Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач КЗ "Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку" в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а саме просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача [PERSON] на користь КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти в сумі 930 грн. щомісячно починаючи з 10.05.2018 року до досягнення [PERSON], повноліття. Представник позивача КЗ "Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку" в інтересах [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі. Представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явилася, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо 187 відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], виданим 18 листопада 2008 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, про що 18 листопада 2008 року складено відповідний актовий запис №1205. Державна реєстрація народження [PERSON], [INFO], проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), повний витяг з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 29.07.2015 року, № витягу: 00015641851. Мати, [PERSON], покинула дитину, про що 02.04.2012 року складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину, складений оперуповноваженим ВКМСД Артемівського РВ ЛМУ УМВС України в луганській області та завірений лікарем ЛМБЛ №15. Рішенням виконкому Артемівської районної у місті Луганську ради від 12.06.2012 року № 110 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON], [INFO], перебуває на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей Артемівської районної у місті Луганську ради, що підтверджується обліково-статистичною карткою дитини №0211193, яку роздруковано 09.09.2015 року службою у справах дітей Луганської обласної державної адміністрації. Згідно наказу Департаменту освіти і науки Одеської облдержадміністрації від 29.08.2014 року №258/ОД/1 «Про забезпечення навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, вихованців шкіл-інтернатів Луганської області» та відповідного наказу КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» від 28.08.2014 року №14 [PERSON], [INFO], влаштовано до Білгород-Дністровського дитячого будинку на повне державне забезпечення. З 11.03.2015 року [PERSON], [INFO], перебуває у службі у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради на обліку внутрішньо переміщених дітей як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах . Згідно інформації КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» від 23.02.2018 року №199, з моменту зарахування [PERSON], [INFO], до закладу і по теперішній час мати жодного разу не зверталася до закладу з метою побачення з [PERSON], не зверталася до закладу з метою побачення з [PERSON], не телефонувала, не написала жодного листа і взагалі не цікавилася долею своєї дитини. Відповідно до повідомлення управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради від 03.03.2018 року №403/1-09/771 громадянка [PERSON], 1990 року народження на обліку в управління не перебуває. Згідно Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб [PERSON] не зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа. Згідно інформації Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 03.03.2018 року №882/54-25 актового запису про смерть [PERSON], [INFO], по архіву Білгород-Дністровського міськрайонного відділу та в Державному реєстрі акті цивільного стану громадян не виявлено. Згідно інформації Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 15.03.2018 року № 6.2-2827/6-18, наданої на запит виконкому Білгород-Дністровської міської ради, за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформація щодо місця реєстрації матері дитини, [PERSON], [INFO], відсутня. Також зазначено, що місто Луганськ входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р. Органи реєстрації на зазначеній території не утворені. [PERSON] до служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради щодо спілкування та вирішення питання повернення на домашнє виховання не зверталася. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON], [INFO] за №29/778 від 30.03.2018 року. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього, [PERSON], [INFO], отже вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у судовому порядку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем, оскільки інформації про офіційне працевлаштування відповідачів у суду немає. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 930,00 грн. щомісяця до досягнення дитини повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини. Згідно ч. 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved