Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Кредитна спілка «Взаємний кредит»» (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.09.2010 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі голови правління Козакова Костянтина Анатолійовича, та [PERSON] (далі - Відповідач-1) було укладено Кредитний договір № 080910-к (далі - Кредитний договір). У відповідності до умов Кредитного договору позивач надав відповідачу-1 кредит у розмірі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн. строком до 08.09.2011 року. Таким чином, 08.09.2010 року відповідачем-1 за кредитним договором були отримані кошти у розмірі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 74 від 08.09.2010 року. Згідно п.1.2 кредитного договору, плату за користування кредитними ресурсами встановлено у розмірі 48 % річних. Повернення кредиту відповідно до п.3.1 Кредитного договору повинно статися не пізніше 08.09.2011 р. Позивач також вказує, що [PERSON], порушуючи виконання умов п.п.1.1., 3.1, 3.3 Кредитного договору в односторонньому порядку, всупереч ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинила сплачувати відсотки та не повертає кредит. Тим самим, відповідач-1 порушила норми ст.1054 ЦК України, згідно якої, позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки, ст.1049 ЦК України, відповідно до якої, позичальник зобов'язана повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором. На забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором № 080910-к від 08.09.2010 року, між позивачем та відповідачем -1 було укладено Договір іпотеки № 080910-з від 08.09.2010року, згідно якого, відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], передали позивачу в іпотеку належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS], та складається із: 1-коридор, 2-ванна, 3-туалет, 4-кухня, 5-шафа, 6,7,8-житлові, І-лоджія, ІІ -балкон, загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м. Цей договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] 08.09.2010року за реєстровим № 817. Далі позивач зазначає, що у зв'язку з порушенням зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором № 080910-к від 08 вересня 2010 року Кредитна спілка «Взаємний кредит» звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням суду від 31 жовтня 2012 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська задовольнив позовні вимоги Кредитної спілки «Взаємний кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: в рахунок погашення заборгованості, яка існувала станом на 08 травня 2012 року за Кредитним договором № 080910-к від 08 вересня 2010 року на загальну суму у розмірі 250 986 грн. 50коп, з яких сума кредиту - 144 000 грн., проценти за користування кредитом - 92 126 грн. 88 коп., пеня - 14 859грн. 62 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], та складається із: 1-коридор, 2-ванна, 3-туалет, 4-кухня, 5-шафа, 6,7,8-житлові, І-лоджія, ІІ -балкон, загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., належну [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Таким чином, факти отримання кредиту, його неповернення та невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року по цивільній справі за № 2-3126/2010 року, у відповідності до п.3 ст. 61 ЦПК України, не потребують доказуванню при розгляді інших справ. Згідно п.8.1 кредитного договору, строк дії договору встановлюється з дня його підписання до повного повернення кредиту, а також, отримання позивачем усіх необхідних йому відсотків, штрафів, пені. Таким чином, позивач зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених кредитним договором, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.526, 599 ЦК України. Таким чином, на суму кредиту продовжують нараховуватися проценти, та у зв'язку з порушенням зобов'язань відповідні штрафні санкції. Станом на 28 липня 2014 року відповідач - 1, не виконуючи заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року, порушуючи виконання умов п.1.1, 3.1, 3.3. кредитного договору продовжує не сплачувати відмотки та не повертає кредит. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 080910-к від 08.09.2010 року у розмірі 175 084 грн. 28 коп., з яких: проценти за користування кредитом - 153 578 грн. 96 коп., пеня - 21 505 грн. 32 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], та складається із: 1-коридор, 2-ванна, 3-туалет, 4-кухня, 5-шафа, 6,7,8-житлові, І-лоджія, ІІ -балкон, загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., належну [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також, стягнути судові витрати по справі у розмірі 1 750 грн. 84 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення підприємства поштового зв'язку про вручення судової повістки, причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що 08.09.2010 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі голови правління Козакова Костянтина Анатолійовича, та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 080910-к, відповідно до якого позивач надав відповідачу-1 кредит в розмірі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 вересня 2011 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №74 від 08.09.2010 року. Також судом встановлено, що 08.09.2010 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі голови правління Козакова Костянтина Анатолійовича, та [PERSON], для забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, було укладений Договір іпотеки № 080910-з від 08.09.2010 року, згідно якого, відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], передали позивачу в іпотеку належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS], та складається із: 1-коридор, 2-ванна, 3-туалет, 4-кухня, 5-шафа, 6,7,8-житлові, І-лоджія, ІІ -балкон, загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м. Оглядом вказаного договору іпотеки судом встановлено, що зазначений договір іпотеки є укладеним у письмовій формі з наступним нотаріальним посвідченням такого договору, а саме посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] 08.09.2010року за реєстровим № 817. Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: в рахунок погашення заборгованості, яка існувала станом на 08 травня 2012 року за Кредитним договором № 080910-к від 08 вересня 2010 року на загальну суму у розмірі 250 986 грн. 50коп, з яких сума кредиту - 144 000 грн., проценти за користування кредитом - 92 126 грн. 88 коп., пеня - 14 859грн. 62 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], та складається із: 1-коридор, 2-ванна, 3-туалет, 4-кухня, 5-шафа, 6,7,8-житлові, І-лоджія, ІІ -балкон, загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., належну [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачами зобов'язання за кредитним договором не виконуються, рішення суду від 31 жовтня 2012 року також фактично не виконане, сума боргу за вказаним кредитним зобов'язанням не погашена. Навпаки, із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов договору, відповідач-1 свої зобов'язання належним чином не виконує, допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за нею у період з 08 травня 2012 року по 28 липня 2014 року утворилась заборгованість, яка дорівнює 175 084 грн. 28 коп., з яких: проценти за користування кредитом - 153 578 грн. 96 коп., пеня - 21 505 грн. 32 коп. Суд вважає, що вказані відсотки та пеня нараховані позивачем правомірно, адже за загальним правилом наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Згідно умов вказаного кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.5 договору Іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.33, ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмету іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до приписів ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Так, відповідачам з боку кредитної спілки направлялось повідомлення про невиконання ними умов договору кредиту, необхідності усунення таких порушень, намір позивача звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушення. Однак, відповідачі на пред'явлені вимоги не відреагували, порушення договору не усунули. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5 Договору іпотеки від 08 вересня 2010року передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Також, відповідно до п.1 ст.590 ЦК України, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 5.4 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ст.7 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим боргом та іпотечні сертифікати», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється органом державної виконавчої служби на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог, встановлених Законом України « Про іпотеку». Згідно ч.8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень закону України «Про іпотеку». Частиною ч.1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», пунктом 5.5.2 Договору іпотеки передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Суд вважає вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором слід звернути стягнення на вказану квартиру та провести процедуру проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Суд зауважує, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явилися, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надали, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 437 (чотириста тридцять сім) грн. 71 коп. із кожного відповідача окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved