Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач ПАТ "КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 01 08 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно пункту 1.1.7.12 умов і правил надання банківських послуг, які разом із Правилами користування платіжною карткою та заявою [PERSON] складають між банком і відповідачкою договір, останній діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. Відповідно до п.2.1.1.12.11. «Правил користування кредитною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх обов'язків по договору. У порушення норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у сумі 29 162 грн. 19 коп., яка складається з: 14991 грн. 97 коп. - заборгованість за кредитом; 10955 грн. 67 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом;1349,68-заборгованість по комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 364 грн. 87 коп. - штраф (відсоткова складова). Представник ПАТ "КБ "Приватбанк" у судове засідання не з'явився. Попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутності. В попередніх судових засіданнях визнав позов частково, а саме заборгованість по тілу кредиту, процентах по ставці 30% річних та комісією. До заборгованості по штрафах та пені просив застосувати строки позовної давності та в цій частині позовних вимог в позові відмовити. Суд, врахувавши позиції сторін, дослідивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Згідно ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 01.08.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно пункту 1.1.7.12 умов і правил надання банківських послуг, які разом із Правилами користування платіжною карткою та заявою [PERSON] складають між банком і відповідачкою договір, останній діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він ознайомлений та згодний з умов і правилами надання банківських послуг та тарифами банку, про що зазначено в анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 01.08.2011 року. Відповідно до Тарифів, наданих суду базова ставка на місяць складає 2,5% , розмір щомісячного платежу 7% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше ніж 50 грн, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, строк дії картки - 2 роки. Згідно дослідженого розрахунку заборгованості, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2014 року має заборгованість 14 991,97грн за тілом кредиту та 1349,68 грн. за комісією. Зазначена заборгованість визнана позивачем в повному обсязі, та підлягає стягненню з останнього, оскільки визнання позову в цій частині не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Щодо нарахованих процентів по кредиту у розмірі 10955,67 грн., які банк просить стягнути з відповідача, суд дійшов наступного. З аналізу наданих суду документів, зокрема Тарифів, п. 2.1.1.12.7.4, п.2.1.1.12.13 Умов і правил надання банківських послуг, наданих суду вбачається що зазначена заборгованість складається з відсотків нарахованих за користування кредитом по ставці 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що визнаються відповідачем та штрафів у розмірі 100% від розміру не сплачених належним чином відсотків, встановлених в пам'ятці клієнта, довідці про умови кредитування та Тарифах. Сплата таких штрафів здійснюється з Зайомником за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання Зайомником обов'язків по сплаті відсотків по кредиту. Оскільки на ухвалу суду від 28 жовтня 2014 року розрахунку відсотків за користування кредитними коштами по ставці 30% із зазначенням конкретної суми такої заборгованості суду не надано, то суд самостійно обраховує зазначену суму шляхом складання щомісячно нарахованих відсотків, виходячи з наданих суду розрахунків, та остаточну суму заборгованості по зазначеним відсоткам обраховує шляхом віднімання сплачених відсотків по кредиту від суми нарахованих, що за період з 19.04.2012 року по 30.04.2014 року складає 5036,9 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь банку. 5841,47 - 804,57 =5036,9 грн., де 5841,47 грн. відсотки нараховані за період з 19.04.2012 року по 30.04.2014 року, 804,57 грн. фактично сплачені відсотки. (розрахунок заборгованості а.с. 5) Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - протягом 12 місяців з моменту його підписання із наступною лонгацією, строк дії картки - 2 роки, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідачем було здійснено останній платіж по сплаті відсотків 02.10.2012 року, з 26.11.2012 року не здійснив жодного платежу в рахунок погашення кредиту, в зв'язку із чим саме з цього моменту позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права, щодо несплати процентів та мав право на нарахування та стягнення з відповідача періодичних штрафів у відповідності до п. 2.1.1.12.7.4, п.2.1.1.12.13 Умов і правил надання банківських послуг та звернення до суду із відповідним позовом, проте таким правом не скористався. Позов до відповідача позивачем було подано, 03.07.2014р., а отже стягнення періодичних штрафів з відповідача необхідно проводити в межах спеціальної позовної давності 1 рік а саме з 03.07.2013р. по 03.07.2014р (дату подачі позову). Оскільки в позові та додатках до нього викладено розрахунок боргу станом на 30.04.2014р. то стягнення періодичних штрафів з відповідача необхідно проводити за період з 03.07.2013р по 30.04.2014р , обраховуючи його шляхом складання сум штрафів за кожен місяць в межах цього періоду , що складає 1662,08 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Позивачем інших доказів щодо обчислення строків позовної давності суду не надано. Відповідно до правової позиції ВСУ викладеній в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6- 20цс 14) якщо умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. При цьому Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14) висловлено правову позицію, про те що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Разом з тим штрафи відповідно до п.2.1.1.7.5. Умов і правил штраф у розмірі 500грн та 5 % від суми заборгованості не мають характер періодичних, а сплачуються за будь-яке порушення строків оплати по грошовим зобов'язанням що передбачені договором більш ніж на 30 днів. Як вбачається з матеріалів справи відповідач порушував зобов'язання по сплаті кредитних коштів більш ніж на 30 днів та процентів з 26 12 .2012 та аж по час подачі позову, тому стягнення зазначеного штрафу пред'явлено в межах строку позовної давності, та підлягає до стягнення з відповідача. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial