Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ звернулось в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок [ADDRESS] шляхом надання позивачу права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вище вказаного предмету іпотеки. Кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, направити на погашення заборгованості за кредитним договором № 372-02/03-2008 від 26.03.2008 року перед ПАТ КБ «Надра» в розмірі 701 923, 98 грн.; на час реалізації вище вказаного майна передати його в управління ПАТ КБ «Надра»; надати право ПАТ КБ «Надра»: отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріусів та у будь-яких інших органах держвлади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на дане нерухоме майно в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Закарпатській області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, в реєстраційній службі Мукачівського районного управління юстиції або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем було укладено кредитний договір № 372-02/03-2008, згідно якого останній взяв на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту в сумі 294 430 гривень та відсотків за його використання в розмірі 18,89 % річних строком до 25.03.2032 року. Згідно умов кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит та нараховані відсотки шляхом щомісячної сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого с складає 4760,35 грн. до 10 числа поточного місяця. В забезпечення взятих на себе кредитних зобов'язань, між [PERSON] та кредитором 28.03.2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 72,6 кв.м, житловою - 37,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], і належить відповідачу на праві власності. Станом на день звернення до суду позичальником взяті на себе зобов'язанння не виконуються і загальна заборгованість відповідача, згідно розрахунку, зі сплати кредиту, відсотків за користування кредитом та пені станом на 15.10.2014 року складає 701923,98 грн., з них по кредиту - 291058,54 грн.; відсотках - 351748,79 грн., пені - 59116,65 грн. Тому просять позовні вимоги задовольнити повністю. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши заперечення, в якому частково визнав позовні вимоги, просив застосувати позовну давність щодо частини щомісячних платежів, які знаходяться поза її межами, внаслідок чого, кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, мають бути направлені на погашення заборгованості за кредитним договором № 372-02/03-2008 від 26.03.2008 року перед ПАТ КБ «Надра» в межах строку позовної давності в розмірі 511509,98 гривень. Крім того, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині надання Банку прав отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріусів та у будь-яких інших органах держвлади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на дане нерухоме майно в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Закарпатській області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, в реєстраційній службі Мукачівського районного управління юстиції або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, позаяк такий спосіб захисту прав кредитора не передбачено чинним законодавством та умовами договорів, укладених між ними. Клопотав перед судом про розгляд справи у його відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 26.03.2008 року був укладений кредитний договір № 372-02/03-2008, відповідно до якого Банк зобов'язався надати Відповідачу кредитні кошти в розмірі 294430 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,89% річних з кінцевим терміном повернення до 25.03.2032 року включно. (а.с. 6-7). Згідно умов кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит та нараховані відсотки шляхом щомісячної сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого с складає 4760,35 грн. до 10 числа поточного місяця. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі надавши відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 294430 грн., що підтверджується меморіальним ордером(а.с.8), але відповідач в порушення умов кредитного договору виконав свої зобов'язання тільки частково і станом на 15.10.2014 року заборгованість відповідачів становить 701923,98 грн., з них по кредиту - 291058,54 грн.; відсотках - 351748,79 грн., пені - 59116,65 грн..(а.с. 5). Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки б/н від 28.03.2008 року, згідно якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 72,6 кв.м, житловою - 37,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], і належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2008 року.(а.с.9-10). 22.10.2014 року позивачем направлено [PERSON] досудову вимогу про погашення існуючої заборгованості та передачу предмету іпотеки в оперативне управління іпотеко держателя. Дані обставини не заперечуються і самим відповідачем, про що свідчить аналіз змісту поданого ним до суду заперечення. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України 2003р. та нормами Закону України "Про іпотеку" Так, відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 Закону, яка передбачає продаж предмета будь-якій особі-покупцеві. Статтею 25 ч.2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, та в порушення ст. 526 ЦК України, виконав свої зобов'язання перед позивачем по погашенню наданого йому кредиту тільки частково, позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 372-02/03-2008 від 28.03.2008 року слід задовольнити і звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 72,6 кв.м., житловою - 37,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], що є власністю іпотекодавця [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.03.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1249 та зареєстрованого в Виноградівському БТІ 28.03.2008 року в книзі № 1 номер запису 223, реєстраційний номер об'єкта 4179582, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки. Кошти отримані від реалізації предмету іпотеки, направити на погашення заборгованості за Кредитним договором № 372-02/03-2008 від 26.03.2008 року перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» в розмірі 701 923, 98 гривень(сімсот одна тисяча дев'ятсот двадцять три гривні 98 коп.). Оцінюючи доводи відповідача про застосування позовної давності до частини позовних вимог, суд такі до уваги не приймає, з огляду на таке. У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Статею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Пунктом 7.3 кредитного договору визначено, що сторони дійшли згоди збільшити строк позовної давності до десяти років. Питання про недійсність даного пункту договору [PERSON] в ході судового розгляду не ставилось. За таких обставин, враховуючи, що з часу останнього зарахування коштів на погашення тіла кредиту, відсотків по кредиту та обов'язкового мінімального щомісячного платежу не пройшло десяти років, суд приходить до переконання про відсутність підстав для застосування позовної давності щодо даної частини позовних вимог. Разом з тим, даючи оцінку викладеним в запереченні доводам [PERSON] про безпідставність позовних вимог в частині надання позивачу прав отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріусів та у будь-яких інших органах держвлади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на дане нерухоме майно в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Закарпатській області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, в реєстраційній службі Мукачівського районного управління юстиції або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Законом України № 898-ІV «Про іпотеку» разом із такими способами звернення стягнення на предмет іпотеки, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки й реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, передбачено також і право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі з укладенням договору купівлі-продажу. В свою чергу, право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене в Законі (ч. 1 ст. 38, абз. 4 ч. 1 ст. 39 Закону № 898-ІV) і зауважено, що будь-яке окреме уповноваження іпотекодавця для цього не потрібне (ч. 5 ст. 38), а згідно із ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів України поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес способом, який може бути встановлений договором або законом. Відтак, беручи до уваги, що в договорі іпотеки або кредитному договорі, укладених між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» 28.03.2008 року не визначено такого способу захисту кредитора(іпотекодержателя), як надання йому перелічених прав, як і не передбачено такого способу захисту прав іпотеко держателя нормами чинного цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що дані вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах закону або договору, тому в задоволенні таких слід відмовити. Дана позиція суду повністю узгоджується з позицією ВСУ, висловленою в аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку, як заставу нерухомого майна, проведеному в 2014 році, де зазначено, що судам, вирішуючи такі справи, необхідно чітко дотримуватись вимог законодавства та враховувати способи захисту, визначені договором, не виходячи за їх межі. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 3654,00 гривень судового збору (а.с.1), які відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial