Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

08.12.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання договору страхування недійсним. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 22.06.2014 року приблизно в 18 год. 30 хв. на дорозі Т-10-08 Київ - Літочки - Кіпті 41 км. 1 м. сталася ДТП за участю наступних транспортних засобів: «OPEL ВЕКТРА», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]; «КІА СІД», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Відповідно до Роздруківки з бази даних ДАІ (Відомості про ДТП №9402723), винним вказаній дорожньо-транспортній пригоді зазначений [PERSON]. [PERSON] під час ДТП мав при собі договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс) АС №9097874, виданий ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» (страхувальник - [PERSON]) на транспортний засіб «OPEL ВЕКТРА», д.н.з. [NUMBER]. Згідно інформації, наявної у ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та МТСБУ, страховий платіж за вищевказаний поліс ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» не надходив.Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Страховий ризик згідно ст. 8 Закону України "Про страхування" - це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Ст. 16 Закону України "Про страхування" визначає, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається відповідно до правил страхування і повинен містити зазначені у вказаній статті обов'язкові реквізити, в т.ч. містити строк дії договору. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 18 Закону України "Про страхування" факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування і такий договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Позивач зазначає, що за таких умов та згідно з вимогами законодавства укладання договору страхування має передувати настанню обумовленому договором страхування страховому випадку, тобто однією з обов'язкових умов укладання договору страхування є наявність на час його укладання страхового ризику. Законодавець у ст. 18 Закону України "Про страхування" розмежовує поняття "укладення" договору і "набрання ним чинності". Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності, а у даному випадку, на думку позивача, моментом укладення договору є момент набрання ним чинності, а тому юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся. Позивач зазначає, що до ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» страховий платіж не надходив, в зв'язку з чим даний правочин підлягає визнанню недійсним відповідно до положень ст.ст. 983, 988 ч. 1 п. 1 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що відповідач не сплатив страховий платіж, тож позивач не має підстав для виплати страхового відшкодування. Представник зазначив, що йому не відомо кому сплачував відповідач страховий платіж, але у всякому випадку не позивачу, його поліс страхування за даними МТСБУ не використаний. Крім того, представник вказує, що у полісі відсутні дані, а саме: прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка від імені позивача підписала спірний договір. У будь-якому випадку позивач не буде сплачувати страхове відшкодування за полісом по якому не був сплачений страховий платіж. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднані до матеріалів справи і за змістом яких, відповідач не погоджується з позовними вимогами, виходячи з того, що відповідно до ч. 3, 4 ст. 18 ЗУ «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Форма полісу ОСЦПВВНТЗ затверджена розпорядженням Держкомфінпослуг від 29.08.11 року №558. Так, у затвердженій формі полісу у п. 3 «Строк дії» зазначено, що «договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії». За таких умов, відповідно до ст. 18 ЗУ «Про страхування» сторони змінили загальний порядок набуття чинності договору та домовилися про те, що договір (поліс) АС/ 90978745 набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, тобто з 05.02.2014 року. Враховуючи наведене, відповідач вважає посилання позивача на необхідність надання доказів оплати по полісу для підтвердження набуття чинності договору (полісу) безпідставними та необґрунтованими. На думку відповідача, наявність або відсутність факту оплати по полісу АС/90978745 відповідачем, необхідно оцінювати з точки зору належного або неналежного виконання умов договору, та застосовувати відповідні правові наслідки, що передбачені ст.ст. 610-614 ЦК України та умовами договору. Договір (поліс) АС/ 90978745 відповідає вимогам ст. 203-207, 979, 981 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розпорядженню Держкомфінпослуг від 29.08.2011 року №558. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене відповідач вважає, що факт укладення договору та набуття ним чинності підтверджено фактом наявності полісу АС/90978745 в якому зазначено, що даний поліс набув чинності з 05.02.2014 року. Додатково в судовому засіданні відповідач пояснив, що придбав поліс страхування у агента позивача в належному останньому ларьку біля МРЕО, що знаходиться на житловому масиві «Троєщина». Як звуть агента та чи видавалась відповідачу квитанція про сплату страхового платежу він не пам'ятає, оскільки минуло багато часу, але у зв'язку з ситуацією, що склалась з його полісом страхування він звернувся до правоохоронних органів. Також відповідач зазначив, що якби він не сплатив страховий платіж, то поліс страхування йому на руки б ніхто не віддав. Третя особа в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та вважає, що оскільки відповідач не сплатив страховий платіж, його поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності має бути визнаний недійсним. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що вимоги позовної заяви не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до відомостей №9402723 про дорожньо-транспортну пригоду, 22.06.2014 року о 18 год. 30 хв. на дорозі Т-10-08 «Київ-Літочки-Кіпті» (Київська область) 41 км. 1 м. сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля автомобіля OPEL VECTRA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (поліс ОСЦПВВНТЗ серія АС9097874 з терміном дії до 04.02.2015 виданий ПАТ СК «Інтер-Поліс») та автомобіля КІА СІД д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (поліс ОСЦПВВНТЗ серія АС5466064 з терміном дії до 11.11.2014 виданий СТзДВ «Гарантія») (а.с. 6). За змістом полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9097874 укладеного між позивачем та відповідачем 04.02.2014 року, страхувальником за цим полісом є [PERSON], забезпеченим транспортним засобом є автомобіль OPEL VECTRA д.н.з. [NUMBER], страховий платіж у сумі 642,29 грн. сплачений 04.02.2014 року о 15 год. 00 хв., договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, строк дії з 00 год. 00 хв. 05.02.2014 року до 04.02.2015 року включно (а.с. 4). Поліс містить відбиток печатки та штампу позивача, а також підпис представника страховика. Згідно роздруківки з Центральної бази даних МТСБУ, бланк страхового полісу №АС/9097874 не використаний (а.с. 5). Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За змістом положень ст.ст. 16, 18 Закону України «Про страхування» , договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Згідно ст.ст. 979, 983 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається зі змісту оспорюваного договору страхування, сторони погодили, що договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії. При цьому, у полісі зазначений строк його дії з 00 год. 00 хв. 05.02.2014 року до 04.02.2015 року включно. Згідно положень ст.ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 6 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Отже, сторони оспорюваного договору страхування будучи вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, визначили, що договір набирає чинності не з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, а з початку строку дії договору, яким визначено 00 год. 00 хв. 05.02.2014 року, що відповідає вимогам чинного законодавства України стосовно надання сторонам права визначити договором інший момент набрання чинності договором страхування ніж той, що передбачений законом - з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу. Тож, на думку суду, посилання позивача не те, що договір страхування не набрав чинності у зв'язку з несплатою страхового платежу є безпідставними, оскільки в даному випадку за умовами укладеного договору, набрання ним чинності не пов'язане з моментом фактичної сплати страхового платежу. Позивач вірно зазначає, що законодавець у ст. 18 Закону України «Про страхування» розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності» і договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Але в даному випадку договором передбачено інше щодо моменту набрання ним чинності, який теж не збігається з моментом укладення договору, що укладений 04.02.2014 року, а набирає чинності 05.02.2014 року. Відповідно до ст.ст. 215, 203 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. В процесі розгляду справи, обставин, які б свідчили про нікчемність, або недійсність укладеного договору страхування в межах заявлених позовних вимог та підстав позову судом не встановлено, а саме по собі питання фактичної сплати чи не сплати страхового платежу не впливає на дійсність договору і мало б значення лише щодо наявності обов'язку страховика здійснити виплату страхового відшкодування у разі якби момент набрання договором чинності збігався з моментом здійснення страхувальником сплати страхового платежу. Тобто, навіть фактична несплата страхувальником страхового платежу, не є підставою для визнання договору страхування недійсним. Стосовно посилань представника позивача на відсутність у спірному договорі страхування прізвища, ім'я та по-батькові особи, яка від імені позивача уклала спірний договір, суд зазначає, що бланк полісу відповідає зразку полісу затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29.08.2011 №558, згідно якого у п. 13 «Підписи» сторін, міститься підпис представника страхової компанія та наявний відтиск печатки останньої, зазначення ж в цьому розділі прізвища, ім'я та по-батькові агента, чинним законодавством не вимагається, як і не передбачено самим полісом. В даному випадку, на думку суду, належним способом захисту прав страховика є пред'явлення вимог щодо належного виконання зобов'язань. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed