Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернулися з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Добропіллявугілля" про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він працював з травня 1992 року по липень 2013 року на шахті "Новодонецька" гірником підземним, прохідником підземним з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. Внаслідок впливу шкідливих факторів він отримав професійне захворювання "хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним стійким больовим, м'язово-тонічним синдромами, корінцевим синдромом зліва, зі статико-дінамічними порушеннями функцій та ходи", що підтверджується актом №16 форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.12.2013 року. Згідно акту, профзахворювання виникло внаслідок недосконалості технологічних процесів, низького рівня трудових процесів, переміщення важких предметів вручну в межах робочого місця. Довідками МСЕК №127852, №412858 від 21.01.2014р. йому вперше було встановлено 40% втрати професійної працездатності пов»язаної з профзахворюванням та 3 група інвалідності, пов»язана з профзахворюванням, з датою переогляду 21.01.2016 року. Внаслідок профзахворювання, яке він отримав з вини відповідача, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він переносить у зв'язку з професійним захворюванням. Його життя, після встановлення йому професійного захворювання, зазнало суттєвих змін. Він був звільнений з роботи у зв'язку з неможливістю за станом здоров'я продовжувати дану роботу, яка була джерелом існування для його і його сім'ї. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю, він втратив 40 % працездатності. У зв'язку з професійним захворюванням, цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він періодично звертається за допомогою до лікарів і проходе лікування. Стан його здоров'я ніколи не відновиться до стану, який він мав до захворювання. Йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя. В даний час, він вже не може, як раніше, в повному об'ємі виконувати роботи в побуті, по господарству. Професійне захворювання спричинило тривалі зміни та вимушені порушення його звичайних життєвих зв'язків, фактичну біль та психологічні страждання, неможливість продовження активного особистого життя. Розмір заподіяної йому моральної шкоди, він оцінює в сумі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) гривень, які просить стягнути з відповідача на його користь. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, Представник відповідача - Косенко С.В., діючий на підставі довіреності, позов не визнав. Вважає, що суду не надано належних доказів, які б свідчили про факт заподіяння позивачеві моральних страждань. Зазначив, що висновок МСЕК про визначення втрати ступеню працездатності, який наданий позивачем, не містить свідчень про наявність заподіяної останньому, внаслідок профзахворювання, моральної шкоди, а тому і підстав для її стягнення немає. На підставі викладеного просив відмовити позивачу в задоволені позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював в ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля". Копією трудової книжки [PERSON] підтверджується, що 17.07.2013 року останній був звільнений з ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.3-4). Даний факт відповідач в судовому засіданні не оспорював. За час роботи в ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" позивач захворів на професійне захворювання. Даний факт підтверджується актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 №16 від 30.12.2013р. (а.с.5-6), випискою із медичної картки стаціонарного хворого №14156 ДУ "Інститут невідкладної і відновленої хірургії", випискою з історії хвороби [PERSON] КЛПУ "Обласна клінічна лікарня профзахворювань" від 18.12.2013 року (а.с.9-10), довідкою до акта огляду МСЕК №412858 від 21.01.2014 року (а.с.7) та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №327852 від 21.01.2014 року (а.с.7). Висновком МСЕК № 327852 від 21.01.2014 року позивачу вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності з 14.01.2014 року, яка пов'язана з профзахворюванням строком до 01.02.2016 року (а.с.7). Висновком МСЕК № 412858 від 21.01.2014 року позивачу вперше на строк до 01.02.2016 року встановлена 3 група інвалідності, пов»язана з профзахворюванням (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок професійного захворювання [PERSON] заподіяно з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.5-6) та висновками МСЕК від 21.01.2014 року (а.с.7). Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 №16 від 30.12.2013р. (а.с.5-6) підтверджується, що [PERSON] за час роботи на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання, а саме: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним стійким больовим, м'язово-тонічним синдромами, корінцевим синдромом зліва, зі статико-дінамічними порушеннями функцій та ходи. Захворювання професійне. Причиною професійного захворювання є - відступ від регламенту, рівень механізації та автоматизації виробничого процесу складає 80%, переміщення вручну, в межах робочого місця, важких речей. Сумарна маса вантажу, який підіймав та переміщував на протязі кожного часу зміни складає 608-700 кг, при нормі 435 кг. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача на ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП, оскільки були шкідливими та небезпечними, що підтверджується актом розслідування причин виникнення професійного захворювання. Зазначені умови праці стали причиною професійного захворювання позивача, яке у нього вперше виявлено висновком МСЕК від 21.01.2014 р. Пошкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди"(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, яка встановлена висновком МСЕК на строк до01.02.2016 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. Доводи відповідача, з приводу того, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичні документі, які б підтверджували перенесення позивачем стресових, агресивних і других негативних проявів стану його здоров'я не заслуговують на увагу, так як в п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial