Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом в обґрунтування якого вказували, що 14.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], після реєстрації шлюбу «[PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту №11215805000 від 14.09.2007 року за яким АКІБ «УкрСиббанк» надав відповідачу кредит у розмірі 80 000 доларів США. Кредит надано з кінцевим терміном повернення 14.09.2017 року, процентна ставка за користування кредитом складає 11,6 % річних. З метою повного та своєчасного виконання зобов»язань та умов споживчого кредиту між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 14.09.2007 року було укладено Договір іпотеки №63836. Відповідно до цього договору іпотекодавець передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. АКІБ «УкрСиббанк» належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит, при цьому остання умови договору не виконує і станом на 22.11.2013 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 126 669,92 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 012 472, 67 грн. 08.12.2011 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі, але не виключно за кредитним договором №11215805000 від 14.09.2007 року - ПАТ «Дельта Банк». У зв»язку із цим, ПАТ «Дельта Банк» просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 1 012 472, 67 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно. Також, просили визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, припинити право власності іпотекодавця, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою та виселити з квартири іпотекодавця і всіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою. Крім того, просили витребувати від [PERSON] та передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив про задоволення вимог, при цьому не уточнив про виселення яких саме «усіх інших мешканців квартири» йдеться. Представник відповідача категорично заперечив проти позову постійно доповнюючи свої заперечення, крім іншого, зазначав про відсутність фінансового документа на підтвердження факту отримання кредиту, відсутність доказів направлення іпотекодержателем вимоги іпотекодавцю та відступлення права вимоги за іпотечним договором. Представник Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з»явився, подали до суду письмові пояснення та заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації наполягав при прийнятті рішення у справі врахувати інтереси дітей, які проживають у спірній квартирі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника [PERSON], представника служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між АКІБ «УкрСиббанк» назву якого змінено на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11215805000 від 14.09.2007 року за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надано [PERSON] кредит у розмірі 80 000 доларів США строком до 14.09.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом встановлена в 11,6 % річних. Погашення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 130 доларів США. Розмір ануїтетного платежу може змінюватися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1., 10.2 цього Договору. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника) шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER] у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Розділ 2 «Умови забезпечення кредиту» кредитного договору №11215805000 від 14.09.2007 року у п. 2.1 - п. 2.3 визначає порядок забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов»язань щодо погашення кредиту, а саме укладення з банком договору іпотеки №63836 від 14.03.2007 року та договору поруки №141579 від 14.09.2007 року. За договором іпотеки від 14.03.2007 року №63836 іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов»язань позичальника [PERSON] за кредитним договором №11215805000 від 14.09.2007 року та кредитним договором №11215821000 від 14.09.2007 року Договір іпотеки підписано представником АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] у присутності приватного нотаріуса [PERSON], накладено заборону відчуження іпотечного майна та внесено відповідні відомості в реєстр. За нотаріально посвідченою заявою (Т.2 а.с. 87) [PERSON] підтверджує, що на момент укладення вказаного договору іпотеки не перебувала у зареєстрованому шлюбі і підтверджує відсутність прав щодо користування іпотечним майном у неповнолітніх дітей. Також, в рахунок забезпечення зобов»язань [PERSON] за кредитним договором №11215821000 від 14.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №113996 від 14.05.2007 року. Згідно письмової заяви [PERSON] від 12.01.2009 року на адресу начальника відділення №879 АКІБ «УкрСиббанк» у м. Києві за адресою вул. Фрунзе, 129 заявниця підтверджує отримання кредиту за договором №11215805000 від 14.09.2007 року під заставу майна та просить переглянути умови договору з можливістю відстрочки виплат, продовження строку кредиту або зменшення щомісячної оплати. У відповідності до письмової заяви [PERSON] від 08.02.2013 року адресованої Голові Ради Деректорів ПАТ «Дельта Банк» заявниця підтверджує наявність заборгованості за договором №11215805000 від 14.09.2007 року та просить дозволу сплатити борг за програмою 60/40 за рахунок продажу заставного майна. Стверджуючи про неналежність вказаних доказів представником відповідача не спростовано в судовому засіданні факту оформлення [PERSON] кредитного договору №11215805000 від 14.09.2007 року, договору іпотеки від 14.03.2007 року №63836, написання відповідачем вказаних заяв. За таких обставин, зміст укладених [PERSON] договорів, послідовність її дій та зміст письмових заяв поданих до АКІБ «УкрСиббанк», а згодом до ПАТ «Дельта Банк», спростовують твердження представника останньої про неотримання коштів за кредитним договором №11215805000 від 14.09.2007 року та неналежне повідомлення боржника про переуступку права вимоги. Факт отримання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором №11215805000 від 14.09.2007 року та їх рух підтверджується також випискою по особовому рахунку (Т. 2 а.