Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з цими позовами, вказавши, що 01 січня 2008 року між [PERSON], / позивач-1 / та ТОВ "Правда" було укладено Договір оренди земельної ділянки № 45. Відповідно до умов укладеного договору [PERSON], передала відповідачу у строкове та платне користування земельну ділянку площею 7,150 га, кадастровий номер 122283500:01:020:0160, яка належить їй що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ДП № 085634, виданого на підставі розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації № 537 від 14 жовтня 2002 року та розташована на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, за межами населеного пункту, терміном на пять років, тобто до 31 грудня 2012 року. Після закінчення даного договору [PERSON] мала намір більше не передавати вищезазначену земельну ділянку будь-якій особі, та планувала самостійно на ній господарювати, але при зверненні до відповідача з вимогою повернути їй земельну ділянку, останній відмовив, посилаючись на наявність Додаткової угоди № 146 від 01 січня 2013 року, відповідно до умов якої дію договору оренди було продовжено на пять років, з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2017 року. Так, 01 січня 2008 року між [PERSON], / позивач-2 / та відповідачем було укладено договір № 43, згідно умов якого позивач-2 передав ТОВ "Правда" земельну ділянку, загальною площею 7,085 га, кадастровий номер 1222083500:01:020:0163, яка належить йому на праві приватної власності та розташована на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, за межами населеного пункту у строкове та платне користування, терміном на пять років. Після закінчення даного договору [PERSON], мав намір більше не передавати вищезазначену земельну ділянку будь-якій особі, та планував самостійно на ній господарювати, та як зазначає, відповідач про даний намір добре знав. В період з 31 грудня 2012 року позивач-2 не отримував від відповідача жодних пропозицій щодо продовження договірних відносин з ним щодо земельної ділянки. Але при зверненні до відповідача з вимогою повернути їй земельну ділянку, останній відмовив, посилаючись на наявність Додаткової угоди № 148 від 01 січня 2013 року, відповідно до умов якої дію договору оренди було продовжено на пять років, з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2017 року. Тому позивачі просять визнати недійсними додаткову угоду № 146 від 01 січня 2013 року, зареєстровану у Відділі Держкомзему у Криничанському районі Дніпропетровської області, запис в книзі договорів оренди землі № 122208354000279 від 13 серпня 2012 року, до договору оренди землі № 45 від 01 січня 2008 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Правда" щодо земельної ділянки, загальною площею 7,150 га, кадастровий номер 1222083500:01:020:0160, розташована на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту; Витребувати у ТОВ "Правда" на користь [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 7,150 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1222083500:01:020:0160, що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності, серії ІІ-ДП № 085634, виданого на підставі розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації № 537 від 14 жовтня 2002 року яка розташована на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту; та визнати недійсною додаткову угоду № 148 від 01 січня 2013 року, зареєстровану у Відділі Держкомзему у Криничанському районі Дніпропетровської області, запис в книзі договорів оренди землі № 122208354000274 від 08 серпня 2012 року, до договору оренди землі № 43 від 01 січня 2008 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Правда", щодо земельної ділянки, загальною площею 7,085 га, кадастровий номер 1222083500:01:020:0163, яка розташована на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту; Витребувати у ТОВ "Правда" на користь [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 7,085 га, кадастровий номер 1222083500:01:020:0163, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту про право приватної власності на землю, серії ІІ-ДП № 085976, виданого на підставі розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації № 537-р від 14 жовтня 2002 року Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що дані спірні угоди про продовження строку оренди земельної ділянки є законними, та складеними за участю позивачів, за обопільною згодою, тому він не вбачає підстав для задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що вона працює бухгалтером у ТОВ "Правда". 08 січня 2014 року [PERSON], отримав орендну плату за 2013 рік в сумі 3830 гривень, та особисто підписався в документах щодо отримання даної оплати за пай. За 2014 та 2015 роки він не отримував оплату за пай. Його мати [PERSON] окремо отримувала оплату за свій пай. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи сповіщені. Оцінивши докази по справі суд вважає встановленим, що позивачу-1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП № 08563407 належить земельна ділянка, площею 7,150 га, а позивачу-2 земельна ділянка, площею 7,085 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП № 085976. 01 січня 2008 року між відповідачем та позивачем-1 був укладений договір оренди земельної ділянки № 45 строком на 5 років до 31 грудня 2012 року. В той же день на таких же умовах відповідач уклав договір № 43 оренди земельної ділянки з позивачем-1. На підставі додаткових угод до договорів оренди відповідача № 146 від 01 січня 2013 року з позивачем-1 та № 148 від 01 січня 2013 року з позивачем-2 строк дії вказаних договорів оренди земельних ділянок продовжено до 31 грудня 2017 року. В червні 2014 року позивачі оскаржили зазначені додаткові угоди в судовому порядку, заявивши позовні вимоги про визнання додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок недійсними та витребування земельних ділянок. Підставою недійсності додаткових угод позивачі вважають те, що особисто ними ці додаткові угоди не підписувались. За клопотаннями позивачів була призначена почеркознавча експертиза, згідно висновків яких № 3278-14 від 23 грудня 2014 року та № 3279 від 24 грудня 2014 року підписи від імені позивачів в додаткових угодах № 146 від 01 січня 2013 року та № 148 від 01 січня 2013 року виконані не позивачами. Згідно висновків призначених за клопотанням відповідача повторних почеркознавчих експертиз № 1845-15 від 07липня 2015 року та № 1846-15 від 06 липня 2015 року підписи від імені позивачів в додаткових угодах № 146 від 01 січня 2013 року та № 148 від 01 січня 2013 року виконані не позивачами. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що протягом у 2013 та 2104 роках позивачі отримували орендну плату від відповідача за орендовані земельні ділянки, що категорично спростовували позивачі, за клопотанням яких 28 березня 2016 року були призначені почеркознавча експертиза підписів від імені позивача-1 у відомості про дотримання орендної плати та технічна експертиза видаткового касового ордеру відповідача від 08 січня 2014 року про отримання позивачем-2 грошей в рахунок орендної плати. Проте вказані експертизи проведені не були з причини не оплати позивачами послуг експерта. Таким чином позивачі не навели доказів відсутності їх волевиявлення щодо продовження дії договорів оренди земельних ділянок та отримання орендної плати. Згідно ст. 20 ЗУ "Про оренду землі" договори оренди землі підлягають державній реєстрації. Оспорювані додаткові угоди № 146 від 01 січня 2013 року та № 148 від 01 січня 2013 року укладені 01 січня 2013 року, але на кожній з цих угод вказані дати їх державної реєстрації 08 серпня 2012 року та 13 серпня 2012 року, тобто за декілька місяців до їх укладення. Реєстрація цих додаткових угод у 2012 році підтверджена даними отриманих судом за клопотанням представника позивачів у жовтні 2016 року поземельних книг належних позивачам земельних ділянок. Тому суд приходить до висновку про відсутність належної державної реєстрації додаткових угод № 146 від 01 січня 2013 року та № 148 від 01 січня 2013 року. А згідно положень ст. 210 ЦК України підлягаючий державній реєстрації правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Наведені обставини свідчать про відсутність між сторонами договірних відносин щодо використання земельних ділянок і обумовлюють висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки настання правових наслідків неукладених угод закон не передбачає. А відмова в задоволенні позову за правилами ст. 88 ЦПК України покладає на позивачів обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: dismissed