Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким: визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] та належить їй, [PERSON] на праві власності; стягнути з відповідачки на її користь витрати по оплаті судового збору та послуг адвоката. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS] . Технічний паспорт на вищезазначиний будинок свідчить про те, що розмір її частки складає 1/1. Її син [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 16.01.2005. На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.12.2017 шлюб між її сином - [PERSON] та невісткою - [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - залишено проживати з батьком - [PERSON] . Відповідачка під час перебування в шлюбі з її сином була зареєстрована в належному їй житловому будинку, як член сім`ї. Довідка Великотур`янської сільської ради №1229 від 06.08.2020 та Витяг №12059 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.08.2021 виданий Долинською міською радою свідчать про те, що склад сім`ї (зареєстрованих) за вказаною адресою такий: [PERSON] - голова домогосподарства, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - внуки. Колишня невістка, відповідачка по справі, не проживає в її житловому будинку з лютого 2017 року без поважних причин, про що складено акти обстеження житлово-побутових умов від 17.02.2018 та від 19.08.2021, з яких вбачається, що [PERSON] не проживає в житловому будинку розташованому в [ADDRESS] більше чотирьох років, а проживає в с. Белеїв у свого співмешканця. Вищенаведене підтверджується і рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.12.2017 справа №343/793/17, яким встановлено на підставі довідки - характеристики №618 від 31.12.2017 виданої Великотур`янською сільською радою та акта обстеження матеріально-побутових умов, складеного з участю представників Служби у справах дітей Долинської РДА, що [PERSON] не проживає у будинку своєї свекрухи, а проживає у своєї матері. Де проживає відповідачка на даний час їй не відомо. В її житловому будинку немає особистих речей відповідачки, жодної участі в утриманні житла колишня невістка не бере, взагалі будинком не цікавиться, не сплачує комунальні платежі. Відповідачка перестала бути членом її сім`ї, спільним побутом не пов`язана, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Таким чином, факт реєстрації відповідачки порушує її право на вільне користування і розпорядження майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Позивачка [PERSON] та її представник-адвокат Оленин О.Ф. ( ордер серії ІФ №1010472 а.с.21) в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтрималиа, просила їх задовольнити. Не заперечили проти заочного розгляду даної справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27), витяг з веб-сайту "Укрпошти", який свідчить про те, що їй рекомендоване повідомлення про дату та час розгляду справи вручено особисто 15.10.2021 (а.с. 28) та оголошення про виклик в судове засідання (а.с.19,26). Відзиву на позовну заяву відповідачкою не подано. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. С. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 319 ЦК України). Згідно зі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Долинського районного суду Івано - Франківської області від 18.12.2017 справа №343/793/17 (а.с. 6-8) шлюб між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 16.01.2005 виконавчим комітетом Великотур`янської сільської ради Долинського району Івано - Франківської області, актовий запис №4 - розірвано. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2021 (а.с. 10), житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності, розмір частки: 1/1, належить - [PERSON] . З витягу №12059 від 18.08.2021 виданого Долинською міською радою (а.с. 11) вбачається, що за адресою [ADDRESS] , в приміщенні/будинку зареєстровані, зокрема: [PERSON] (позивачка); [PERSON] (відповідачка). Відповідно до довідки про склад сім`ї та проживання виданої сільським головою [PERSON] (а.с. 12) до складу сім`ї, які зареєстровані за адресою [ADDRESS] входять, зокрема: [PERSON] (голова д/г); [PERSON] (колишня невістка). Згідно актів обстеження житлового - побутових умов жительки [ADDRESS] , [PERSON] , 1951 року народження, від 17.07.2018 та 19.08.2021 (а.с. 13, 14) колишня невістка [PERSON] , яка зареєстрована за вказаною вище адресою не проживає там вже більше чотирьох років. Місце проживання [PERSON] є с. Белеїв. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є власником майна - будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] і в силу ст. 391 ЦК України, як власниця майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до постанови ВСУ від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка не бажає добровільно знятись з реєстрації місця проживання, що створює для позивачки незручності у реалізації права власності та користуванні житловим приміщенням. Суд вважає, що формальна реєстрація відповідачки у будинковолодінні, яке належить позивачці на праві власності порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування, володіння та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Постановою Верховної Ради України № 807-IX від 17.07.2020 ліквідовано Долинський район та утворено Калуський район Івано - Франківської області до складу якого увійшла територія ліквідованого Долинського району. Таким чиномв судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить на праві приватної власності [PERSON] розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1 000 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію №17 від 25.08.2021 на вказану суму (а.с. 29) де зазначено найменування виконаних робіт, а саме: підготовка документів, складання позовної заяви. Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відсутність заперечень зі сторони відповідачки щодо стягнення з неї понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 1 000 гривень вказаних судових витрат. Також, беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та Закон України "Про судовий збір", зважаючи на те, що позивачкою при подачі позову до суду оплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 9). Таким чином, сума сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідачаки на користь [PERSON] . На підставі ст. 41 Конституції України, ст.72 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved