Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

В лютому 2015року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до комунального підприємства „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови у проведенні періодичної повірки засобів обліку холодної води та зобов'язати відповідача за власний рахунок провести періодичну повірку засобів вимірювальної техніки (водолічільників) холодної води у квартирі позивача, за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що в січні 2015року він звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо проведення за рахунок комунального підприємства періодичної повірки засобів обліку води в квартирі позивача, відповідно до ч.3 статті 28 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність", п.9 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, а також відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання послуг постачання холодної води і водовідведення. На вказане звернення відповідач листом повідомив [PERSON] про те, що оплата споживачем вказаних послуг має здійснюватись на підставі укладеного договору на відповідні роботи по повірці водолічильників між виконавцем послуг або спеціалізованою організацією з періодичної повірки та ремонту квартирних засобів обліку. Позивач вважає неправомірною відмову відповідача за власний рахунок провести періодичну повірку засобів обліку холодної води в квартирі позивача та стверджує, що відповідно до норм права, які регламентують спірні правовідносини, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.04.2015 року, на підставі заяви позивача, позовна вимога [PERSON] про визнання відмови КП''Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради щодо проведення періодичної повірки засобів обліку холодної води у квартирі [PERSON], неправомірною - залишена без розгляду (а.с. 42). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.04.2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до комунального підприємства „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради про зобов'язання вчинити дії. Зобов'язано КП „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради за власний рахунок провести періодичну повірку засобів вимірювальної техніки (водолічильників) у квартирі [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Судом стягнуто з КП „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради на користь [PERSON] суму витрат на правову допомогу в розмірі 1948 грн. 80 коп. Також з відповідача стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В апеляційній скарзі комунальне підприємство „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог позову.Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим та необ'єктивним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув на користь позивача з відповідача витрати на правову допомогу, оскільки таких вимог позивач в позовній заяві не заявляв. Також апелянт вказує, що адвокат позивача не був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції та не приймав участі в судовому засіданні. Апелянт зазначає, що Закон України „Про метрологію та метрологічну діяльність" не передбачає, що проведення робіт з періодичної повірки засобів вимірювальної техніки має здійснюватись безкоштовно; вартість періодичної повірки повинна відшкодовуватись споживачем через тариф на відповідні послуги. Апелянт також вказує, що на даний час діють тарифи на послуги з централізованого волопостачання та водовідведення, встановлені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 30.05.2014року № 625; тобто, при розрахунку тарифу витрати на повірку квартирних засобів обліку води не передбачались. Апелянт зазначає, що на даний час відсутнє джерело фінансування - відшкодування витрат на вищезазначені роботи щодо повірки квартирних засобів обліку води, тому оплата споживачем даних послуг має здійснюватись згідно укладеного договору на відповідні роботи по повірці та ремонту водолічильників між виконавцем послуг або із спеціалізованою організацією з періодичної повірки та ремонту квартирних засобів обліку. Також апелянт стверджує, що враховуючи складність та об'єм проведених адвокатом дій з приводу надання правової допомоги, є безпідставним стягнення з відповідача на користь позивача 1948грн. в рахунок відшкодування витрат по наданню правової допомоги, оскільки справа фактично не носить складного характеру та вказана вимога не була заявлена в позовній заяві. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить апеляційну скаргу відхилити у зв'язку з її необґрунтованістю та безпідставністю, залишивши без змін законне рішення суду першої інстанції від 07.04.2015року. В судове засідання апеляційного суду позивач, відповідач, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.68,70) не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - зміні. А саме, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.04. 2015 року необхідно змінити в частині стягнення витрат на правову допомогу, зменшивши розмір стягнутих з комунального підприємства „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради на користь [PERSON] витрат на правову допомогу з 1948грн. 80 коп. до 1461 грн. 60 коп. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.04.2015 року необхідно залишити без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Водолічильники у зазначеній квартирі взяті на абонентський облік комунального підприємства "Чернігівводоканал. 22.01.2014 року позивач направив на адресу відповідача заяву щодо проведення повірки засобів вимірювальної техніки (лічільників води) за рахунок підприємства (а.с.4-6). Листом № 29 від 26.01.2015 року КП „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради повідомило [PERSON] про те, що у КП „Чернігівводоканал" відсутній відділ по здійсненню робіт з періодичної повірки квартирних приладів обліку води, які належать споживачу на праві приватної власності, оскільки вищезазначені роботи не включаються в планові витрати на послуги водопостачання та водовідведення згідно чинного законодавства (а.с.7-8). Згідно акту № 2 від 02.03.2011 року, наступний термін повірки водолічильників у квартирі [PERSON], що знаходиться за адресою [ADDRESS], встановлено у березні 2014 року (а.с.36). Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що періодична повірка квартирних засобів вимірювальної техніки має проводитися за рахунок КП „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради, як виконавця послуг з водопостачання. Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції в частині зобов'язання КП „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради провести періодичну повірку засобів вимірювальної техніки, що знаходиться в помешканні позивача за рахунок підприємства, оскільки вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується з приписами норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Згідно з положеннями ч.2 статті 28 Закону України ''Про метрологію та метрологічну діяльність'', підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Відповідно до приписів ч.3 статті 28 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність", порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності,-власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду ) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств, організацій, які надають послуги з електро -, тепло- , газо- і водопостачання. Пунктами 9 та 15 ''Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення'',затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку проводиться за рахунок надавача послуг.Засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі(будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. Приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо необхідності зобов'язання КП „Чернігівводоканал" провести періодичну повірку засобів вимірювальної техніки, що знаходиться в помешканні позивача за рахунок підприємства, як виконавця послуг з водопостачання. Доводи апеляційної скарги відносно того, що статтею 28 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність" не передбачено, що проведення робіт з періодичної повірки має здійснюватись безкоштовно, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вказані доводи апелянта не узгоджуються з нормами статті 28 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність" та приписами п. 9''Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення'',затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Зокрема, згідно ч.3 статті 28 Закону України ''Про метрологію та метрологічну діяльність'',проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі, їх демонтажу, транспортування та монтажу здійснюється за рахунок виконавця зазначених послуг. Твердження апелянта відносно того, що на даний час діють тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, встановлені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 30.05.2014року №625, тобто, при розрахунку тарифу витрати на повірку квартирних засобів обліку води не передбачались, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності задоволення вимог заявленого позову. Оскільки встановлення тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій належить до компетенції органів місцевого самоврядування і невключення в цей тариф вартості періодичної повірки засобів вимірювальної техніки відбулося не з вини позивача, як споживача послуг. Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо невірного по суті висновку суду першої інстанції про зобов'язання КП „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради за власний рахунок провести періодичну повірку засобів вимірювальної техніки (водолічильників) у квартирі [PERSON], за адресою: [ADDRESS], не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга КП ''Чернігівводоканал'' в частині доводів щодо необґрунтованості розміру стягнутих з відповідача на користь позивача грошових коштів в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, - зміні у вказаній частині, виходячи з наступного. Відповідно до приписів ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1,ч.3 статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1,ч.2 статті 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлений Законом України від 20.12.2011 року ''Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах'', який набрав чинності з 01.01.2012року, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги адвокатом від 05.02.2015 року, який укладений між адвокатом Єрашовим Р.М. і [PERSON], позивачем по справі (а.с. 24-26). [PERSON] на оплату правової допомоги адвоката відповідно до договору сплатив 1948 грн.80 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 06.04.2015 року (а.с. 27). Також адвокатом представлено розрахунок оплати послуг за надання правової допомоги від 06.04.2015року, сума складає відповідно 1948грн. 80 коп.(а.с. 28). Відповідно до статті 1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01.01.2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з розрахунку оплати послуг адвоката (а.с.28-29), загальна сума до оплати за надання правової допомоги становить 1948 грн. 80 коп., до наданих адвокатом послуг щодо правової допомоги входить: надання юридичної консультації з вивченням документів-1година,вартість становить 487грн.20коп.;складання позовної заяви-2години,вартість становить 974грн.40коп.; участь у судовому засіданні-1година, вартість становить 487грн.20коп. Стягуючи з відповідача на користь позивача 1948грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції не взяв до уваги тієї обставини, що адвокат Єрашов Р.В. не приймав участі у судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 07.04.2015 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.41).Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Єрашова Р.В. від 07.04.2015року, в якій він просить суд провести розгляд справи за його відсутності (а.с.23). Таким чином, з наведеного вбачається, що адвокат Єрашов Р.В. не приймав участі в судовому засіданні суду першої інстанції 07.04.2015року при розгляді даної цивільної справи. За даних обставин рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.04.2015 року необхідно змінити в частині стягнення витрат на правову допомогу, зменшивши розмір стягнутих з комунального підприємства „Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради на користь [PERSON] витрат на правову допомогу з 1948грн. 80коп. до 1461 грн. 60коп. Розрахунок наступний: 1218грн. (законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати у даний період) x 40% = 487грн.20коп.- вартість години роботи особи, яка надає правову допомогу х 3години (фактична кількість часу, витраченого адвокатом на надання позивачу правової допомоги) = 1461 грн.60 коп. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.04.2015року підлягає залишенню без змін. Доводи апеляційної скарги відносно того, що вимога про відшкодування витрат на правову допомогу не заявлялась позивачем у вимогах позову, тому вказані витрати відшкодуванню не підлягають,є безпідставними, оскільки вирішення питання про розподіл судових витрат вирішується судом в порядку приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: partial