Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

24 травня 2018 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» [PERSON] про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у звязку з їх виконанням, визнання припиненими застави у звязку з припиненням основного зобовязання. В обґрунтування позову вказав, що 18 квітня 2008 року між ним Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» було укладено Кредитний договір №52.1/АА-00003.08.2. Згідно п. 1.1. укладеного Кредитного договору [PERSON] відкрив йому, не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 38 000,00 (тридцять вісім тисяч) доларів США 00 центів терміном по 18 квітня 2015 року включно. Вказує, що 18 квітня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» було укладено Договір застави транспортного засобу №52.1/АА-00003.08.2-3 для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості та передав в заставу Банку належне йому на праві власності майно: автомобіль марки MAZDA, модель СХ-7, рік випуску 2007, колір сірий, обєм двигуна шасі (кузов, рама, коляска) №JM3ER293770153545, тип ТЗ легковий-В універсал, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 11 квітня 2008 року ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області. Зазначає, що 24 липня 2009 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №1, відповідно до якого Поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. 03 вересня 2015 року Рівненським міським судом було винесено рішення у справі №569/7795/15-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості згідно вищезазначеного кредитного договору, даним рішенням позовні вимоги Банку були задоволені частково. Вищезазначеним рішенням з нього, було стягнуто на користь Банку заборгованість за Кредитним договором у сумі 2581,04 доларів США та 10000.00 грн., а також сплачені судові витрати у розмірі 694 грн., а також визнано поруку відповідно до договору поруки №1 від 24 липня 2009 року такою, що припинена з 10 листопада 2014 року. Зазначає, що на підставі вищезазначеного рішення 05 листопада 2015 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист у справі № 569/7795/15-ц, який згодом було пред'явлено на виконання до державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. 29 серпня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 49693177 головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Рівненській області [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в тому числі на автомобіль MAZDA СХ-7.Вказує,що 02 березня 2018 року ним було здійснено ряд відповідних оплат через касу АТ «Родовід банк» з метою погашення заборгованості, яка виникла в наслідок не виконання кредитного договору та була стягнена згідно рішення суду. Того ж дня у відділенні АТ «Родовід банк» ним було подано заяву з вимогою зняття обтяження із заставного майна. Однак, в квітні 2018 року на його поштову адресу надійшов лист від АТ «Родовід банк», в якому останній визнав факт повного погашення заборгованості згідно Рішення суду з тому числі і суми судового збору та підтвердив той факт, що станом на 30.03.2018 року Рішення суду у справі № 569/7795/15-ц виконане ним у повному обсязі, проте у знятті обтяження із заставного майна відмовлено. Вважає, що такі дії порушують його права у звязку з цим звернувся до суду. 10 вересня 2018 року до Рівненського міського суду надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №52.1./АА-00003.08.2 від 18 квітня 2008 року. В обґрунтування\~зустрічної позовної\~заяви вказали,\~що 18.04.2008\~року між\~Відкритим акціонерним\~товариством «РОДОВІД\~БАНК»,\~найменування якого\~з 17.06.2009\~року у\~відповідності до\~вимог Закону\~України «Про\~акціонерні товариства»\~було змінено\~на [PERSON]\~акціонерне товариство\~«РОДОВІД БАНК»\~та гр.\~[PERSON] укладено\~кредитний договір\~52.1/АА-00003.08.2\~від 18\~квітня 2008\~року.\~Вказують,\~що згідно\~з п.\~1.1.\~Кредитного договору\~[PERSON] відкрив\~Позичальнику не\~відновлювальну кредитну\~лінію на\~загальну суму\~в розмірі\~38\~000\~(тридцять\~вісім тисяч)\~доларів 00\~центів США\~терміном по\~18\~квітня 2015\~року включно.\~Відповідно до\~п.\~3.1.2.\~Кредитного договору,\~Позичальник зобов'язався\~повернути одержані\~кредити згідно\~з умовами\~цього [PERSON]\~не пізніше\~18\~квітня 2015\~року.\~Згідно з\~п.\~3.1.1.\~Починаючи з\~місяця,\~наступного за\~звітним,\~щомісяця до\~«10-го»\~числа (включно)\~кожного календарного\~місяця,\~частково погашати\~заборгованість за\~кредитами у\~сумі 452,38$\~(чотириста\~пятдесят два)\~долари США\~38\~центів та\~нарахованими процентами\~шляхом внесення\~готівкою чи\~перерахування зі\~свого поточного\~рахунку на\~рахунок Банку\~№ 37394000058526.840.\~Датою сплати\~заборгованості за\~кредитом та\~процентами є\~день зарахування\~коштів на\~рахунки,\~зазначені у\~пункті 1.3,1.6\~цього [PERSON].\~Відповідно до\~п.\~1.5.\~Кредитного договору,\~процентна ставка\~за користування\~кредитами за\~цим [PERSON]\~встановлювалась у\~розмірі 12,50%\~(дванадцять\~цілих пятдесят\~сотих)\~процентів річних.\~Відповідно до\~положень п.