Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

20 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. В позові зазначено, що 08 липня 2002 року між ним та відповідачкою було укладено договір № 3776 купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Даний договір зареєстрованою універсальною біржею "Південь" у журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 3776 від 08 липня 2002 року. У договорі вказано, що він не підлягає нотаріальному посвідченню. 11 липня 2002 року в реєстрову книгу за № 128, житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано Березнегуватським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ним. На теперішній час він має намір здійснити державну реєстрацію права власності вказаного нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Із роз`яснення начальника відділу "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого органу Березнегуватської селищної ради Миколаївської області Кривошея Д.В., йому стало відомо, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню, а недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору, на підставі чого, він змушений звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. Позивач та його представник, адвокат Кутова І.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 12 жовтня 2021 року, в судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Не заперечують проти заочного прядку розгляду справи (а.с.22,23). Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, але своєчасно та належним чином були повідомлені про день та час слухання справи. Про причини своєї\~ неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву не направили (а.с.20,24). Судом, за згоди позивача та його представника, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2002 року між відповідачкою та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований того ж дня на універсальній біржі «Південь" № 3776, за яким [PERSON] придбав у відповідачки житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 46,2 кв.м. В подальшому, 11 липня 2002 року, Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок за [ADDRESS] , що підтверджується штампом на зворотному боці договору купівлі продажу (а.с.6). 12 жовтня 2021 року начальником відділу "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого органу Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, позивачу було надано роз`яснення, що правочин, який вчинено у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню, а недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору та рекомендовано звернутися до суду (а.с.10-11). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 2002 року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за\~\~№ 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З позову вбачається та сторонами не заперечується, що покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР зареєстрований в МБТІ, у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, [PERSON] на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володів ним, в такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved