Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

До суду звернувся позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» з регресним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 4 294,72 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 10 серпня 2013 року трапилася ДТП за участю автомобіля "Фольксваген» д\\н [NUMBER] (водій [PERSON]) та автомобіля „Рено» д\\н [NUMBER] (водій [PERSON]) Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва подія сталася з вини водія [PERSON] 31.07.2013 р. між ТОВ «Український Лізинговий Фонд» та ПрАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір обов'язкового страхування автотранспорту, за яким був застрахований автомобіль "Фольксваген» д\\н [NUMBER]. Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. На виконання умов договору страхування, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 4 294,72 грн. з вирахуванням безумовної франшизи 510 грн. На виконання умов договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування, яке просить стягнути з відповідача, посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. 10 серпня 2013 року трапилася ДТП за участю автомобіля "Фольксваген» д\\н [NUMBER] (водій [PERSON]) та автомобіля „Рено» д\\н [NUMBER] (водій [PERSON]) Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва ВІД 16.09.2013 р. подія сталася з вини водія [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с.9) Відповідно, 16 вересня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП (залишення місця дорожньо - транспортної пригоди) та за ст. 124 КУпАП, тобто винесено дві постанови. 31.07.2013 р. між ТОВ «Український Лізинговий Фонд» та ПрАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір обов'язкового страхування автотранспорту, за яким був застрахований автомобіль "Фольксваген» д\\н [NUMBER]. Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. На виконання умов договору страхування, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 4 294,72 грн. з вирахуванням безумовної франшизи 510 грн. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.п. в) 38,1,1, ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 16.09.2013 р. [PERSON] будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене п.4 ст..122 КУпАП. Після виплати страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» право зворотної вимоги перейшло до [PERSON], як особи відповідальної за завдані збитки. Отже сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач становить 4 294,72 грн. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку щодо задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 4 294,72 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені витрати по сплаті судового збору у розмір 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved