Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що згідно викопіювання з карти колишнього КСП ім..Горького, від 30.01.2014 року Новотроїцька сільська рада повідомила позивача про те, що на контурі № 186 площею 14,8га передбачено розміщення двох земельних часток (паїв) в тому числі для нього, згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай). Звернувшись до Запорізької філії державної установи «Інститут охорони грунтів України» позивач отримав довідку (висновок) щодо якісного складу грунтового покрову земельної ділянки, згідно якої, грунти даної земельної ділянки відносяться до четвертого класу придатності, які характеризуються багатьма негативними факторами. При використанні на даний час земельної ділянки вирощування всіх районованих культур збиткове. Звернувшись до Новотроїцької сільської ради Оріхівського району Запорізької області з проханням виділити йому в натурі ( на місцевості) земельну ділянку, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), належної якості. за рахунок земель колишнього КСП ім..Горького чи суміжних господарств, а в разу відсутності таких за рахунок земель запасу та ухвалити відповідне рішення, позивач отримав відповідь, щодо відсутності можливості виділення земельної ділянки задовільного стану та рекомендацію звернутися до розпорядника земель колективної власності, земель запасу та резерву (державної власності) Оріхівської районної державної адміністрації. Неодноразове звернення до Оріхівської райдержадміністрації не дало бажаних результатів. Оріхівська районна державна адміністрація у своєму листі продублювала попереднє рішення про виділення земельної ділянки на тому ж контурі. Просить зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області виділити [PERSON] із земель резервного фонду державної власності на території Оріхівського району Запорізької області в натурі на місцевості земельну ділянку відповідно до Сертифікату серії РН №213180, виданого [PERSON] Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області 29.08.2013 року, на право на земельну частку (пай) розміром 8,69 в умовних кадастрових гектарах. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач- представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в судове засідання не зявився. До суду надали заперечення до позову, в якому просять розглянути справу без їх участі, позов не визнають та просять у задоволенні позову відмовити. Відповідач представник Оріхівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився пор невідомим суду причинам. Про час розгляду справи повідомлений своєчасно. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як обґрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) РН № 213180, [PERSON], на підставі рішення Оріхівської райдержадміністрації від 07.02.1997 року №71, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.. Горького розміром 8,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості). Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Згідно викопіювання з карти колишнього КСП ім..Горького, від 30.01.2014 року Новотроїцька сільська рада повідомила [PERSON] про те, що на контурі № 186 площею 14,8га передбачено розміщення двох земельних часток (паїв) в тому числі для нього, згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай). Відповідно до довідки (висновку) ДУ «Держгрунтохорона» щодо якісного складу грунтового покрову земельної ділянки, виділеної [PERSON], грунти даної земельної ділянки відносяться до четвертого класу придатності, які характеризуються багатьма негативними факторами. При використанні на даний час земельної ділянки вирощування всіх районованих культур збиткове. Відповідно до інформації ДП «Запорізький інститут землеустрою» на земельній ділянці колишнього КСП ім.. Горького Оріхівського району Запорізької області в контурі № 186 площею 14,8 га по матеріалам грунтових обстежень минулих років були визначені наступні грунти: чорноземи звичайні мало гумусні середньо змиті супіщані на лесовидних суглинках- агровиробнича група 66в; чорноземи звичайні мало гумусні сильнозмиті супіщані на лесовидних суглинках- агровиробнича група 67в. у відповідності до Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 06.10.2003 року за № 245, грунти агровиробничих груп 66в, 67в до особливо цінних грунтів н відносяться. Звернувшись до Новотроїцької сільської ради Оріхівського району Запорізької області з проханням виділити йому в натурі ( на місцевості) земельну ділянку, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), належної якості за рахунок земель колишнього КСП ім..Горького чи суміжних господарств, а в разу відсутності таких за рахунок земель запасу та ухвалити відповідне рішення, [PERSON] отримав відповідь, щодо відсутності можливості виділення земельної ділянки задовільного стану та рекомендацію звернутися до розпорядника земель колективної власності, земель запасу та резерву (державної власності) Оріхівської районної державної адміністрації. На звернення [PERSON] щодо надання земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), Орхівською райдержадміністрацією прийнято розпорядження від 08.04.2015 року № 105 «Про дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), згідно якого дати дозвіл замовити в землевпорядній організації технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель не витребуваних земельних часток (паїв) [PERSON] по КСП ім.. Горького на території Новотроїцької сільської ради. Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, даний закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Відповідно до абзацу 2 пункту 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно абзаців 2-3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від ЗО січня 2003 року № 3-рп/2003Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Так, статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-ГУ визначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245- VI внесено зміни до Земельного Кодексу України, які набули чинності з 01 січня 2013 року, яким внесені зміни до визначення суб'єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення, оскільки такі повноваження перейшли до Держземагентства України. Так, відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тобто, законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, наділивши такими функціями Держземагенства, замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Отже, в даному випадку, належить застосовувати нормативно-правовий акт, який прийнятий в часі пізніше. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245- VI прийнятий за часом пізніше, ніж Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-ІУ, а відтак, під час визначення належного суб'єкта розпорядження слід виходити із норм Земельного Кодексу України. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що належним суб'єктом, який наділено правом розпорядженням державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є відповідач. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом 1 пункту 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, а тому, таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом. Право особи на власність не може ставитись в залежність від визначення законодавчого органу, який це право повинен надати. Оскільки законодавець змінив суб'єкта, якого наділено правом розпорядження державними землями сільськогосподарського призначення, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання Головного управління Держземагентства у Запорізькій області, відповідно до заяви позивача від 08 серпня 2014 року, з урахуванням обставин, встановлених судом, вирішити питання про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель резерву (запасу) відповідно до сертифікату серії PH № 211006 на право на земельну частку (пай) від 10 вересня 2012 року. Чинним законодавством не встановлено процедури передачі земель виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель резерву (запасу) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) у випадку неможливості надати таку земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі. Проте, пунктом 147 рішення Європейського суду з прав людини "Броньовський проти Польщі" від 22 квітня 2004 року визначено, що згідно з принципом законності, чинні положеннянаціонального законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні. Згідно з пункту 184 вказаного Рішення принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов'язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. Отже, зміни у нормативно-правових актах, чи не внесення змін до деяких нормативних актів, на що посилався відповідач, не можуть бути підставою для позбавлення позивача реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі. Відповідно до п.5.4 рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5- рп/2005 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод. Виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель резерву (запасу) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) у випадку неможливості надати земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі повинна здійснюватися відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" суб'єктом, якому згідно Земельного Кодексу України надано повноваження розпоряджатися земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення. На підставі викладеного,

Outcome: approved