Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

17.07.2020 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 7,03 умовних кадастрових гектарів зарахунок земель запасу або резервного фонду сільськогосподарського призначення комунальної власності Золочівської селищної ради. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 01.09.1979 року він прцював в радгоспі імені 15 років Жовтня на посаді тракториста до проходження строкової військової служби, після проходження якої він з 12.11.1982 року продовжив працювати у вказаному радгоспі на посаді тракториста, механізатора, шофера. На підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації Харківської області № 546 від 24.12.1996 року радгосп імені 15 років Жовтня був реорганізований у ВАТ «Жовтневе». У процесі здійснення приватизації позивач став акціонером (учасником) ВАТ «Жовтневе» внаслідок отримання акцій у кількості 11320 штук. 31.03.1999 року позивач звільнився з ВАТ «Жовтневе», але як учасник (акціонер) ВАТ від членства у сільськогосподарському товаристві не відмовлявся та з сільськогосподарського товариства не був виключений. 28 липня 2000 року ВАТ «Жовтневе» отримало державний акт серії ХР 13-00-000697 на право колективної власності на землю. На момент видачі державного акту позивач був акціонером (учасником) ВАТ «Жовтневе», проте не отримав відповідний сертифікат, оскільки помилково не був включений до списків осіб, які мали право на земельну частку (пай). Тому в даний час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. При цьому позовна заява, на думку, позивача подана у межах строків позовної давності, бо про не включення позивача до списку громадян-членів сільськогосподарського товариства, який додається до державного аку на право колективної власності на землю від 28.07.2000 стало відомо лише після отримання листа відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 13.01.2020 року. Ухвалою судді Шабас О.С. від 20.07.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 27.08.2020 року закрито підготовче засідання у справі закрито, призначено справу для розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій він просив суд справу розглядати без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. У завчасно наданій до суду письмовій відповіді на відзив представник позивача за ордером серії АХ №1006611 адвокат Шафоростов В.О. зауважив, що позивач на момент передачі земельної ділянки у власність сільськогосподарського підприємства був членом (акціонерром) ВАТ «Жовтневе», а трудова діяльність позивача у вказаному підприємстві складала 17 років, його членство у підприємстві не припинялося. Доводи представника відповідач, що неможливо однозначно ідентифікувати особу позивача є лише необґрунтованим припущенням. Водночас не зважаючи на те, що ВАТ «Жовтневе» було отримано земельну ділянку у колективну власність при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної вланості через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 8 серня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Крім того, при передачі землі у колективну власність ВАТ «Жовтневе» позивача безпідставно не було включено до списку громадян-членів сільськогосподарського товариства, який додається до державного акту, у зв`язку з чим на думку представника позивача, [PERSON] мав отримати у власність пай. Крім того, представником позивача адвокатом Шафоростовим В.О. до канцелярії суду завчасно було подано письмову заяву, в якій він зазначив, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача. Представник відповідача Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з`явився, завчасно подав через канцелярію суду письмовий відзив, у якому просив розглянути справу за відсутності їх представника та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, оскільки останнім не надано доказів на підтвердження того, що він він при розпаюванні земель ВАТ «Жовтневе» був його членом, оскільки відсутній відповідний запис у трудовій книжці [PERSON] та витяг з протоколу засідання правління сільськогосподарського підприємства про прийняття особи в його члени. Трудова книжка свідчить про факт роботи позивача у ВАТ «Жовтневе», проте не може слугувати доказом на підтвердження його членства у вказаному підприємстві. При цьому список акціонерів ВАТ «Жовтневе», що міститься в матеріалах справи складено (затверджено) 25.12.1997 року, реорганізація колгоспу у ВАТ відбулася 24.12.1996 року, державний акт ВАТ «Жовтневе» було отримано 28.07.2000 року, звільнення ж позивача відбулося 31.03.1999 року, що дає підстави для існування сумнівів у тому, що на час отримання державного акту [PERSON] залишався акціонером вказаного підприємства, а самі списки акціонерів не дають можливості однозначно ідентифікувати особу акціонера та виключити можливість того, що насправді акціонером була інша особа зі схожими персональними даними. Вимога про виділення земельної частки (паю) саме за рахунок земель комунальної власності не підлягає задоволенню, оскільки розпаюванню підлягали землі колективної, а не комунальної власності. Обставини, через які позивач був вимушений звернутися до суду за захистом свого права виникли незалежно від волі відповідача та не з його вини, у зв`язку з чим представник відповідача вважав необґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача судових витрат. Крім того, позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ЦК УРСР 1963 року. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії трудової книжки серії [NUMBER] року від 07.09.1979 року, виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що останній з 01.09.1979 року був прийнятий на роботу у радгосп ім. 15 років Жовтня трактористом 3 кл. на підставі наказу від 07.09.1979 року; 23.10.1979 року звільнений з радгоспу у зв`язку з призовом до рядів Радянської Армії на підставі наказу № 92-к від 22.10.1979 року; 12.11.1982 року зарахований трактористом відділення № 1 на підставі наказу №66-к від 19.11.1982 року; 18.11.1982 року направлений на курси шоферів при СТК ДПСААФ на підставі наказу №6 від 02.12.1982 року; з 03.05.1983 зарахований шофером автопарка 3 кл. на підставі наказу № 31-к від 03.05.1983 року; 12.02.1988 року переведений механізатором на підставі наказу № 11-к від 11.02.1988 року; 04.08.1988 року переведений шофером автопарку 3 кл. на підставі наказу № 50-к; 15.02.1997 року згідно рішення загальних зборів робочих та розпорядження Золочівської райдержадміністрації Харківської області від 24 грудня 1996 року № 346 радгосп «15 років Жовтня» переіменовано в ВАТ «Жовтневе» на підставі наказу № 6 від 15.02.1997 року; 31.03.1999 року звільнений за ст. 38 КЗпП за власним бажанням, на підставі наказу № 26-к від 01.04.1999 року; 17.06.2002 року прийнятий на роботу в ВАТ «Жовтневе» на час польових робіт комбайнером на підставі наказу № 57-к від 15.06.2002 року; 05.11.2002 року звільнений з роботи за п. 2 ст. 36 п.4 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку польових робіт на підставі наказу № 98-к від 05.11.2002 року. Згідно п. 4 Статуту відкритого акціонерного товариства «Жовтневе» від 1998 року, зареєстрованого в Золочівській районній державній адміністрації на підставі розпорядження № 546 від 24.12.1996 року, перереєстрованого на підставі розпорядження Золочівської районної державної адміністрації № 320 від 29.06.1998 року, наданого архівним відділом Золочівської райдержадміністрації, акціонерами товариства можуть бути фізичні і юридичні особи, які набули право власності або акції товариства в процесі приватизації, випуску нових акцій та на вторинному ринку цінних паперів. З інформації начальника відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Трофімова В. від 13.01.2020 року № 7/142-20 та від 17.02.2020 року № 136/112-20 державний акт на право колективної власності ВАТ «Жовтневе» серія ХР -13-00-000697 було видано 28 липня 2000 року, на підставі рішення IX сесії XXIII скликання Жовтневої сільської ради від 14 березня 2000 року, зареєстрований за № 22 від 28 липня 2000 року. [PERSON] не включений до списку громадян-членів ВАТ, який додається до державного акту на право колективної власності на землю ВАТ «Жовтневе». Сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] не виготовлявся. Розмір земельної частки (паю) по ВАТ «Жовтневе» становить 7,03 умовних кадастрових гектар. Вартість земельної частки (паю) загальною площею 7,03 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2020 року становить 211648,397 грн.; станом на 17.02.2020 року Відділ не володіє інформацією про площу земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Як вбачється з листа начальника архівного відділу Золочівської райдержадміністрації Борох Н. від 14.02.2020 року № 01-53/43 в розпорядженнях голови Золочівської районної державної адміністрації за період з 30.06.1998 року по 28.07.2000 року змін та доповнень до Статуту ВАТ «Жовтневе» не знайдено. З відомостей, наданих Золочівським селищним головою [PERSON] від 17.02.2020 року № 02-20/894, загальна площа земельних ділянок сільськогосподарського призначення (землі запасу), які були зареєстровані після передачі з державної у комунальну власність на території Золочівської селищної ради складає 1739,4045 га. Інформацією щодо загальної площі земель невитребуваних земельних часток (паїв) на території Золочівської селищної ради Золочівська селищна рада не володіє. З листа регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, донецькій та Луганській областях від 18.02.2020 року №20-04-01940 відповідно до плану приватизації цілісного майнового комплексу « [INFO] », затвердженого розпорядженням Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області (надалі - регіональне відділення) від 18.12.1996 № 1475-р. 7179520 штук акцій на суму 1794880 гривень, шо склало 88.7% в статутному капіталі створюваного акціонерного товариства, підлягало безоплатній передачі працівникам підприємства та прирівняним до них особам згідно Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі». Наказом регіонального відділення від 24.12.1996 № 2648-1 і було створено відкрите акціонерне товариство «Жовтневе», шляхом перетворення державного підприємства «Насінницький радгосп ім. 15 років Жовтня». Згідно з Договором безоплатної передачі акцій відкритою акціонерною товариства «Жовтневе» від 20.02.1997 та Акту прийому передачі відкритою акціонерного товариства «Жовтневе» від 28.03.1997 регіональним відділенням відкритому акціонерному товариству «Жовтневе» було передано акції в кількості 7179520 штук на суму 1794880 гривень. Відповідно до пункту 4.6 зазначеного вище договору товариство було зобов`язано протягом місяця після затвердження загальними зборами працівників ВАТ «Жовтневе» Положення про розподіл безоплатно переданих акцій серед працівників та прирівняних до них осіб здійснити розподіл акцій відповідно до договору. ВАТ «Жовтневе» листом віл 25.12.1997 №102 надало до регіонального відділення перелік осіб товариства покупців членів трудового колективу «Насінницького радгоспу ім. 15 років Жовтня» на придбання об`єкта приватизації, у якому під номером 189 значиться мовою оригіналу [PERSON] с. Жовтневе з кількістю акцій 11320 штук. За інформацією відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, до списку який додається до державного акту на право колективної власності на землю ВАТ «Жовтневе» увійшли акціонери ВАТ «Жовтневе». Інформація про включення до складу акціонерів ВАТ «Жовтневе» працівників соціальної сфери у Відділі відсутня. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Земельного Кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства. Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Стаття 2 цього закону, визначає документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Стаття 3 цього ж закону, перелічує підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Стаття 5 цього ж Закону встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Стаття 19 Земельного Кодексу України перелічує категорії земель. 1. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. 2. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Стаття 12 Земельного Кодексу України перелічує повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин Так до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Стаття 25 того ж кодексу передбачає, приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій 1. При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). 2. Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. 3. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. 4. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд). 5. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). 6. Громадянам України із числа депортованих осіб, які поселилися в сільській місцевості, державою забезпечується безкоштовна передача у власність землі сільськогосподарського призначення в розмірі земельного паю, визначеного для цієї місцевості, за рахунок земель запасу та резервного фонду в разі їх наявності. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Так, судом було встановлено, що строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) позивачем не пропущено, оскільки він дізналася про порушення його права лише з листа відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.01.2020 року № 7/142-20. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач [PERSON] до розпаювання земель колективної власності був прийнятий на роботу та до членів радгоспу «15 років Жовтня», де пропрацював з 01.09.1979 року з перервами до 05.11.2002 року(уволен за год до видачі и снова принят в 2002), тобто і на час реформування радгоспу у ВАТ «Жовтневе», при цьому він був членом ВАТ «Жовтневе» на момент передачі землі у колективну власність у 2000 році та видачі 28.07.2000 року державного акту на право колективної власності ВАТ «Жовтневе», оскільки відомості про нього як про акціонера містяться у списку акціонерів ВАТ «Жовтневе» (учасників товариства покупців членів трудового колективу) з розподілом акцій в процесі здійснення приватизації ЦМК «Насінницький радгосп ім. 15 років Жовтня» від 25.12.1997 року, відомостей про його вихід чи виключення із членів вказаного товариства у суду немає, доводи представника відповідача про те, що у вказаному списку неможливо однозначно ідентифікувати особу, суд оцінює критично, оскільки відомостей про наявність іншої особи з ідентичними анкетними адими суду не надано, в зв`язку з чим суд вважає, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 7,03 га з дня видачі державного акту на право колективної власності ВАТ «Жовтневе» відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Враховуючи, що в даний час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка [PERSON] , відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст.5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області. Суд також вважає переконливими доводи позивача про те, що він дізнався про порушення його права лише 13.01.2020 року, в зв`язку з чим встановлений законом строк загальної позовної давності ним не пропущено.

Outcome: approved