\~5.2.\~Кредитного договору,\~у разі\~недотримання Позичальником\~умов цього\~[PERSON]\~має право\~вимагати дострокового\~його розірвання,\~повернення одержаних\~кредитів,\~сплати нарахованих\~за ними\~процентів,\~відшкодування збитків,\~заподіяних Банку\~внаслідок невиконання\~або неналежного\~виконання Позичальником\~умов цього\~[PERSON].\~З огляду\~на вищезазначене\~вважають за\~необхідне звернути\~увагу суду\~на те,\~що всупереч\~умовам Кредитного\~договору Позичальник\~систематично порушував\~порядок виконання\~зобов'язань\~щодо повернення\~кредитних коштів,\~що мало\~наслідком виникнення\~заборгованості за\~Кредитним договором.\~03\~вересня 2015\~року Рівненським\~міським судом\~Рівненської області\~ухвалено Рішення\~по цивільній\~справі №569/7795/15-ц\~за позовом\~АТ «РОДОВІД\~БАНК» до\~[PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором,\~яким (рішенням)\~вирішено позов\~АТ «РОДОВІД\~БАНК» задовольнити\~частково.Рішення суду, що наразі набрало законної сили, встановлює та додатково підтверджує факт порушення Відповідачем умов Кредитного договору та відповідну суму заборгованості, належну до стягнення. А тому просять суд стягнути з відповідача а їхню користь пеню за несвоєчасне погашення заборгованості про кредиту та відсотки та 3% річних. В судовому засіданні представник позивача-відповідача первісну позовну заяву підтримала та просила її задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Щодо зустрічного позову вказала, що вони визнають позовну вимогу про стягнення 3 % річних до дати виконання судового рішення, а саме до 02 березня 2018 року, щодо інших позовних вимог, вказали що вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. В судовому засіданні представник відповідача-позивача вимоги первісного позову не визнав. Щодо зустрічної позовної заяви, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовільнити. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних\~висновків. Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року між [PERSON], та Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» було укладено Кредитний договір №52.1/АА-00003.08.2. Згідно п. 1.1. укладеного Кредитного договору [PERSON] відкрив Позичальнику, [PERSON], не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 38 000,00 (тридцять вісім тисяч) доларів США 00 центів терміном по 18 квітня 2015 року включно. 18 квітня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» було укладено Договір застави транспортного засобу №52.1/АА-00003.08.2-3 для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед Банком за Кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості та передав в заставу Банку належне [PERSON] на праві власності майно: автомобіль марки MAZDA, модель СХ-7, рік випуску 2007, колір сірий, обєм двигуна шасі (кузов, рама, коляска) №JM3ER293770153545, тип ТЗ легковий-В універсал, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 11 квітня 2008 року ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області 24 липня 2009 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №1, відповідно до якого Поручитель зобовязався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. 03 вересня 2015 року Рівненським міським судом було винесено рішення у справі №569/7795/15-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості згідно вищезазначеного кредитного договору, даним рішенням позовні вимоги Банку були задоволені частково. Вищезазначеним рішенням з [PERSON], було стягнуто на користь Банку заборгованість за Кредитним договором у сумі 2581,04 доларів США та 10000.00 грн., а також сплачені судові витрати у розмірі 694 грн., а також визнано поруку відповідно до договору поруки №1 від 24 липня 2009 року такою, що припинена з 10 листопада 2014 року. На підставі вищезазначеного рішення 05 листопада 2015 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист у справі № 569/7795/15-ц, який згодом було пред'явлено на виконання до державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. 29 серпня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 49693177 головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Рівненській області [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в тому числі на автомобіль MAZDA, модель СХ-7, рік випуску 2007, колір сірий, обєм двигуна шасі (кузов, рама, коляска) №JM3ER293770153545, тип ТЗ легковий-В універсал, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 11 квітня 2008 року ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області. 02 березня 2018 року [PERSON], було здійснено ряд відповідних оплат через касу АТ «Родовід банк» з метою погашення заборгованості, яка виникла в наслідок не виконання кредитного договору та була стягнена згідно рішення суду. Того ж дня у відділенні АТ «Родовід банк» [PERSON] було подано заяву з вимогою зняття обтяження із заставного майна. В квітні 2018 року на поштову адресу [PERSON] надійшов лист від АТ «Родовід банк», в якому останній визнав факт повного погашення заборгованості згідно Рішення у з тому числі і суми судового збору та підтвердив той факт, що станом на 30.03.2018 року Рішення суду у справі № 569/7795/15-ц виконане у повному обсязі, проте у знятті обтяження із заставного майна відмовлено. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобовязання забезпеченого заставою (Аналогічні вимоги зазначені в абз. 1 ч. 1 ст.28 Закону України «Про заставу»). При цьому, як зазначено в ч.1 ст.26 Закону України «Про заставу» - заставодавець має право в будь-який час до моменту реалізації предмета застави припинити звернення стягнення на заставлене майно виконанням забезпеченого заставою зобов'язання. Таким чином, застава є способом забезпечення зобовязань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»). Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває\~ право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку\~ виконання зобов'язання, забезпеченого заставою. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що застава як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Застава має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до\~ припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору (ч.3 ст.3 Закону України «Про заставу») При таких обставинах, оскільки на сьогодні день [PERSON] повністю виконано основне зобовязання по кредитному договору яке відповідно до рішення суду було трансформовано у виконавче провадження, то право застави вищевказаного автомобіля марки MAZDA, модель СХ-7, рік випуску 2007, колір сірий, обєм двигуна шасі (кузов, рама, коляска) №JM3ER293770153545, тип ТЗ легковий-В універсал, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 11 квітня 2008 року ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області - підлягає припиненню, а здійснені записи в державному реєстрі обтяжень рухомого майна скасуванню. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. (правовий висновок ВСУ України по справі №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року.) При розгляді даної справи суд також зазначає наступне. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов'язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, а відмінності, які існують у державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Суд зобов'язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше вони не виконують свої зобов'язання щодо п.1 ст. 6 Конвенції. (Рішення у справі « Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, пункти 23. 25). Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією. Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Європейський суд з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності. При цьому слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дєло" та Штекель проти України", у судовому рішенні національного суду є можливим посилання на судові рішення українських судів, у яких суди схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, якими врегульовано подібні відносини, або у яких був загальний підхід національних судів у таких справах та вбачається, що відповідне тлумачення або загальний підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття судового рішення зі спору у подібних відносинах. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову. Щодо вимог зустрічного позову, то суд зазначає наступне. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша\~статті 546 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що банк, пред'явивши до суду позов про стягнення кредитної заборгованості , відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, змінивши строк виконання основного зобов'язання в повному обсязі. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-41цс14, від 07 червня 2017 року у справі № 6-298цс17. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені. Такий висновок суду відповідає правовому висновку [PERSON] Верховного Суду, висловленому у постанові від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 28 березня 2018 року провадження № 14-10цс18. Отже, оскільки після пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої\~статті 1050 ЦК України\~право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення пені та відсотки. Дослідивши в судовому засіданні рішення суду від 05.11.2015 року, суд приходить до переконання, що саме позивач АТ «Родовід Банк», звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, скориставшись своїм правом на зміну строку основного зобовязання, тим самим змінив строк виконання основного зобов'язання. Отже, змінивши строк виконання основного зобовязання про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, а відповідач-позивач втратив можливість нарахування з відповідача відсотків та пені за кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки рішення суду про стягнення коштів за рішення суду виконано 02 березня 2018 року тому, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] 3 % річних за період з 04 вересня 2015 року по 02 березня 2018 року в сумі 5069,83 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з сторін підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved