Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 23 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 057-2008-1640, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 40 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,45 % річних. 23 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 057-2008-1640-Р, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором. 23 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 057-2008-1640-Р/1, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором. 23 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 057-2008-1640-Р/2, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості станом на 03 березня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 35 682,87 доларів США, що складає: прострочена заборгованість по кредиту у розмірі - 873,83 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту у розмірі 32 086,09 доларів США; відсотки у розмірі 2 622,11 доларів США; підвищені відсотки у розмірі 100,84 доларів США. Просив стягнути з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 057-2008-1640 від 23 травня 2008 року у розмірі 35 682,87 доларів США; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 057-2008-1640 від 23 травня 2008 року у розмірі 35 682,87 доларів США та судовий збір;стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 057-2008-1640 від 23 травня 2008 року у розмірі 35 682,87 доларів США та судовий збір; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 057-2008-1640 від 23 травня 2008 року у розмірі 35 682,87 доларів США та судовий збір. 10 січня 2017 року ухвалою суду позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду в частині вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 057-2008-1640 від 23 травня 2008 року у розмірі 35 682,87 доларів США. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Судові повістки про виклик відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON].в судове засідання в порядку ст.76 ЦПК України не вручені з відміткою - "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 23 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 057-2008-1640, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 40 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,45 % річних (а.с. 8-13, 14-15, 16-18). Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором № 057-2008-1640 від 23 травня 2008 року станом на 03 березня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 35 682,87 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі - 873,83 доларів США; суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 32 086,09 доларів США; відсотків у розмірі 2 622,11 доларів США; підвищених відсотків у розмірі 100,84 доларів США (а.с.29-32). Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В постанові Верховного суду України у справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2015 року висловлена така правова позиція: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. 20 січня 1994 року Національним банком України видано Відкритому акціонерному товариству «Універсал Банк» ліцензію № 92 (а.с. 86-87) та дозвіл (а.с. 88-89), якими позивач уповноважений здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позичальником [PERSON] належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Тому підлягає стягненню прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 873,83 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту у розмірі 32 086,09 доларів США; відсотки у розмірі 2 622,11 доларів США. Також позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення підвищених відсотків у розмірі 100,84 доларів США. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів ( ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно п. 1.1.1. Кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується д всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів кредитор здійснює відповідно до умов цього договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України. Судом перевірено розрахунок підвищених відсотків за несвоєчасне погашення кредиту та процентів та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: підвищені відсотки становлять у розмірі 100,84 доларів США. Тому підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору у розмірі 35 682 долара США 87 центів, що складається із простроченої заборгованості по кредиту у розмірі - 873,83 доларів США; суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 32 086,09 доларів США; відсотків у розмірі 2 622,11 доларів США; підвищених відсотків у розмірі 100,84 доларів США. Позивач просив про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст.541 ЦК України). Положеннями частин першої, другої статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини). 23 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 057-2008-1640-Р, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором № 057-2008-1640 від 28 травня 2008 року (а.с. 22-24). 23 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 057-2008-1640-Р/1, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором № 057-2008-1640 від 28 травня 2008 року (а.с. 25-27). 23 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 057-2008-1640-Р/2, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором № 057-2008-1640 від 28 травня 2008 року (а.с.19-21). Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2016 року № 6-2662цс15. Згідно п. 5.2.5 Кредитного договору відповідно до ст.ст. 525 та 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту 04 грудня 2015 року відповідачам було направлено листи - вимоги про погашення заборгованості перед банком (а.с. 53-76). 04 серпня 2016 року банком було пред'явлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань шляхом звернення до суду з позовом. Під час розгляду справи представником позивача надано ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2016 року про повернення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором для подачі до належного суду (а.с. 165). За змістом статті 257, частини другої статті 264, частин четвертої, п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України, частини першої статті 118, частини першої статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року по справі № 6-895цс15. Виходячи з наведеного, банк звернувся з позовом до поручителя з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України. Оскільки на момент звернення банку із зазначеним позовом порука припинилася, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід відмовити. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково: стягнути із [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352, МФО 322001, п/р № 29095000202428 в ПАТ «Універсал Банк», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за кредитним договором № 057-2008-1640 від 28 травня 2008 року станом на 03 березня 2016 року у розмірі 35 682 (тридцять п'ять тисяч шістсот вісімдесят два) долара США 87 центів, що складається із простроченої заборгованості по кредиту у розмірі - 873,83 доларів США; суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 32 086,09 доларів США; відсотків у розмірі 2 622,11 доларів США; підвищених відсотків у розмірі 100,84 доларів США. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 13266 грн. 06 коп. (а.с.7), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі по 13266 грн. 06 коп.

Outcome: partial