Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулась з позовом до приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", просила стягнути з відповідача на свою користь спричинену моральну шкоду, спричинену смертю чоловіка в сумі 250000 гривень. На підтвердження заявлених вимог позивачка вказала, що з вини відповідача - Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» переносить моральні переживання, в зв'язку зі смертю чоловіка - [PERSON]. Вказує, що з 1971 року її чоловік - [PERSON] почав працювати слюсарем із збирання металевих конструкцій в Криворізькому центральному рудоремонтному заводі, 12.03.2014р. чоловік працював - по професії слюсарем з ремонту металевих конструкцій в приватному акціонерному товаристві «Криворізький завод гірничого обладнання». 10.11.1971р. вона одружилася з [PERSON] і все своє сумісне життя (43 роки) прожили з чоловіком разом, допомагали один одному, любили один одного, виростили та виховали двох дочок - [PERSON], 1972 року народження, [PERSON], 1973 року народження. З 2007 року вона отримує пенсію, чоловік також отримував пенсію, але оскільки вона хворіла, лікувалася, була прооперована, робили онкологічну операцію, тому чоловік змушений був працювати у відповідача, оскільки коштів не вистачало для оплати її лікування. [INFO] під час виконання трудових обов'язків [PERSON] - слюсаря з збирання металевих конструкцій, в приватному акціонерному товариству «Криворізький завод гірничого обладнання», її чоловік був смертельно травмований. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть, причина смерті явилась - не сумісна з життям травма тіла, удар падаючим предметом. Виявлено, що причиною нещасного випадку та смерті її чоловіка явилось не належним чином заварена зварювальним швом металева заготовка «футеровка втулки завантаження ММС - 116» вагою 2.6 тонни, яка впала на чоловіка. Зазначає, що звістка про смерть чоловіка, викликала у неї великий страх, паніку та стрес. Вона не могла повірити в смерть чоловіка, довго не могла усвідомити наслідки викликані смертю чоловіка та звикнути, що вже ніколи не побачить чоловіка. При таких обставинах пережила страх, нервове потрясіння, моральні страждання та переживання. Великих моральних страждань та переживань вона перенесла в наступні дні після смерті чоловіка. В зв'язку зі смертю чоловіка у неї виникла затяжна депресія, яка по теперішній час не проходить. Моральні страждання спричиняв та спричиняє їй той факт, що чоловіку було лише 64 роки і він міг би ще довго жити, радіти життю та радувати свою родину. Чоловік працював, заробітна плата його складала в середньому 6 000,00 гривень, окрім цього він отримував пенсію в розмірі 2800,00 грн., вони були матеріально забезпечені. В 2011році у неї виявлено онкозахворювання, була проведена операція, вона проходила та проходить на теперішній час постійне лікування. При житті чоловіка кошти на лікування були, на теперішній час її пенсія складає 1908,00 грн., вона затрачується на лікування, коштів на харчування та одяг у неї не вистачає, діти змушені їй допомагати. Таким чином, їй заподіяна не тільки моральна шкода, а й матеріальна. В зв'язку з вищевказаним, вона звернулась до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю чоловіка, стягнути з приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на її користь 250 000,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. В судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та зазначила, що саме з вини підприємства - приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» позивачка, перенесла, переносить та буде переносити в майбутньому, нервові потрясіння та душевні страждання. В зв'язку зі смертю чоловіка, у неї виникли втрати майнового та немайнового характеру, а саме негативні зміни в житті та організації життєвої діяльності, викликані смертю рідної людини. Просить суд при винесені рішення врахувати те, що загинула людина, яка була для позивачки - чоловіком, батьком дітей, найбільш дорогою та близькою людиною. Позивачка перенесла, в зв'язку зі смертю чоловіка велике потрясіння, шок, страждання. Просить врахувати, що встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], з 01.01.2004 року по день смерті [PERSON], також встановлений факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON], померлого [INFO]; також врахувати, що загиблий [PERSON] дійсно працював на підприємстві - Відповідача по професії - слюсарем із збирання металевих конструкцій, на якому був смертельно травмований; Актом нещасного випадку № 3 від 12.03.2012р. в якому зазначено сім осіб (включаючи чоловіка) винними в нещасному випадку; Акт розслідування нещасного випадку, вказано причини, наслідки нещасного випадку, порушення законодавства про охорону праці семи осіб підприємства відповідача. В судовому засідання представник відповідача Подопригора Д.Ю. позов не визнала, вважає вимоги позивачки, викладені в позовній заяві безпідставними та незаконними та зазначила, що згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Чоловік позивачки на момент нещасного випадку був застрахованою особою, а отже на думку відповідача, позивачка повинна звернутись з вимогами щодо відшкодування моральної шкоди до відповідного Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання. Крім того вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими та не законними, оскільки розмір моральної шкоди необґрунтований, також копії документів, додатних до позову не підтверджують факт заподіяння позивачці моральної шкоди, глибину фізичних та моральних страждань, не надано доказів про перенесення позивачкою моральних страждань та переживань. На підставі вищевикладеного просила суд відмовити у задоволенні позовним вимог в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював в період з 10.08.1971 року в «Криворізькому центральному рудо ремонтному заводі гірничозбагачувального устаткування» (правонаступником являється ВАТ «Криворізький Центральний рудоремонтний завод», в наступному ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», надалі Приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання») по професії слюсарем із збирання металевих конструкцій 5 розряду, [INFO] - роботу припинено в зв'язку зі смертю. Згідно акту № 3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, складений 22.04.2014 року, комісією у складі представників ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», встановлено, що нещасний випадок стався [INFO] о 7 год. 25 хв. в цеху металевих конструкцій, заготівельна дільниця, [PERSON] виконуючи обов'язки - слюсаря із збирання металевих конструкцій, відповідно до змінного завдання, супроводжуючи переміщуваний вантаж, впала заготовка, придавивши [PERSON] до підлоги цеху, в результаті отримав травми не сумісні з життям. В пункті 7 Акту встановлено причину нещасного випадку, а саме незадовільний стан засобів виробництва. В пункті 10 Акту встановлено, 7 осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а саме - головний механік підприємства, начальник цеху металевих конструкцій, начальник заготівельної дільниці цеху металевих конструкцій, електромеханік цеху металевих конструкцій, майстер заготівельної дільниці цеху, машиніст крану цеху та загиблий [PERSON] - слюсар із збирання металевих конструкцій цеху. