Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 2007 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ОД17/09/2007/840-К/95, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 700000 доларів США строком до 07 вересня 2017 року та зобов'язалася повернути наданий кредит, сплатити відсотки за користування ним, а також сплатити штрафні санкції у разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 18 вересня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого зазначені відповідачі передали в іпотеку належні їм на праві власності у рівних частинах земельну ділянку площею 0,1007 га та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та за нею станом на 19 вересня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 6134698,08 гривень, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1007 га та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], шляхом надання йому право укласти договір купівлі-продажу за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на час реалізації предмета іпотеки передати його в управління позивача, надавши право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, довідок та документів, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а також виселити з житлового будинку осіб, які там проживають. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, в разі неявки відповідача просив ухвалити по справі заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 18 вересня 2007 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ОД17/09/2007/840-К/95, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 700000 доларів США строком до 07 вересня 2017 року та зобов'язалася повернути наданий кредит, сплатити відсотки за користування ним, а також сплатити штрафні санкції у разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 18 вересня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого зазначені відповідачі передали в іпотеку належні їм на праві власності у рівних частинах земельну ділянку площею 0,1007 га та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та за нею станом на 19 вересня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 6134698,08 гривень, в тому числі: - 4152699,55 гривень заборгованість по тілу кредиту; - 1104324,97 гривень заборгованість по відсотках; - 218674,18 гривень пеня за прострочення сплати кредиту; - 99519,38 гривень заборгованість по комісії; - 559510,00 гривень штраф за порушення виконання умов кредитного договору. 24 вересня 2007 року за вих.№4244, 4245, 4246 позивач направив до відповідачів вимоги про погашення заборгованості по кредиту та попередив, що у іншому випадку він вимушений буде звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Такі вимоги позивача задоволені не були. З врахуванням вищенаведених встановлених по справі обставин суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором від 18 вересня 2007 року №ОД17/09/2007/840-К/95 належним чином не виконує, позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням по кредитному договору шляхом звернення стягнення на передану позивачу в іпотеку земельну ділянку. Ст.5 іпотечного договору передбачає право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України "Про іпотеку". Згідно з ст.34 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відповідно до ст.40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем заявлено вимогу про виселення з житлового будинку всіх осіб, які там проживають. Але ст.40 Закону України "Про іпотеку" містить заборону щодо виселення з житлового будинку, на якій звернуто стягнення як на предмет іпотеки, наймачів та членів їх сімей. Проте будь-які доказів на підтвердження проживання у цьому житловому будинку будь-яких осіб, крім його власників, позивачем не надано. Тому суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню тільки шляхом виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення його власників - відповідачів [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved