Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

17.08.2016 року головний лікар Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив госпіталізувати [PERSON], який народився 03.01.1968 року, до психіатричного закладу у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр підтримали вимоги заяви в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначили, що [PERSON], який народився 03.01.1968 року, з раннього дитинства страждає глибокою розумовою відсталістю в ступені імбецильності, сліпотою, себе обслуговувати не може, батьки померли, близьких родичів не має, не може задовольняти свої основні життєві потреби. Опікун - [PERSON] в судове засідання не зявилась. [PERSON]І в судове засідання доставлений не був, оскільки згідно висновку ЛКК 93/273 за психічним та соматичним станом не може бути присутнім на судовому засіданні. Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, не заперечувалапроти її задоволення. Суд, заслухав пояснення представника заявника, опікуна особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, представника лікарні, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Подовської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області №31 від 29.07.2010 року [PERSON] призначено опікуном [PERSON]. Опікун [PERSON] звернулась до головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» із заявою щодо госпіталізації в примусовому порядку її підопічного, в звязку з погіршенням психічного стану. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР [PERSON], [INFO] страждає тяжкою розумовою відсталістю у ступені глибокої імбецильності, сліпотою, інвалід І-ї групи з дитинства безстроково, лікується в Херсонській обласній психіатричній лікарні з 27.08.2010 року. Госпіталізація до лікарні обумовлена смертю батьків, відсутністю близьких родичів, неспроможністю себе обслуговувати в побуті, психічним станом - відсутність мови, неможливість спілкування з оточуючими, дратівливість, неспокійність, збудженість, поганий сон. За час перебування в лікарні на момент огляду - хворий сліпий, свідомість не порушена, продуктивний контакт відсутній із-за нерозвинутої мови, на питання не відповідає, спостерігається ехолалія, стереотипія, інструкції не виконує, часом дратівливий, голосно кричить, жестикулює, основний час проводить у ліжку, лежить в ембріональній позі, неохайний, годується персоналом, потребує постійного стороннього нагляду та догляду. Діагноз: тяжка розумова відсталість у ступені глибокої імбецильності, сліпота. Потребує продовження лікування в стаціонарних умовах Херсонської обласної психіатричної лікарні, а відтак, суд вважає, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі ст.ст. 13,14,16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved