Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», звернувся у суд з позовом з відповідача, [PERSON], після уточнень якого остаточно просить суд : стягнути заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 177 309 грн. на предмет застави за договором застави № 6808Z67 в 01.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] , а саме легковий автомобіль марки Volkswagen Caddy Kombi-B. Реалізацію вказаного легкового автомобілю марки Volkswagen Caddy Kombi, провести у спосіб передбачений п.2. ч.1. ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів реєстрацію обтяжень» - шляхом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу іншою особою-покупцем. В обґрунтування своїх вимог банк зазначає, що між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір від 01.04.2008р. за яким банк надав кредитні кошти в загальній сумі 24880 швейцарських франків, а відповідач зобов'язався їх повернути зі сплатою відсотків в розмірі 10,24%. Банк виконав свої зобов'язання, однак відповідачка порушила умови договору, щодо сплати відсотків, внаслідок чого за період з 22.10.2010р. по 30.11.2013р. виникла заборгованість по відсоткам в сумі 7049,39 ш.ф., що складає 26455,76 грн., також за порушення умов договору щодо сплати платежів, позивачці нарахована на прострочену заборгованість в сумі 88082,08 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між банком та відповідачкою був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль. Оскільки відповідачка порушила умови договору щодо сплати необхідних платежів у банка є підстави для звернення стягнення заборгованості на предмет застави. Відповідач - [PERSON] через уповноваженого представника у поданих запереченнях та у судовому засіданні про ти задоволення позовних вимог заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень зазначала, що сплив строк позовної давності для пред'явлення вимог банком, що вимоги по договору кредиту припиненні у зв'язку із достроковим стягненням кредиту та відсотків за рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.12.2010р. заборгованості за договором кредиту №6808С21 від 01.04.2008р. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що 01.04.2008р. між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк» (правонаступником відповідно до статуту є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк») та відповідачкою був укладений кредитний договір №6808С21 від 01.04.2008р., відповідно до умов якого банк надає відповідачці кредит у сумі 24'880,0 швейцарських франків для придбання автомобіля оплати за VOLKSWAGEN CADDY легковий КОМБІ-В, а відповідачка зобов'язується повернути у кредит зі сплатою відсотків у розмірі 10,24 %, відповідно до встановленого графіку з кінцем терміном погашення 31.03.2014р. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1055 ЦК України договір кредиту укладається у письмовій формі. Таким чином між відповідачкою та банком був укладений за встановленою формою кредитний договір. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що договір кредиту був підписаний сторонами договору, та позичальник отримав кредитні кошти передбачені договором кредиту, придбав автомобіль та частково сплачував кошти за договором кредиту, що свідчить про згоду сторін за всіма істотними умовами договору. Суд зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України). Відповідно до умов договору , а саме додатку 1 до договору , кредитні кошти та відсотки позичальник зобов'язався сплачувати в рахунок погашення кредитної заборгованості до 15 числа кожного місяця. У зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору щодо сплати щомісячних платежів банк звернувся до суду та рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.12.2010р. з [PERSON] на користь банку стягнута заборгованість за договором кредиту №6808С21 від 01.04.2008р. в загальній сумі 24758,88 ш.ф., яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та пені , які виникли станом на 21.10.2010р. Рішення набрало законної сили, однак на теперішній час не виконано, що сторонами не оспорюється. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В даному випадку прийняття судом рішення не свідчить про виконання відповідачем зобов'язань за договором кредиту, оскільки за період з 22.10.2010р. по 30.11.2013р. за умовами договору відповідач повинен сплатити банку відсотки за користування кредитними коштами в сумі 7049,39 ш.ф., що складає 26455,76 грн., яка підтверджена матеріалами справи та відповідачем не оспорюється. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідності до п.2.4.2 договору кредиту у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожен день прострочи, включаючи день пропрати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період , за який сплачується пеня. Пені нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі. Враховуючи, заборгованість яка існує та є не сплачена по кредиту (за рішення суду ) та по відсоткам за даним рішенням, банком на підставі умов договору кредиту за період з 22.10.2010 по 30.11.2013 нарахована пеня в загальній сумі 114 537,84 грн., з яких пеня за прострочені відсотки - 26'455,76 грн., пеня за прострочену заборгованість по кредиту - 88'082,08 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту №6808С21 від 01.04.2008р. між банком та відповідачем був укладений договір застави №6808Z67 від 01.04.2008р. Предметом договору застави є автомобіль VOLKSWAGEN CADDY легковий КОМБІ-В д.н. [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності. Відповідно п. 1.5. договору застави, у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та/або відповідних положень його договору, банк має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами відповідача. Відповідно ст. 19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно п. 2.1.5 договору застави, банк має право за рахунок заставленого майна задовольнити вимоги, зазначені у договорі, в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завдані простроченням виконання, неустойку, пеню, необхідні витрати на утримання заставленої майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, вимоги, що буду понесені заставодержателем при зверненні стягнення на заставлене майно, його реалізації. Враховуючи наявність заборгованості та умови договору застави банк набув право на звернення наявної заборгованості на предмет застави. Згідно п.4 договору застави звернення на предмет застави здійснюється відповідно до чинного законодавства України, а також шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Банк скористався своїм право на вчинення виконавчого напису нотаріуса, однак рішенням Київського районного суду м.Харкова від 12.03.2012р. виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. (постанова ВСУ №6-10цс13) Таким чином, вимоги банку про зверення стягнення заборгованості на предмет застави шляхом продажу банком предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах, підлягає задоволенню. Однак при визначенні суми, яка підлягає задоволенню за рахунок предмета застави, суд враховую наступне. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов'язаний здійснювати повернення відсотків частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком . Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Наданий розрахунок свідчить, що відповідач порушив строк погашення чергового платежу по відсоткам у жовтні 2010р. та в подальшому не сплачував відсотки передбачені графіком, тобто початок перебігу позовної давності за кожним черговим платежем по відсоткам, починається з жовтня 2010р. Позивач звернувся у суд із вимогами про стягнення відсотків в січні 2014р., тобто після спливу строку позовної давності по стягненню відсоткам за період з 22.10.2010р. по 01.01.2011р. в сумі 743,32 швейцарських франки. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Таким чином, враховуючи сплив позовної давності та прохання відповідача її застосувати, заборгованість по відсоткам на яку підлягає звернення стягнення на предмет застави складає - 6306,07 шв.ф., що складає - 56152, 32 грн. (офіційний курс швейцарського франка станом на 31.10.2013 становить 890.4488 грн./ швейцарський франк, як просить позивач). Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи сплив позовної давності позивача про стягнення пені за період з 22.10.2010р. по 31.12.2012р. та прохання відповідача її застосувати, заборгованість по пені на яку підлягає звернення стягнення на предмет іпотеки складає 32693,21 грн. (період з 01.01.2013р. по 31.10.2013р.)

Outcome: partial