Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом за чоловіком [PERSON] , усунення перешкод в користуванні вказаною квартирою. [PERSON] звернулася з позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення останньої від права на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та надання їй права на спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної приватної власності [PERSON] та [PERSON] , який був чоловіком позивача. [INFO] [PERSON] помер. Позивач 20.07.2016 року звернулася до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріально округу Петельки І.В. з заявою про прийняття спадщини за законом. Також 15.11.2016 року позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки не надала оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Позивач не змогла надати оригінали документів, оскільки відповідач, яка є власником Ѕ частини вказаної квартири згідно свідоцтво про право на спадщину за заповітом, їх не надає, не допускає позивача до свого майна та чинить перешкоди в користуванні ним. Таким чином, позивачка як спадкоємець першої черги після смерті чоловіка має право на спадкування 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Інших спадкоємців не має та станом на 13.11.2016 року закінчився 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 травня 2017 року відкрито провадженні у справі та призначено до судового розгляду. Відповідачем 03 серпня 2017 року було оскаржено ухвалу про відкриття провадження проте ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Відповідачем 07 лютого 2018 року було повторно оскаржено ухвалу про відкриття провадження проте ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. У зв`язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 та вступом в дію 15.12.2017 нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд здійснював розгляд цієї справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 липня 2018 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном судом відмовлено. Від представника відповідача поступив відзив від 07 серпня 2018 року на позовну заяву. Вважає, позов безпідставним та необґрунтованим. Обрані позивачем способи захисту своїх прав не відповідають обставинам справи та звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування та усунення перешкод в користуванні майном є передчасним. Зазначає, що на момент подання даного відзиву між сторонами існував спір про право [PERSON] на спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який був рідним братом відповідача, яка перебуває у провадженні Франківського районного суду м. Львова. Апеляційним судом Львівської області вирішується питання щодо підсудності такого позову. Так, [PERSON] постійно проживала разом з спадкодавцем та на час відкриття спадщини, фактично прийняла таку. Оскільки [PERSON] як спадкоємець другої черга протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавцю, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, то така може одержати право на і спадкування в першій черзі. Окрім того, [PERSON] вважає, що [PERSON] має бути усунена від права на спадкування, оскільки така ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. До вирішення спору про право на спадкування, видача нотаріусом, яким заведена спадкова справа, свідоцтва про право на спадщину є неможливою, оскільки від результату розгляду справи щодо прав на спадкування сторін залежить і визначення розміру часток спадкоємців у спадковому майні, а також наявність в [PERSON] права на спадкування. Вважає неможливим визнання права власності в порядку спадкування за законом в судовому порядку. Також вважає постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії передчасною, оскільки нотаріусом не було вжито всіх необхідних заходів для вчинення нотаріальної дії, зокрема не витребувано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Позивач намагалася самостійно отримати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке в подальшому стало предметом позову, в грубій формі та без пояснення причин необхідності в отриманні таких, шляхом проникнення до квартири, маючи намір набути право власності без відома відповідача. Вважає, що в складеній ситуації існують умови одержання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями у нотаріуса після вирішення спору щодо прав на спадкування між спадкоємцями першої та другої черги, а тому визнання права власності в порядку спадкування судом є недопустимим. Після прийняття відповідного судового рішення щодо прав на спадкування, на вимогу нотаріуса, відповідачем будуть надані правовстановлюючі документи на спадкове майно, оскільки такі не є втраченими. Також, позивач помилково посилається на положенням ст.392 ЦК України як на підставу позову, оскільки не є власником майно. У зв`язку із цим, вимога про усунення перешкод є також передчасною. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про усунення перешкод в користуванні майном залишено без руху. На виконання вказаної ухвали позивачем долучено квитанцію про сплату судового збору за вимогу немайнового характеру. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном судом відмовлено. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Леньо С.І. від 08 квітня 2019 року справи за позовом за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування та за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном об`єднано в одне провадження та передано в провадження судді Гирича С.В. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої допомоги помер [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] та чоловіком [PERSON] . Померлий перебував на "Д" обліку у сімейного лікаря Комунальної 6-тої міської поліклініки м. Львова з 14.08.2015 року з діагнозом: Цироз печінки змішаної етіології (вірусний гепатит "С"+токсико-аліментарний), активна фаза, клас В. Потральна гіпертензія. Гепатолієнальний синдром. Асцит. В жовтні 2015 року Личаківською міжрайонною МСЕК визнаний інвалідом 3 групи загального захворювання терміном на один рік. В останні роки свого життя [PERSON] тяжко хворів, потребував спеціального харчування, постійних медичних оглядів та лікування. Перед смертю стан [PERSON] , почав різко погіршуватись. З дружиною [PERSON] не проживав, за ним дружина не доглядала, жодної допомоги, в тому числі матеріальної не надавала, хоча усвідомлювала, що чоловік перебуває в тяжкому стані, на лікування, здачу аналізів та спеціальне харчування регулярно витрачається значна сума коштів. [PERSON] не працював, отримував пенсію по інвалідності, а його сестра [PERSON] , працювала та працює дотепер на посаді "завідувач кафе" у ТзОВ "Рось- ТГ". Заробітна плата [PERSON] , у 2015-16 роках становила 1500 грн. щомісячно. Таким чином загальний дохід [PERSON] та [PERSON] становив приблизно 3000 грн. щомісячно. Практично всі доходи витрачалися на лікування, обстеження та харчування [PERSON] . Перебуваючи в такому становищі, [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися до відповідача з метою надання допомоги у догляді за хворим, проте такої допомоги від [PERSON] померлий так і не дочекався. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були неприязними та зустрічі з дружиною викликали у хворого негативні емоції, які були протипоказаними йому за станом здоров`я. Останній навіть виклика поліцію. Стверджує, що опікувалась та доглядала за хворим [PERSON] саме сестра [PERSON] , також займалась його похоронами. Так, [PERSON] є спадкоємцем другої черги, проте вона фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала з спадкодавцем. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у об`єднаній справі, призначено справу до судового розгляду по суті, за клопотанням представників відповідача витребувано в [PERSON] оригінал шлюбного договору укладеного з [PERSON] та в Головного територіального управління юстиції у Львівській області інформацію щодо наявності нотаріально посвідченого шлюбного договору між [PERSON] та [PERSON] . На виконання вказаної ухвали суду Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області надано відповідь, що таке не є розпорядником запитуваної інформації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, проти зустрічного позову заперечила, дала пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві. Представник також додала, що у зв`язку із необхідністю утримувати доньку, яка проживала разом із померлим, позивач змушена була працювати закордоном. Представник відповідача та відповідач проти первісного позову заперечили, поданий зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним в відзиві на первісний позов. Третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, який також є третьою особою за зустрічним позовом, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про право власності від 10.10.1996 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної приватної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.6 том 1). Згідно з даними технічного паспорта (а.с.5 том 1) квартира складається з трьох житлових кімнат житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 64,30 кв.м. Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.07.2016 року (а.с.7 том 1), Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 09.12.2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на [PERSON] . Також встановлено, що 26.12.1998 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджуються копією повторно виданого свідоцтва про шлюб (а.с.8 том 1). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть (а.с.9 том1 ) [PERSON] помер [INFO] . З матеріалів справи встановлено, що 20.07.2016 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріально округу Петельки І.В. з заявою про прийняття спадщини за законом та прийняла спадщину, а також 15.11.2016 року подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , що стверджується копіями відповідних заяв та оглянутою в судовому засідання копією спадкової справи. Згідно копії постанови (а.с.12 том 1), нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, оскільки заявником не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Так, позивач звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, яке мотивує тим, що будучи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] не може оформити свої спадкові права, оскільки оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - Ѕ частину квартири [ADDRESS] немає, а відповідач такі не надає. Дійсно, відповідно до положень ст.392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачаєтеся із матеріалів справи між сторонами дійсно існує спір щодо права [PERSON] на частку у спадковому майні, сама відповідач це підтверджує як у відзиві на первісний позов, так і подаянням самого зустрічного позову про позбавлення позивача права на спадкування. Відповідач сама зазначає (а.с.80 том 1), що не надавала та не надасть правовстановлюючі документи на квартиру до вирішення спору в суді. Таким чином, суд вважає, що у іншому позасудовому порядку в даній ситуації позивач не може оформити свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду із позовом. В цій частині доводи відповідача про передчасність та безпідставність заявлених вимог є безпідставними. Відповідач зустрічний позов мотивує тим, що позивач [PERSON] ухилялась від надання допомоги [PERSON] , який тяжко хворів, у зв`язку із чим був у безпорадному стані. Натомість вона, відповідач [PERSON] , протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала [PERSON] , який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Відповідно до положень ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до положень частини п`ятої статті 1224 ЦК Україниособа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Як вбачається із відповіді Комунальної 6-тої міської поліклініки м. Львова (а.с.11 том 2) [PERSON] перебував на "Д"-обліку у сімейного лікаря Комунальної 6-тої міської поліклініки м. Львова з 14.08.2015 року з діагнозом: Цироз печінки змішаної етіології (вірусний гепатит "С"+токсико-аліментарний), активна фаза, клас В. Потральна гіпертензія. Гепатолієнальний синдром. Асцит. В жовтні 2015 року Личаківською міжрайонною МСЕК визнаний інвалідом III групи загального захворювання терміном на один рік. Згідно роз`яснень, що містяться в абзаці 3 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст.77-79 ЦПК України. Як встановлено судом, померлий [PERSON] дійсно хворів, перебував на "Д"-обліку у сімейного лікаря Комунальної 6-тої міської поліклініки м. Львова з 14.08.2015 року з діагнозом: Цироз печінки змішаної етіології (вірусний гепатит "С"+токсико-аліментарний), активна фаза, клас В. Потральна гіпертензія. Гепатолієнальний синдром. Асцит. В жовтні 2015 року Личаківською міжрайонною МСЕК визнаний інвалідом III групи загального захворювання терміном на один рік. Таким чином згідно висновку МСЕК він був працездатним, стороннього догляду не потребував. Окрім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] дійсно хворів, сам не готував їсти, останнім часом не працював, між ним та дружиною дійсно виникали конфлікти і він проживав із відповідачкою, яка його доглядала та утримувала. Разом з тим, свідки також зазначили, він самостійно пересувався, виходив на вулицю, зловживав алкоголем, але обслуговував себе і лише в останній місяць перед смертю його стан здоров`я погіршився. Таким чином, суд приходить до переконання, що доводи відповідача про те, що померлий [PERSON] через тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, належними та допустимими доказами не підтверджені. Окрім того, суд враховує, що померлий та позивач перебували у зареєстрованому шлюбі, позивачка певний час їздила на заробітки за кордон, оскільки у подружжя була донька, яка народжена позивачем, але в актовому записі померлий не записаний батьком, хоч визнавав своє батьківство, і позивач заробляла кошти на утримання дитини. На час відсутності позивачки донька проживала із померлим, також доглядала його. Такі відносини влаштовували подружжя, оскільки ніхто з них не ініціював розірвання шлюбу в суді. А тому доводи відповідача про те, що позивач ухилялася від надання допомоги померлому також належними і допустимими доказами не підтверджені. Тому суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позову відповідача про усунення [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та визнання за [PERSON] права на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] немає і такий позов є безпідставним. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки судом встановлено, що підстав для усунення від спадкування [PERSON] немає, оригіналу правовстановлюючого документу позивач немає, а відповідач такий надавати відмовилась, що порушує права позивача, а тому первісний позов в частині визнання права власності на спадкове майно є підставним та підлягає до задоволення. Окрім цього, позивач просить в первісному позові також усунути перешкоди в користуванні вказаною квартирою. Разом з тим, в цій частині позов до задоволення не підлягає, оскільки на даний час права позивача не порушені. Дійсно, в судовому засіданні встановлено, що відповідач замінила замки у спірній квартирі, але вона є співвласником квартири, позивач на час виникнення спору право власності на іншу частку квартири не успадкувала, право власності не зареєструвала. Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, права позивача в частині користуванням спірною частиною квартири не порушені, оскільки вона такі ще не набула. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову в частині, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору за позовну вимогу майнового характеру в розмірі 868,7 грн. (а.с.2) В іншій частині судові витрати слід залишити за сторонами.

Outcome: approved