Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовом до [PERSON], Державної міграційної служби в Черкаській області, третя особа: Комунальне підприємство "Придніпровська СУБ" Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивують тим, що [PERSON], батько відповідачки [PERSON] і [PERSON] її бабуся, стверджують те, що вона із 10 червня 2012 року не проживає з ними за адресою: [ADDRESS], де до 28 лютого 2014 року проживав і [PERSON], який помер. Весь цей час [PERSON] проживає за кордоном, в Португалії на о. Мадейра у своєї матері [PERSON]. Додому повертатися не збирається, бо має уже дозвіл на проживання у Португалії. Ось уже майже 2 роки вони сплачують за відповідача комунальні послуги, а їх сімейний бюджет не великий ([PERSON] отримує пенсію 1085 грн., у [PERSON] середньомісячний заробіток складає 1500-1800 грн.) Щомісячна плата за комунальні послуги за квартиру становить 1050-1080 грн., тому їм дуже важко фінансово. На підставі викладеного, позивачі просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Державну міграційну службу в Черкаській області зняти її з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачем по справі є її онучка - [PERSON] Квартира належить їй, [PERSON], який помер - [INFO] року та синові [PERSON] - іншому позивачеві. Онучку з їх згоди було зареєстровано в квартирі, коли квартира була уже приватизованою і вона проживала з ними до 01.06.2012 року. Зараз їй 19 років і вона переїхала на проживання до Португалії, де живе її матір. В квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Онучка ніяк не приймає участі у витратах по оплаті за житло. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомила, не скористалася правом надання письмових заперечень проти позову. В судове засідання представник відповідача Управління ДМС України в Черкаській області у м. Черкаси не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надано заяву, що при вирішенні спору, відповідач покладається на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи: КП "Придніпровська СУБ" Черкаської міської ради не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До початку слухання справи подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника КП "Придніпровська СУБ" Черкаської міської ради. При вирішенні справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачів, враховуючи думку представника третьої особи та відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №22220 від 25.02.1999р. житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки, виданої КП «Придніпровська СУБ» №505 від 25.03.2014р., у житловому приміщенні за вказаною адресою зареєстровані 4 особи, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 10 червня 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідач [PERSON], [INFO] має посвідку [NUMBER] на постійне проживання, як член родини громадянина Португалії. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 316 ч.1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зазначений Закон регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, в т.ч. правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносини, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач, як член сім»ї позивачів не проживає в квартирі [ADDRESS] понад один рік; [PERSON] виїхала на проживання до іншої держави - Португалії. Такі обставини свідчать про відсутність обставин, які б давали підстави вважати, що позивачі чинять їй перешкоди у користування житлом. Навпаки, вона добровільно залишила місце проживання, участі в утриманні житла не приймає і втратила зв»язок з квартирою. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому необхідно: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Державну міграційну службу в Черкаській області зняти її з реєстраційного обліку за вказаною за адресою. На підставі викладеного та

Outcome: approved