Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач 02 жовтня 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначав, що відповідач на підставі заяви б/н від 29 січня 2007 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% в місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, сплачувати комісії та штрафи. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит згідно з договором, відповідач, у свою чергу, не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 17 вересня 2019 року заборгованість відповідача склала 50961,32 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 16493,95 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 13490,53 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 17215,42 грн., нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 858,50 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2402,92 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. 26 листопада 2019 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с.81,97,101), відзив на позовну заяву суду не надав. Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2007 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.14), відповідно до умов якої обрав банківські послуги за платіжною карткою "Універсальна" строком дії 2 роки з кредитним лімітом 250,00 грн. із базовою процентною ставкою 1,9% в місяць, строк дії кредиту відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, та що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Заява також містить рукописний текст після слів "в месяц из расчета 360 дней в году", зміст якого встановити не вдалося через нерозбірливість почерку та скорочення слів. Умови щодо відповідальності за порущення зобов"язань у вигляді неустойки (пені, штрафів) у Заяві не зазначені. До Заяви від 10 квітня 2007 року позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с.15) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.16-30), розміщений на сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частини кредитного договору, які відповідачем не підписані. На підставі вказаної заяви відповідачу було надано кредитні картки, за якими відповідач отримував у позивача кредитні кошти, термін дії останньої картки до вересня 2021 року (а.с.55). З виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався платіжною карткою щонайменше до травня 2018 року, останнє зняття готівки в банкоматі відбулося 22 лютого 2018 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем витрачено кредитні кошти у сумі 39004,50 грн., у рахунок заборгованості відповідачем сплачено 18058,14 грн., тому заборгованість відповідача по тілу кредита становить 20946,36 грн. Оскільки відповідач не виконав умови договору та не повернув отриманий кредит, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З підписаної відповідачем Заяви вбачається, що погоджений сторонами розмір процентної ставки становить 22,80% річних (1,9% х 12 місяців). Разом із тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 січня 2013 року позивачем в односторонньому порядку змінено умови договору кредиту щодо розміру процентів з 22,8% річних спочатку до 30,0% річних, потім до 34,80% та до 43,20%. Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Таким чином, зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договорі. Позивачем не надано належних доказів узгодження сторонами та дотримання позивачем процедури повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки. Тому заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 01 січня 2013 року по 29 серпня 2014 року, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року та з 01 квітня 2015 року, нарахована позивачем, є необґрунтованою із наведених вище підстав, а тому підлягає перерахунку за ставкою 22,80%, яка діяла на час укладення кредитного договору. У відповідності до ст.ст.76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов"язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом було роз`яснено позивачу необхідність доказування розміру зазначеної у позовній заяві суми процентів. Ухвалою суду від 20 липня 2020 року у позивача було витребувано копію кредитної справи відповідача, що ведеться на підставі заяви від 10 квітня 2007 року та розрахунок відсотків відповідно до узгодженого розміру відсотків в заяві про видачу картки, але зазначена ухвала суду позивачем виконана частково, розрахунок по відсотках не надано з обгрунтуванням неможливості його надання з технічних причин (а.с.117). Розрахунок заборгованості, наданий разом з позовною заявою, як вже зазначалось, виконаний з урахуванням неодноразових змін процентної ставки, за умов визначення певних сум заборгованості, на які проценти протягом певного періоду не нараховуються, без розбивки сплачених сум за видами платежів; первинні документи щодо нарахування та сплати відсотків суду не надано; клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи у зв"язку з неможливістю позивача самостійно обрахувати суму відсотків відповідно до умов договору не заявлено. Враховуючи зазначені обставини та положення законодавства та дотримуючись вимог об`єктивності і неупередженості суду, суд вважає, що розмір заборгованості за процентами є недоведеним позивачем. До Заяви відповідача про отримання кредитної картки позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна 55 днів пільгового періоду" (а.с.15) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.16-30), розміщений на сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частини кредитного договору, які відповідачем не підписані. Разом з тим, довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку взагалі не містять підпису позичальника, тому суд вважає недоведеним, що саме ці довідку та Витяг з Умов і Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву від 10 квітня 2007 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в них розмірах і порядках нарахування, або в подальшому не змінювались, а тому такі Умови та Правила не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного банком з відповідачем. Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, відповідно до якої до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. У наданій позивачем Заяві позичальника відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Тому не є доведеним посилання позивача на те, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. при ціні позову 50961,32 грн., судом задоволено вимоги на суму 20946,36 грн., тобто підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 20946,36 грн.*1921,00 грн. : 50961,32 грн.= 789,58 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial