Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що згідно кредитного договору № 1701/0808/88-106 від 29 серпня 2008 року [PERSON] отримала кредит в сумі 46500 (сорок шість тисяч пятсот) доларів США з кінцевим терміном погашення 28.08.2018 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором 29.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір № 1701/0808/88-106-Z-1 згідно якого остання передала в іпотеку трьохкімнатну квартиру під № 69 в будинку № 1 по вул.2-го Лютого в м.Здолбунів, Рівненської області. 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. В свою чергу, 28.11.2012 року між ТзОВ "Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТзОВ Кредитні ініціативи укладено договір факторингу згідно якого останнє набуло статусу стягувача у спірних правовідносинах. Взяті зобов'язання позичальник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотках, пені. Сума боргу станом на 01.11.2013 року становить по тілу кредиту 46500 дол. США, що еквівалентно 371674,50 грн, відсотках 28940,02 дол. США, що еквівалентно 231317,58 грн. та пені - 225693,23 грн. Претензія банку до відповідача залишилась без задоволення. В звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідачкою [PERSON] було подано зустрічний позов про визнання недійсним договору іпотеки. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що оскільки на момент укладення договору іпотеки від 29.08.2008 року в її квартирі проживав разом з нею її син [PERSON], [INFO], який був малолітнім на момент укладення договору іпотеки, то для його укладення, відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», необхідна була згода органу опіки та піклування. Представник позивача в судове засідання не зявився. В заяві поданій суду справу просить розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повінстю. Згідно поданих заперечень зустрічний позов не визнає посилаючись на те, що на момент укладення спірного договору іпотеки у квартирі ніхто не був зареєстрований, про що свідчить довідка КП «Міське будинкоуправління № 1». Крім того, укладаючи договір іпотеки іпотекодавець [PERSON] засвідчила, що предмет іпотеки належить їй на праві власності і будь-які інші особи, в тому числі і малолітні та неповнолітні діти не мають права користування нею. Просить в задоволе6нні зустрічного позову відмовити. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилася. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, в межах наявних у справі письмових доказів. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2008 року між ВАТ Сведбанк, яке змінило назву на ПАТ Сведбанк та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 1701/0808/88-106 на підставі якого їй було надано кредит у сумі 46500 (сорок шість тисяч пятсот) дол. США із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних, з кінцевим терміном погашення по 28.08.2018 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором 29.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір № 1701/0808/88-106-Z-1 згідно якого остання передала в іпотеку трьохкімнатну квартиру під № 69 в будинку № 1 по вул.2-го Лютого в м.Здолбунів, Рівненської області. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який являється правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТзОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, згідно умов якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, у тому числі за договором № 1701/0808/88-106. У той же день, 28.11.2012 року між ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» відступив ТзОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги по кредитним договорам. З моменту відступлення клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Указані обставини свідчать про заміну кредитора у спірних правовідносинах. У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань за кредитним договором відповідач допустив заборгованість, яка станом на 01.11.2013 року становить по тілу кредиту 46500 дол. США, що еквівалентно 371674,50 грн, відсотках 28940,02 дол. США, що еквівалентно 231317,58 грн. та пені - 225693,23 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст.33, 35 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Згідно з п.11 договору іпотеки № 1701/0808/88-106-Z-1 іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов"язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов"язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов"язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов"язання (як основного боргу, так і процентів за ним). При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов"язання та зобов"язань, передбачених цим договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Згідно п.12, п.12.1 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду. Відповідно до положень ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6\~\~ ст. 38, ст.39 Закону України «Про іпотеку» та положенням п.4 ч.1\~ст.215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року (справа № 6-1205цс15).\~\~ Зустрічний позов [PERSON] про визнання іпотечного договору недійним задоволенню не підлягає з наступних підстав. Спірна квартира належить позивачці на підставі Дублікату договору-купівлі продажу, виданого [PERSON], приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу 14.072008 року за реєстровим № 1514, замість втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу від 07 липня 2000 року за реєстровим № 885. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Позивачка є єдиним власником квартири за адресою м.Здолбунів, вул.2-го Лютого,1/69, Рівненської області і мала право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Статтею 17 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, як зазначено у частині шостій статті 203 ЦК України, у протилежному випадку такий правочин є нікчемним. Тобто, батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування розпоряджатися майновими правами дітей. Позивачка [PERSON] має син [PERSON], [INFO], який на час укладення договору іпотеки був неповнолітнім. Проте, так як власником спірної квартири є лише позивачка [PERSON], то її неповнолітній син майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири не мав, відтак, для укладання цього договору дозвіл органу опіки і піклування законом не вимагається. Крім того, як вбачається з довідки КП «Міське будинкоуправління № 1» від 29 серпня 2008 року № 3310 у квартирі, яка є предметом іпотеки на день укладення оспорюваного договору іпотеки ніхто не був зареєстрований. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються із сплачено при подачі позову судового збору в сумі 3441,00 грн.

Outcome: approved