Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У липні 2016 року Банк через свого представника за довіреністю № 3734-К-Н-О від 04 вересня 2015 року /ас. 34/ [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] 26872,13 грн. кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На обґрунтування позову Банк зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.04.2011 відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк, на підставі п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за договором виконав та надав кредит. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 31 травня 2016 року становить загальною сумою 26872,13 грн., з якої: 3678,04 грн. - заборгованість за кредитом; 19038,27 грн. по процентам за користування кредитом; 2400,00 грн. за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1255,82 грн. - штраф (процентна складова), і у добровільному порядку не погашена. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно поданого клопотання просить справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /ас. 39/. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України /ас. 49-50,56-57/, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За матеріалами справи судом встановлено, що 26 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /копії ас. 6-32/. Інформації щодо визнання даної угоди недійсною суд не має. При укладанні Договору сторони керувались частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві; йому була видана кредитна картка, після чого він нею користувався, що підтверджується розрахунком заборгованості / ас. 4-5/. Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Згідно п. 2.1.1.7.6 при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому вказаним договором. Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. З положень частини першої статті 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані нормами ЦК України, чинними на час виникнення спірних відносин. Згідно\~статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 31.05.2016 має заборгованість у розмірі 26872,13 грн., яка складається з: 3678,04 грн. - заборгованість за кредитом; 19038,27 грн. - по процентам за користування кредитом; 2400,00 грн. - за пенею та комісією; штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1255,82 грн. - штраф (процентна складова), відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується розрахунком заборгованості /ас. 4-5/. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суми основного боргу та процентів, а також заборгованості за пенею та комісією. Крім цього, позивач просить стягнути на користь Банку 1755,82 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який передбачає відповідальність за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених кредитним договором зобов'язань на строк більше 30 днів. Проте, судом встановлено, що нарахована сума до стягнення в якості пені, відповідно до п. 1.1.5.23 вказаних умов, також передбачена у якості відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за цим кредитним договором, внаслідок чого має місце подвійне стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обов'язків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до частини першої\~статті 360-7 ЦПК України\~визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. В п. п. 1.1.5.23, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше 10 % від суми переводу за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості. Тому, відповідно до правила тлумачення вказаної правової позиції від зворотного, такі умови договору про одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у\~статті 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони\~Основним Законом України\~є нікчемними і з огляду на це не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1255,82 грн. задоволенню не підлягають. Згідно\~статті 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує роз'яснення, які містяться у п. 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України\~з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи /ас. 1/, судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1287 грн. 88 коп. /93,46 % від 1378 грн./. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 25116 грн. 31 коп. та судового збору у сумі 1287 грн. 88 коп. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено.

Outcome: partial