Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 27 жовтня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АРК, про що зроблено актовий запис №780. У період перебування у шлюбі з відповідачем народилася дитина [PERSON], [INFO], яка зареєстрована Відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції АРК, про що зроблено актовий запис №4912. Рішенням Залізничного районного суду м.Сімферополя від 16.04.2010 року по справі № 2-2141/10, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, встановлене місце мешкання неповнолітньої дитини - за місцем мешкання матері - [PERSON], відновлено дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. На підставі судового рішення Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АРК видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], про що зроблено актовий запис №116. Ще до моменту розірвання шлюбу відповідач став ухилятися від виконання обов'язків батька. Відповідач не цікавиться життям і здоров'ям дитини. Не бере участі в її вихованні, навчанні, не дбає про моральне і фізичний розвиток дитини, не приймає ніякої участі в її утриманні. Відповідач ні брав ніякої участі в додаткових витратах на дитину, пов'язаних з літнім відпочинком, навчанням, а також медичним обслуговуванням та лікуванням. Відповідач перешкоджає вільному пересуванню та відпочинку дитини, не дає, без будь-яких на те підстав, згоду на виїзд дитини разом за межі окупованої території Криму та за межі України, тощо. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, умисно не бажає їх виконувати. Протягом тривалого часу відповідач ухиляється від обов'язку як брати участь у вихованні дитини, так і в її утриманні. А тому позивач змушена була звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», направленням на адресу відповідача судового виклику, про що є відповідне поштове повідомлення с описом вкладення, причин неявки в суд не повідомив. Крім того, оскільки відповідач проживає на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, вся інформація про рух справи, включно з викликами відповідача, розміщувалася на офіційному веб-порталі Судової влади України, офіційному сайті Дарницького районного суду м. Києва, якому дана справа визначена Апеляційним судом м. Києва для розгляду по суті. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, просили розглядати справу за їх відсутності, позовну заяву підтримують та надали відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 12 Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва. Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлені слідуючи факти. 27 жовтня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АРК, про що зроблено актовий запис №780. У період перебування у шлюбі з відповідачем народилася дитина [PERSON], [INFO], яка зареєстрована Відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції АРК, про що зроблено актовий запис №4912. Рішенням Залізничного районного суду м.Сімферополя від 16.04.2010 року по справі № 2-2141/10, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, встановлене місце мешкання неповнолітньої дитини - за місцем мешкання матері - [PERSON], відновлено дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. На підставі судового рішення Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АРК видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], про що зроблено актовий запис №116. З моменту народження дитини, ще до моменту розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання обов'язків батька. Відповідач не цікавиться життям і здоров'ям дитини. Не бере участі в її вихованні, навчанні, не дбає про моральне і фізичному розвитку, не приймає ніякої участі в утриманні дитини. Відповідач ні брав ніякої участі в додаткових витратах на дитину, пов'язаних з літнім відпочинком, навчанням, а також медичним обслуговуванням та лікуванням. Відповідач перешкоджає нормальному відпочинку дитини, не дає, без будь-яких на те підстав, згоду на виїзд дитини разом зі мною за межі окупованої території Криму та в'їзду до неї. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, умисно не бажає їх виконувати. Протягом тривалого часу відповідач ухиляється від обов'язку як брати участь у вихованні дитини, так і в її утриманні та перешкоджає вільному пересуванню дитини по території України, та за її межі. Згідно з актом обстеження від 21 січня 2015року, проведеного членами комісії Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації в місті Києві малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою та громадянським чоловіком матері. Для дитини створені всі необхідні умови для виховання, розвитку та проживання. На даний час відповідач не бажає відновити стосунки з своєю малолітньою дитиною. Згідно з висновком № 1658/41/1/103 від 02.03.2015 року Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яка займається вихованням та утриманням доньки. У вищезазначеній квартирі створені належні умови для повноцінного розвитку навчання та виховання дитини, що підтверджується відповідним актом. Батько, гр. [PERSON], вихованням доньки не займається, не цікавиться її життям та розвитком, матеріально не утримує. Згідно довідки ДНЗ Управління освіти Сімферопольської місткої ради Автономної Республіки Крим (яслі-садок «Дружниє рєбята») №10, який відвідувала [PERSON], її батько в дитячу установу ніколи не приходив, успіхами дитини не цікавився, участі у вихованні не приймав. У матеріалах справи наявні квітанції про сплату дитячого садочку, відповідно яких платник зазначений, як [PERSON]. Також, позивач надав письмове повідомлення, яке було направлене на адресу відповідача, яким останього повідомлено про подання до суду позову про позбавлення батьківских прав та проханням надати відгук на позовну заяву. Згідно акту соціального інспектування № 1925 від 26.11.2014 року, на тимчасово окупованій території України, у [ADDRESS] [PERSON] мешкала разом з матірю в упорядкованій квартирі, яка є власністю [PERSON], батько вихованням дитини не займається, аліменти не сплачує, дитина біологичного батька не знає та не пам'ятає. У матеріалах справи є письмові свідчення сусідів, завірені належним чином, які підтверджують, що за період проживання [PERSON] з донькою [PERSON] у м. Сімферополі, за адресою [ADDRESS], батька дитини не бачили жодного разу, дитина весь час знаходиться на вихованні та утриманні матері. Всі викладені обставини на думку суду являються достовірними підставами для позбавлення [PERSON] батьківських прав. У відповідності з ст. 164 ч.2 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Як вбачається із роз'яснень п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03. 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Таким чином, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов"язків по утриманню та вихованню дитини, відповідач порушує законні права та інтереси неповнолітньої доньки [PERSON], фактично її вихованням займається мати, зв"язок з біологічним батьком втрачений. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved