Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, якою просив стягнути з [PERSON] на його користь суму франшизи в розмірі 1000 грн.; судові втрати в сумі 487 грн. 20 коп.; витрати, повязані з явкою до суду в сумі 136 грн. 50 коп. Свої вимоги мотивував тим, що постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області Кіндяк І.С. від 23.04.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 15\~701 грн. 89 коп., з яких 14\~701 грн. страхового відшкодування згідно наказу №497 Моторно (транспортного) страхового бюро України за платіжним дорученням №9178 від 30.01.2015 року останній отримав. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована полісом АС №8739734 (термін дії до 01.12.2014 року) Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія». Згідно даного полісу франшиза, на яку зменшується страхове відшкодування становить 1 000 грн. Добровільно відповідач суму франшизи не відшкодовує, у звязку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, при цьому позивач завчасно надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у звязку з наступним. Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області Кіндяк І.С. від 23.04.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 340 грн. на користь держави. Згідно вказаної постанови 31.03.2014 року о 19 год. 45 хв. водій [PERSON] на 343 а/д: Київ-Харків, керуючи автомобілем [NUMBER], [NUMBER], перед виїздом не перевірив технічний стан причепа, від якого під час руху сталось відєднання лівого колеса, що стало причиною зіткнення автомобіля [NUMBER], який рухався у зустрічному напрямку та автомобілем Рено, д.н.з. [NUMBER], який рухався у попутному напрямку. Відповідно до абз. 4 п. 4 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На час виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з 75937 СК [PERSON], була застрахована полісом АС №8739734 з терміном дії по 01.12.2012 року Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», на підтвердження чого позивачем був наданий страховий акт №2103-ЦВ/13 від 21.01.2015 року та довідка Моторного (транспортного) страхового бюро України №1 від 26.01.2015 року. Згідно ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю та майну постраждалої особи. Відповідно до вимог ст. 1187 ч.1,2; 979, 990 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як вбачається з акту виконаних робіт № СМ00004166 від 18.04.2014 року, [PERSON] була завдана матеріальна шкода в сумі 15\~701 грн. 89 коп. Згідно позовної заяви та матеріалів, доданих в її обґрунтування, позивачу [PERSON] за платіжним дорученням №8179 від 31.01.2015 року Моторним (транспортним) бюро України виплачене страхове відшкодування в розмірі 14\~701 грн. 89 коп. Як вбачається з довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України від 20.07.2015 року за №3/1-05/20507 та страхового акту №2103-ЦВ/13, сума франшизи Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», полісом якого була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], встановлена в розмірі 1\~000 грн. Відповідно до положень ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами п.12.1ст.12 цього Закону. Як вбачається з ч.18 ст.9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. За п. 6 ст. 36 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи у розмірі 1000 гривень, відповідно до Полісу № АС/8739734. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи відносяться витрати сторін та їх представників, що повязані з якою до суду. Як вбачається з ч. 1 ст. 85 ЦПК України, витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджують позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження вимоги щодо стягнення з відповідача витрат, повязаних з явкою позивача до суду, останнім були надані квитки № 601280 на рейс Полтава-Кременчук від 09.11.2015 року на суму 75 грн. 09 коп. та №217695 на рейс Кременчук-Гадяч (до Полтави) від 09.11.2015 року на суму 61 грн. 41 коп. У звязку з викладеним на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. та витрати, повязані з явкою позивача до суду в розмірі 136 грн. 50 коп.

Outcome: approved