПАТ "Шахтоуправління "Донбас" немає. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі міста Донецька у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Також пояснив, що позивачем не наведено доказів заподіяння йому моральної шкоди. Крім того, позивач жодного разу не звертався до фонду за отриманням ліків та санаторно-курортного лікування. Крім того, позивач має низку супутних захворювань, які також можуть спричиняти йому моральні страждання. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Як встановлено у судовому засіданні позивач з 28.09.1981 року по 28.09.2005 року працював на ПАТ "Шахтоуправління "Донбас" на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем у шахті (а.с.5-8). Актом МСЕК №061626 від 17.11.2005 року позивачеві встановлена 2 група інвалідності у зв"язку з професійним захворюванням і 50% втрати професійної працездатності (а.с.10-12). Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, створює рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від встановленої законом. Пунктами 2 та 5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними доповненнями та змінами) роз"яснено, що спори про відшкодування фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безспосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень: - у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов"язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов"язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, введеними в дію в різні стрпоки, суду необхідно в кожній справі з"ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими законодавчими актами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.237-1 КзПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності з вимогами ст.ст.21, 28, 34 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" право на отримання потерпілим компенсації за моральну шкоду виникає зі дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Як встановлено у судовому засіданні вперше позивачеві стійка втрата працездатності була встановлена 17 листопада 2005 року. Статтею 9 ЗУ "Про охорону праці" та ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в редакції, яка діяла на час встановлення позивачеві стійкої втрати працездатності, передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові внаслідок каліцтва, професійного захворювання або іншого ушкодження здоров"я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість стягнення моральної шкоди, заподіяної позивачів професійним захворюванням з Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі міста Донецька. При визначенні розміру суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та ступінь моральних страждань позивача, що позивач був звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України, тобто за станом здоров"я, тривалий час вимушений лікуватися, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.13-26), через що відчуває фізичні страждання та дискомфорт, а також враховуючи принципи виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі міста Донецька 15000 грн. В частині позову до ПАТ "Шахтоуправління "Донбас" слід відмовити. На підставі вищевикладеного, ЗУ "Про охорону праці", ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", постанови пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди" (з наступними доповненнями та змінами),

Outcome: partial