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13.03.2014 року, смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку в зв'язку з виробництвом. Згідно довідки про середню заробітну плату [PERSON], він працював в ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», середньоденна заробітна плата складала 194 грн. 94 коп. З виписних епікризів з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення [PERSON], вбачається, що [PERSON] дійсно проходила стаціонарне лікування в 1-му хірургічному відділенні КЗ «16-ї міської лікарні». Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.01.2015 року, встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], з 01.01.2004 року по день смерті [PERSON], встановлений факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON], померлого [INFO]. Оцінивши докази суд вважає їх належними, допустимими та приймає їх. Отже, в судовому засіданні встановлено, факт роботи померлого - [PERSON] на підприємстві - відповідача ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 3 стався на підприємстві - Відповідача, наявність вини підприємства в нещасному випадку, який стався [INFO], той факт, що померлий всю свою трудову діяльність пропрацював на підприємстві - Відповідача. Також судом встановлений факт втрати позивачкою [PERSON] немайнового характеру - смерть чоловіка внаслідок нещасного випадку, який пов'язаний з виробництвом, нервовий шок та потрясіння, після звістки, про смерть чоловіка, перенесення з березня 2014 року і по теперішній час душевних страждань, внаслідок смерті близької та рідної людини. Смертю чоловіка порушений звичайний спосіб життя Позивачки, втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї найкращим другом, захистом, опорою, моральною підтримкою. Позивачці постійно не вистачає спілкування з чоловіком, матеріальної підтримки, [PERSON] перебувала на утриманні померлого [PERSON], факт, який встановлений в судовому порядку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 43, частини першої та другої ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода нанесена фізичній особі неправомірними рішеннями, діяльністю чи бездіяльністю, відшкодовує особа котра його нанесла, при наявності його вини. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю, тобто моральна шкода, завдана членам сім'ї та іншим особам, які мають на це право, смертю працівника згідно ч.2 ст.1162 ЦК України відшкодовується роботодавцем. Конституційний Суд України в абаці 9 п. 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що скасування норм Закону України №1105-Х1У „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричини втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди потерпілим Фондом соціального страхування від нещасних випадків, не тягне за собою порушення прав громадян на відшкодування моральної шкоди, оскільки ст..67 ЦК України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого органу (роботодавця). Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 1, 8, 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 року № 2245 - 111 «Шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об'єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб'єкта господарської діяльності, у власності або користуванні якого перебуває об'єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб'єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого». Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію та декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки» підприємство - Відповідач Приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання» являється об'єктом підвищеної небезпеки. Представник відповідача, на підставі ст. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивачки та на обґрунтування своїх заперечень. З урахуванням викладених обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачці моральної шкоди. Таким чином, суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, оскільки матеріалами справи встановлено, що саме відповідач - ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачці. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення [PERSON] моральної шкоди, суд вважає, що причинена моральна шкода, в зв'язку зі смертю чоловіка, підлягає частковій компенсації. Визначаючи розмір відшкодування позивачці - [PERSON], моральної шкоди, в зв'язку зі смертю чоловіка, суд виходить із суми, яку визначила позивачка, тобто - 250 000,00 гривень, також, суд враховує, характер та об'єм її душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховується факт, встановлення Апеляційним судом Дніпропетровської області від 28.01.2015 року сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], з 01.01.2004 року по день смерті [PERSON], також встановлений факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON], померлого [INFO], враховується факт роботи [PERSON] на підприємстві - Відповідача, нещасний випадок, який стався від [INFO] пов'язаний з виробництвом, факт вини підприємства - Відповідача в смертельному нещасному випадку, тривалість перенесених страждань Позивачкою з 12.03.2014 рік і по теперішній час, негативні зміни в житті викликані смертю чоловіка. Позивачка [PERSON] в зв'язку з втратою чоловіка, переживає нервові потрясіння, вона залишилась одна та постійно потребує підтримки, як фізичною так і моральної суд вважає, визначений позивачкою розмір моральної шкоди завищеним і таким, що не відповідає ступеню вини відповідача, а тому вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання [PERSON] слід призначити в розмірі 80000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які зазнає позивачка, а в задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 копійок.

Outcome: partial