с. 17-45). У відповідності до п.1.2.2 кредитного договору позичальник зобов»язується повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 130 доларів США в день сплати ануїтетного платежу. Нарахування процентів за договором здійснюється в два етапи за методом 30/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства. У порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, погашення по кредитному договору здійснювались з порушенням умов договору. Так, зокрема, відповідно до п. 5.3 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів. Станом на 22.11.2013 року сума заборгованості за кредитним договором становила у загальному розмірі 126 669,92 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 012 472, 67 грн., з яких: 74 680,47 доларів США тіло кредиту; 51 989,45 доларів США відсотки за кредитом, що підтверджується відповідним розрахунком (Т-2, а.с. 89). У відповідності до ч.1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 1 ст. 625 України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2011 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі, але не виключно за кредитним договором №11215805000 - ПАТ «Дельта Банк». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна (Т.2 а.с. 2) підставою обтяження іпотечної квартири [ADDRESS] зазначено договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» внесений до реєстру 08.12.2011 року приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко Д.Г., що свідчить, також, про переуступку права вимоги за договором іпотеки. За листом повідомленням від 15.08.2014 року [PERSON] повідомлено про переуступку права вимоги та наміри звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання порушеного зобов»язання. Таким чином, внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору, у ПАТ «Дельта Банк» виникло право вимагати повернення усієї суми заборгованості за кредитним договором №11215805000 та право ініціювати питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що станом на час розгляду справи в суді 02.10.2015 року НБУ винесено постанову №664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ДельтаБанк». При цьому, у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення зобов»язань перед неплатоспроможним банком. З огляду на зазначене, суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що ПАТ «ДельтаБанк» є неналежним позивачем у даній справі. Посилання представника відповідача, крім основних заперечень по суті позову, на сплив строку позовної давності не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до п.2.1.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов»язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (Т.1 а.с. 156), що після реєстрації шлюбу 25.08.2012 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються крім іншого, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, спосіб реалізації предмета іпотеки. Зі змісту договору іпотеки від 14.03.2007 року №63836 та застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в ч. 5 вказаного договору визначено можливість задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно із п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1. ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання. З огляду на зазначене, вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 14.09.2007 року №11215805000 у розмірі 1 012 472 грн. 67 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом, а саме: з строкової та простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 596 921 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 451 551 грн. 67 коп. є законними та обґрунтованими. При цьому, суд вважає безпідставною вимогу позивача про витребування у відповідача правовстановлюючих документів на квартиру з огляду на те, що у разі набрання законної сили рішенням суду про визнання права власності на нерухоме майно за позивачем, таке рішення є підставою для припинення права власності відповідача та подальшої державної реєстрації права власності на нерухоме майно за новим власником у порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868. У відповідності до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Порядок звільнення іпотечного житлового приміщення на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника шляхом позасудового врегулювання регламентовано в ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку». У відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічне положення щодо звільнення мешканцями іпотечного жилого приміщення вказаних помешкань на письмову вимогу кредитора після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки міститься в ч. 3 ст. 109 ЖК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 15.08.2014 року попереджалась про наміри стягнення на предмет іпотеки та необхідність звільнення приміщення. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, вказуючи у позові про необхідність виселення усіх інших мешканців, які проживають за адресою іпотечної квартири, позивачем не зазначено про кого саме йдеться та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження дотримання процедури їх повідомлення про добровільне звільнення приміщення. За таких обставин, з огляду на положення договору іпотеки укладеного із [PERSON] зміст ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення в частині виселення лише [PERSON] Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (від 03.06.2014 року №1304-VI) протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. У відповідності до сталої судової практики, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки та позбавлення права на звернення до суду з аналогічним позовом. За наявності загальних правових підстав для примусового стягнення на належне відповідачу майно таке стягнення підлягає зупиненню в порядку, визначеному ст. 217 ЦПК України, на час дії Закону, за наявності обставин визначених цим Законом. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна (Т.2 а.с. 2) відомості про наявність у [PERSON] іншого нерухомого майна відсутні. За довідкою Форма -3 (Т.1, а.с. 234) [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS]. За ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З огляду обставини справи, положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» використання [PERSON] іпотечного майна як місця постійного проживання та відсутність у власності позичальника іншого нерухомого житлового майна, суд вважає необхідним зупинити звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права власності на вказане майно та виселення іпотекодавця на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. Решта заперечень представника відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Судові витрати у розмірі 3 897 грн. 60 коп., здійснення яких підтверджується відповідною квитанцією про оплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial