Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Свої вимоги до суду скаржник мотивував тим, що згідно виконавчого листа Барського районного суду від 05.08.2005 року він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Щомісяця сплачує 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку а тому не має заборгованості. Нараховану державним виконавцем заборгованість вважає незаконною. Скаржник просив суд прийняти рішення, яким закрити виконавче провадження та зняти арешт з його рухомого та нерухомого майна. У судовому засіданні скаржник [PERSON] вимоги скарги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Старший державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції Вінницької області [PERSON] вимоги скарги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пояснивши суду, що виконавчі дії по виконанню виконавчого листа Барського районного суду від 05.08.2005 року проведенні у відповідності до законодавства України. Суд, заслухавши пояснення скаржника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що скарга задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, [PERSON] згідно виконавчого листа Барського районного суду від 05.08.2005 року сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини Діани у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Станом на 28.09.2015 року заборгованість по аліментах [PERSON] становить 13107 грн. 35 коп., що підтверджується розрахунком № 4456 від 29.09.15р. Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод. Згідно ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Згідно ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Згідно ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Однак, [PERSON] не ставив вимогу про визнання дій чи бездіяльності державного виконавця протиправними, не ставив вимогу про визнання протиправним рішення державного виконавця та його скасування. Вимога скаржника до суду про закриття виконавчого провадження задоволенню не підлягає, оскільки суд не наділений такими повноваженнями. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed