Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсними договору купівлі-прождажу земельної ділянки, державних актів про право власності на земельну ділянку та зобовязання до вчинення дій, а саме просить поновити строк позовної давності та визнати його таким що пропущений з поважних причин, визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки не сільськогосподарського призначення від 24.01.2003 року (ВАВ №686094, реєстраційний номер 76), укладений між Публічним акціонерним товариством «Фірма «Львів-Петроль» та [PERSON] районною державною адміністрацією, що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], визнати не чинним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 097411 від 29.03.2004 року, визнати не чинним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 035736 від 05.03.2012 року зареєстрований [PERSON] Держкомзему у [PERSON] районі Львівської області за Товариством з обмеженою відповідальністю «Нарнія-Трейд» за № 462278792000055, зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Фірма «Львів-Петроль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нарнія-Трейд» та Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звільнити земельну ділянку [PERSON], зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Фірма «Львів-Петроль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нарнія-Трейд» та Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» демонтувати будівлю автомобільної заправної станції з допоміжними та підсобними конструкціями, що зведені на земельній ділянці [PERSON], зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Фірма «Львів-Петроль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нарнія-Трейд» та Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» привести земельну ділянку [PERSON] у попередній стан. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до Рекомендацій по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених Державним комітетом України по земельних ресурсах Міністерством сільського господарства і продовольства України Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України 15 травня 1992 р. та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» 8 серпня 1995 року N 720/95 на території [PERSON] сільської ради Жовківського району Львівської області в 1996 році було розроблено Проект роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського підприємства [PERSON] «Дружба» та видано громадянам сертифікати на право на земельні частки (паї). В 1996 році даним проектом роздержавлення та приватизації були визначені масиви земельних ділянок, які передані в колективну власність членів сільськогосподарського підприємства та сертифікатами були посвідчені права кожного члена на земельну частку в даних земельних масивах. [PERSON], отримавши сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №029375, набула права на певну частину земельної ділянки у визначених проектом роздержавлення та приватизації земельних масивах. Відповідно до п.6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» 8 серпня 1995 року N 720/95, власник земельної частки (пай) мав право на відведення земельної ділянки внатурі та отримання державного акту на право приватної власності на землю. З метою реалізації зазначеного права 15 жовтня 1997 року Розпорядженням № 827 голови [PERSON] райдержадміністрації «Про надання дозволу громадянам [PERSON] сільської ради на складання проектів відведення земельних часток (паїв)» було надано дозвіл громадянам [PERSON] сільської ради звернутися у відповідні землевпорядні органи для складання проектів відведення земельних ділянок (паїв) для сільськогосподарського виробництва (згідно списку). Серед громадян-власників сертифікатів на земельну частку (пай), яким було надано дозвіл на складання технічної документації по видачі державних актів на право власності на землю [PERSON] 2 сільської ради була і [PERSON]. Рішенням №12 [PERSON] сільської ради Жовківського району Львівської області «Про погодження проекту передачі земельних часток (паїв) на видачу державних актів на право приватної на землю громадянам [PERSON] сільської ради» від 08.08.2002 року було погоджено проект передачі земельних часток (паїв) у приватну власність громадянам, згідно списків загальною площею 1078,35 га, погоджено середній розмір земельної частки (паю) в умовно-кадастрових гектарах площею 1,79 га та вартістю 11 878,00 гривень. Розпорядженням №779 голови [PERSON] райдержадміністрації «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на землю громадянам [PERSON] сільської ради» від 30.08.2002 року було прийняті рішення про: затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право власності на землю загальною площею 1078,35 га сільськогосподарських угідь передачу у власність громадянам [PERSON] сільської ради земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств та видачу їм державних актів на право власності на землю без винесення в натуру згідно проекту та додатку. 30 квітня 2003 року [PERSON] райдержадміністрацією [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ІУ-ЛВ № 003559. Проте незважаючи на наведені вище обставини та положення законодавства України, у 2002 році відповідачем [PERSON] РДА було передано відповідачу [PERSON] Львів-Петроль за договором оренди земельну ділянку, до якої було включено частину земельної ділянки, яку згідно Проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського підприємства [PERSON] «Дружба» розпайовано та видано громадянам (в тому числі Позивачу) відповідні сертифікати на право на земельні частки (паї). 24 січня 2003 року між відповідачами [PERSON] РДА та [PERSON] "Львів-Петроль" було укладено договір купівлі-продажу даної земельної ділянки та виготовлено відповідний державний акт на право власності. Таким чином зазначені обставини призвели до того, що після виділення в натурі [PERSON] належної їй згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) земельної ділянки та видачі відповідного Державного акту на право власності, виявилося що на її земельну ділянку накладається земельна ділянка [PERSON] Львів-Петроль. Даний факт підтверджується Схемою розміщення земельних ділянок АЗС Львів-Петроль« та гр. [PERSON], що була розроблена ДП «Львівський інститут землеустрою» на вимогу ухвали суду у даній справі. З додаткової відповіді управління Держкомзему у [PERSON] районі № 1188-01/70 від 06.08.2012 року на адресу суду вбачається, що земельна ділянка на території [PERSON] сільської ради ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська, кадастровий номер 4622787900:31:000:0010, яка належала ЗАТ «Фірмі «Львів-Петроль» на праві власності, переоформлена на [PERSON] «Нарнія-Трейд». Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 035736 зареєстрований на [PERSON] «Нарнія-Трейд» 05.03.2012 року за № 462278792000055. Такі дії відповідача Держкомзем району щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем [PERSON] «Нарнія-Трейд» є незаконними, оскільки реєстратор, яким є відповідач Держкомзем району, не врахував накладки про яку йому відомо із матеріалів даної судової справи в якій до даного уточнення позовних вимог з моменту встановлення такої накладки ДП «Львівський інститут землеустрою» -15.12.2011 року та існуючої з моменту надання земельної ділянки відповідачу [PERSON] Львів-Петроль у 2003 році - відповідно. Крім цього, спірна земельна ділянка не мала раніше кадастрового номеру, такий обов'язково присвоюється (та є обов'язків при переоформленні права власності) згідно Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 749 від 18 серпня 2010 року. У зв'язку з цим, є всі підстави вважати, що відповідачу Держкомзем району було відомо про порушення права, яке випливає з незаконної передачі у власність [PERSON] Львів-Петроль спірної земельної ділянки, проте ним таке порушення проігноровано та здійснено переоформлення земельної ділянки на території [PERSON] сільської ради ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська 64+205 км, кадастровий номер 4622787900:31:000:0010, з [PERSON] Львів-Петроль на відповідача [PERSON] «Нарнія-Трейд», а від так, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 035736 від 05.03.2012 року підлягає скасуванню. Також, на даний час, розміщена та збудована на спірній земельній ділянці ще [PERSON] Львів-Петроль автомобільна заправна станція так, як вбачається із листа Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації № 14239 від 18.06.2012 року приватна власність якої, з допоміжними та підсобними конструкціями, що знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, с/рада [PERSON], АЗС, автодорога державного значення Львів-Рава-Руська, 64+205 км (ліворуч), позначена у технічній документації літерою А-1 згідно договору купівлі продажу від 06.07.2006 року зареєстровано за № 552 - за відповідачем [PERSON]. Належна відповідачу [PERSON] названа АЗС, що придбана ним внаслідок перепродажу відповідачем [PERSON] Львів-Петроль збудована, а від так розташована на належній йому земельній ділянці, чим порушуються його права як власника та створюються перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою. Дані обставини призвели до того, що позивач не може використовувати належну на праві приватної власності земельну ділянку. В матеріалах справи міститься Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво АЗС, яка згідно даного проекту була передана в оренду, а згодом і у власність [PERSON] Львів-Петроль. З матеріалів даного проекту відведення вбачається, що земельна ділянка під АЗС розташована на пайових землях. Для можливості відведення даної земельної ділянки необхідно було внести відповідні зміни до Проекту роздержавлення та приватизації земель [PERSON] «Дружба». Проте таких змін не було зроблено, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного проекту змін до проекту роздержавлення та рішення місцевої ради про його затвердження. Більше того [PERSON] Держкомзему у [PERSON] районі (яке є спеціальним органом виконавчої влади у сфері земельних ресурсів, в архіві якого зберігаються оригінали всієї документації із землеустрою, що стосуються земельних ділянок Жовківського району) надано відповідь на адвокатський запит по даній справі, в якій йдеться, що в управлінні відсутня будь-яка інформація про внесення змін до Проекту роздержавлення та приватизації земель [PERSON] «Дружба» в 2002 - 2003 роках. Проте в проекті відведення земельної ділянки під АЗС, в порушення норм земельного законодавства України, питання відсутності внесення необхідних для відведення земельної ділянки змін до Проекту роздержавлення та приватизації земель [PERSON] «Дружба» було закрито нотаріальною заявою гр. [PERSON] від 03.09.2002 року про відмову від частини земельної ділянки для передачі її у землі запасу [PERSON] сільської ради, з яких вона згідно проекту відведення перейшла до [PERSON] Львів-Петроль. Дана заява не містить жодних відомостей щодо наявності в гр. [PERSON] права власності на земельні ділянку від якої була надана відмова. Крім цього, немає жодних відомостей про встановлення меж земельної ділянки гр. [PERSON] в натурі, що давало б змогу визначити, що земельна ділянка від якої надається відмова для можливості відведення земельної ділянки під АЗС знаходиться саме в тому місці, що передбачене для відведення земельної ділянки під АЗС. При цьому, статтею 125 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент надання гр. [PERSON] заяви про відмову від земельної ділянки) встановлено заборону використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації. Отже, беручи до уваги зазначені вище факти та норми ст. 125 ЗК України, гр. [PERSON] до встановлення меж земельної ділянки в натурі та державної реєстрації права власності на неї, не мала жодних законних підстав для надання відмови від земельної ділянки на користь третьої особи. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає даний позов необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки процес оренди та приватизації земельної діялнки по АЗС було виготовлено раніше ніж позивач ропочав приватазацію своєї ділянки і фактично ділянка позивача накладається на земельну ділянку відповідача, а не навпаки. Просить ухвалити рішення яким повністю відмовити у задоволенні позивних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає даний позов необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Просить ухвалити рішення яким повністю відмовити у задоволенні позивних вимог. Представник відповідача [PERSON] Держземагенства Жовківського району в судове засідання не зявився хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, однак представник відповідача направив на адресу суду клопотання у якому просить слухати справу без участі їх представника. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представника третьої особи [PERSON] в судовому засіданні з приводу вирішення спору поклався на думку суду. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлена, однак направила на адресу суду клопотання у якому просить слухати дану справу у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з»сувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, 17.09.2002 року Розпорядженням голови [PERSON] РДА № 852 «Про затвердження матеріалів попереднього погодження вибору земельної ділянки під будівництво АЗС на території [PERSON] сільської ради по трасі Львів-Рава-Руська- Держкордон» ЗАТ [PERSON] Львів-Петроль» затверджено матеріали попереднього погодження вибору земельної ділянки площею 1,0 га під будівництво АЗС на території [PERSON] сільської ради по трасі Львів-Рава-Руська- Держкордон і надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки. На підставі даного Розпорядження та на замовлення ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» у 2002 році [PERSON] районним Центром державного земельного кадастру розроблено матеріали проекту відведення земельних ділянок на території [PERSON] сільської ради праворуч та ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська- Держкордон площею 0,5 га кожна. Львівським обласним управлінням земельних ресурсів проведено Розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва при відведенні цих двох земельних ділянок на загальну суму 23 866 гривень, які повністю сплачені ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» до держбюджету. Рішенням № 3 від 29.11.2002 року [PERSON] районної ради «Про висновки районної ради щодо надання в оренду [PERSON] райдержадміністрацією земельних ділянок під будівництво АЗС» надано згоду на передачу [PERSON] райдержадміністрацією в оренду з наступним викупом двох земельних ділянок ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» площею 0,5 га кожна із земель запасу [PERSON] сільської ради під будівництво АЗС для обслуговування населення згідно з проектом їх відведення. Згідно Розпорядження голови [PERSON] РДА № 1136 від 05.12.2002 року «Про надання земельних ділянок ЗАТ «Фірма «Львів-Петроль» та [PERSON] «Нафта-Львів» в оренду» ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» надано в оренду терміном на один рік з правом викупу земельні ділянки площею 0,5 га кожна із земель запасу [PERSON] сільської ради під будівництво АЗС. На підставі даного Розпорядження 11.12.2002 року між [PERSON] РДА та ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» укладено два Договори оренди земельної ділянки» терміном на рік на земельні ділянки площею 0,5 га кожна на території [PERSON] сільської ради (за межами населеного пункту, праворуч і ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська- Держкордон), посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за № 2955 та № 2956. Рішенням № 4 від 19.12.2002 року [PERSON] сільської ради Жовківського району про надання дозволу на продаж земельних ділянок» дано згоду на продаж двох земельних ділянок площею 0,5 га кожна ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» в урочищі «Біля тракторів праворуч і ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська- Держкордон на загальну суму 193 204 грн. Розпорядженням голови [PERSON] РДА № 1212 від 25.12.2002 року «Про продаж земельних ділянок у власність ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» під будівництво АЗС на території [PERSON] сільської ради» погоджено висновок експерта про оцінну вартість земельних ділянок несільськогосподарського призначення площею по 0,5 га кожна ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» на загальну суму 193 204 грн. та прийнято рішення про продаж цих земельних ділянок у приватну власність ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль». На підставі даного Розпорядження, 24.01.2003 року між [PERSON] РДА та ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» укладено два Договори купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення на земельні ділянки площею 0,5 га кожна на торії [PERSON] сільської ради (за межами населеного пункту, праворуч і ліворуч дороги Львів-Рава-Руська- Держкордон), які посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], і зареєстровано в реєстрі за № 75 № 76. Кошти за викуп земельних ділянок сплачено у квітні 2003 року повністю. 29.03.2004 року [PERSON] райдержадміністрація видала ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,5 га кожна на тетиторії [PERSON] сільської ради Жовківського району для будівництва та обслуговування. Акти зареєстровані в книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на земельні ділянки за № 02:04:455:00004 та за № 02:04:455:00005 24 березня 2004 року. Згідно Висновків № 26 та № 27 від 22.01.2003 року [PERSON] районного відділу земельних ресурсів, земельні ділянки площею 0,5 га кожна на території [PERSON] сільської ради (за межами населеного пункту, праворуч і ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська- Держкордон) не мали обмежень на використання, не обтяжені вітами, сторонні землекористувачі на них відсутні. У 2004 році на підставі розробленої і погодженої у встановленому порядку проектної документації на будівництво АЗС, ЗАТ «[PERSON] Львів-Петроль» побудувало на власних земельних ділянках дві АЗС середньої потужності на території [PERSON] сільської ради (за межами населеного пункту, праворуч і ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська- Держкордон), і АЗС введені в експлуатацію на підставі «[PERSON] державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію» від 18.08.2004 року, затверджених Розпорядженнями голови [PERSON] РДА № 664 та № 665 від 03.09.2004 р. Твердження позивача про те, що право власності [PERSON] на її земельну ділянку було порушено ЗАТ «Львів-Петроль», яке безпосередньо на частині земельної ділянки позивачки збудувало автозаправну станцію внаслідок цього позивачка не може повноцінно і в повному обсязі користуватися та поряджатися належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою, обробляти її, оскільки її частина була самовільно захоплена відповідачем з подальшим будівництвом АЗС не відповідає дійсності. Крім того : - на момент видачі позивачу Державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ № 003559 від 30.04.2003 року відповідач був законним землекористувачем двох земельних ділянок площею 0,5 га кожна на території [PERSON] сільської ради (за межами населеного пункту, праворуч і ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська- Держкордон) на підставі договорів оренди земельних ділянок від 11.12.2002 року, які посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], і зареєстровано в реєстрі за № 2955 та № 2956, - на момент видачі позивачу Державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ № 003559 від 30.04.2003 року, між відповідачем і [PERSON] райдержадміністрацією 24.01.2003 року було укладено два Договори купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення на земельні ділянки площею 0,5 га кожна на території [PERSON] сільської ради (за межами населеного пункту, праворуч і ліворуч автодороги Львів-Рава-Руська- Держкордон), які посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] онного нотаріального округу [PERSON], і зареєстровано в реєстрі за № 75 та № 76 і сплачено кошти за викуп земельних ділянок; - графічні матеріали, подані Позивачем (план встановлених меж земельних ділянок громадян [PERSON] сільської ради - розробник Львівський інститут землеустрою), розроблені у 2003 році, тобто після укладення між Відповідачем та [PERSON] райдержадміністрацією Договорів оренди землі. Дані графічні матеріали не дають жодних підстав стверджувати, що земельні ділянки Відповідача і Позивачки будь-яким чином накладаються одна на одну (немає прив'язки до місцевості, винесення в натуру). Натомість графічні матеріали, що додаються Відповідачем (плани, кадастрові плани, плани встановлених меж, схема прив'язок кутів поворотів встановлених меж ділянок - розроблені у 2002 році [PERSON] РЦДЗК) мають чітку прив'язку до місцевості і винесені в натуру у 2002 році, - земельна ділянка Позивача - сільськогосподарського призначення (ведення особистого селянського господарства), а земельні ділянки Відповідача - ділянки несільськогосподарського призначення (для будівництва та обслуговування АЗС). Згідно висновків судово земельної-технічної експертизи № 272 від 24.02.2015 р. щодо документів на земельну ділянку - ПАТ "Фірма "Львів-Петроль" зазначено: На дослідження надано копію проекту відведення земельної ділянки АТЗТ "Фірма "Львів-Петроль" (ЗАТ "Фірма "Львів-Петроль") під будівництво автозаправної станції середньої потужності в оренду з правом викупу у власність на території Річквіської сільської ради Жовківського району Львівської області (ліворуч), згідно якого АТЗТ "Фірма "Львів-Петроль" (ЗАТ "Фірма "Львів-Петроль") У 2002 році отримало в оренду вищезазначену земельну ділянку. Земельна ділянка передана з земель запасу [PERSON] сільської ради - земельна ділянка несільськогосподарського призначення. Договір оренди даної земельної ділянки укладено 11.121.2012 року між [PERSON] РДА та ЗАТ "Фірма "Львів-Петроль". 24.01.2003 року укладено договір купівлі-продажу між [PERSON] РДА та АТЗТ "Фірма "Львів-Петроль" (ЗАТ "Фірма "Львів-Петроль") земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: Львівська область, Жовківський район, с/р [PERSON], АЗС, автодорога державного значення Львів-Рава-Руська,64+205 км (ліворуч), договір нотаріально посвідчено. На основі вищезазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки АТЗТ "Фірма "Львів-Петроль" (ЗАТ "Фірма "Львів-Петроль") 29 березня 2004 року [PERSON] РВЗР видано державний акт на право власності на земельну ділянки серії ЛВ № 097411. Тобто підтверджується первинність та правомірність оформлення ЗАТ "Фірма "Львів-Петроль", на даний ча найменування ПАТ "Фірма "Львів-Петроль" усіх правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: Львівська область, Жовківський район, с/р [PERSON], АЗС, автодорога державного значення Львів-Рава-Руська,64+205 км (ліворуч). В експертизі, щодо документів п. Пушкар І.І. зазначено. На дослідження надано технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) в натурі і видачі Державних актів на право власності на землю громадянам [PERSON] сільської ради Жовківського району Львівської області. Дана документація виготовлена Львівським філіалом Інституту землеустрою Українською академії аграрних наук у 2003 році. Вищезазначена технічна документація виготовлена на замовлення ПП "Буддизайн" по договору № 19 від 13 травня 2003 року. Після розроблення і погодження даної документації громадянам [PERSON] сільської ради повинні були видані державні акти на земельні ділянки. Однак [PERSON], державний акт видано 30 квітня 2003 року, ще до розроблення і погодження вищезазначеної технічної документації. Згідно клопотанння [PERSON] ради проект передачі середніх земельних часток (паїв) громадянам [PERSON] сільської ради Жовківського району з видачею державних актів на право власності виготовлявся без виносу в натуру. Тобто, документи п. Пушкар І.І., виговлялися пізніше, а також державний акт на право власноті на землю видавався без виносу в натуру меж земельних ділянок. З висновку експерта можна зробити висновок про те, що Державний акт на земельну ділянку п. Пушкар І.І., було видано до виготовлення Львівським філіалом Інституту землеустрою Українською академії аграрних наук технічної документації громадянам [PERSON] сільської ради, (в тому числі п. Пушкар І.І.), а сама технічна документація розроблялася після факту державної реєстрації земельної ділянки за відповідачем. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, а статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що ніхто не може бути протиправно, обмежений у здійсненні права власності. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009р. N 9, Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК ( 435-15 ) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК ( 435-15 ) не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК ( 435-15 ). Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК ( 435-15 ) добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ ( і 952-15 ) "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 216 ЦК України, наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. Разом із тим ч. 3 ст. 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття у розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченої ст. 215, 216 ЦК України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин до таких від не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, я підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: approved