Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

26 грудня 2017 року позивач в особі Бердянської міської ради Запорізької області звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи - виконавчий комітет Бердянської міської ради, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, про стягнення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у розмірі 11366,30 грн. 19 липня 2015 року, позовна заява уточнена в частині реквізитів для перерахування суми збитків. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бердянськ, що свідчить про його бездіяльність (умисне ухилення) у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Неправомірне умисне ухилення відповідача від виконання його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який полягає у зверненні відповідача до виконавчих органів Бердянської міської ради із заявою про укладення такого договору та перерахування грошових коштів за вказаним договором на розрахункові рахунки місцевого бюджету є протиправною формою поведінки, внаслідок якої територіальна громада міста Бердянська в особі Бердянської міської ради була позбавлена права отримати кошти на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Вважають, що міський бюджет міста Бердянська мав отримати від [PERSON] кошти на розвиток інфраструктури м. Бердянськ в розмірі 11366,30 грн., який в свою чергу і складає розмір упущеної вигоди (збитків) нанесених відповідачем Бердянській міській раді. Представники позивача Бердянської міської ради Запорізької області та третьої особи виконавчого комітету Бердянської міської ради Замета Н.О. та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, посилаючись на обґрунтування викладені у відзиві на позовну заяву. (а.с.34,35 том І). Крім того, просила суд застосувати строки позовної давності, з огляду на те, що починаючи з 2013 року, тобто впродовж п'яти років міська рада не здійснювала жодних дій, які б вказували на порушення прав та законних інтересів з боку відповідача, вважає, що саме з 2013 року й починається дія загального строку перебігу позовної давності, оскільки з листа на ім'я міського голови, вбачається, що [PERSON] повідомив, що 10 липня 2013 року Інспекцією Державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за № ЗП 142131860475 з зазначенням адреси. (а.с.205 том І). Просила суд застосувати до позову строк позовної давності і у зв'язку з цим відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, надавши письмові пояснення. Просив справу слухати буз участі представника та задоволення позовних вимог у повному обсязі. (а.с.54- 58 том І). Вислухавши представників сторін, приймаючи до уваги письмові пояснення третіх осіб дослідивши докази та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно зі ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі -Закон), замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно зі ст. 2 Закону планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема будівництво об'єктів, реконструкцію існуючої забудови та території. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта з техніко-економічними показниками. Відповідно до ч. 9 Закону, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. Згідно зі ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території. Рішенням Бердянської міської ради від 31 січня 2013р. №58 затверджено порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянськ (далі - Порядок). Пунктом 1.1. Порядку визначено, що відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи містобудування", ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 30, 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" цей Порядок регулює організаційні та економічні відносини, пов'язані з залученням, розрахунком розміру, використання коштів пайової участі замовників будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту (далі - будівництво) у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бердянськ та укладання договорів про сплату пайових коштів. Вказане рішення доведено до відома громадськості у встановлений спосіб шляхом розміщення його на офіційному веб сайті Бердянської міської ради та опублікування у суспільно - політичній газеті "Південна Зоря" №15 від 07 лютого 2013р.(а.с. 14-15 том І). Законом та Порядком встановлено, що саме на замовника покладено обов'язок укладання договору про пайову участь та сплати відповідних коштів (п. 1.3. Порядку). Законодавчі акти визначають замовника як фізичну або юридичну особу, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (стаття 1 Закону ). Виходячи з положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону вбачається, що обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування. Тобто, чинним законодавством прямо встановлено обов'язковість укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту між замовниками будівництва та органами місцевого самоврядування. 04 травня 2017 р. на адресу Бердянської міської ради надійшов лист від виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо недоотримання місцевим бюджетом м. Бердянськ 2,5 млн. грн., коштів пайової участі від замовників - забудовників з посиланням на розпорядження Запорізької обласної державної адміністрації за № 118 від 24 березня 2017 року «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни в Запорізькій області». Як виходить із вказаного розпорядження до місцевого бюджету м. Бердянськ в порушення вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не надійшло 2,5 млн. грн. коштів пайової участі від замовників забудовників. Вказані збитки були виявлені в результаті проведеної Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області перевірки та відображені у відповідному акті. (а.с.21-23, 24 том І) У відповідності до п. 2.3. Порядку базова ставка розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянськ з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить у відсотках від загальної кошторисної вартості будівлі та/або споруди некомерційного використання - 0,5 %. Замовник, який має намір укласти договір, зобов'язаний звернутися із заявою до міського голови з наданням передбачених в п. 3.5 Порядку документів. Відповідно до цього Порядку пайова участь у розвитку інфраструктури м. Бердянська є обов'язковою для всіх замовників (фізичних осіб - підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення та реставрацію (далі - будівництво) об'єкта містобудування на території м. Бердянськ, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об'єкта будівництва. У разі не укладення замовником - забудовником договору пайової участі у розвитку інфраструктури міста Бердянськ до введення об'єкта в експлуатацію розмір пайової участі збільшується на 10% (п. 5.5. Порядку). Таким чином, укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста є обов'язком замовника будівництва. Відмова замовника будівництва від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Разом із цим, суд звертає увагу на п.4 ч.4 ст. 40 Закону, де кореспондується про те, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних, будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках. Згідно з підпунктом 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Порядку «Звільнення від сплати пайової участі» до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянськ не залучаються замовники у разі здійснення будівництва індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках.( зворотна частина а.с.14 том І). Відповідно до Наказу Мінрегіонрозвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 травня 2011 року №45 будівництво - це нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт об'єктів будівництва. Повідомлення про початок виконання будівельних робіт зареєстровано Інспекцією державного архітектурного будівельного контролю у Запорізькій області 09 квітня 2013 року (ЗП 062130950185)( а.с.36 том І ). Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації 10 липня 2013 року ДАБК у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме індивідуального житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Толстого, 20-А. (після його реконструкції), про що [PERSON] повідомив виконавчі органи міської ради, подавши заяву від 16 липня 2013 року (вх. № У-2229 від 16.07.2013 р.) (а.с.38,41,205 том І ) Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації загальна площа житлового будинку під літерою «Б», становить 249,0 кв. м., тобто до 300 кв. м., тому в даному випадку застосовується підпункт 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Порядку та п.4 ч.4 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тобто відповідач звільняється від сплати пайової участі. Як вбачається з декларації про готовність об'єкта до експлуатації, крім проведення реконструкції житлового будинку, [PERSON] побудовано господарську споруду, саме будинок літнього типу під літерою «В» площею 138 кв.м., будівництво господарської будівлі будь-якої площі також підпадає під підпункт 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Порядку і п.4 ч.4 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тобто відповідач звільнений від сплати пайової участі. Крім наведеного, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] житловий будинок «Б» та будинок літнього типу «В» розташовані окремо один від одного і площа кожного не перевищує 300 кв.м. З листування з виконавчим комітетом Бердянської міської ради (листи 27листопада 2017 р., 26 грудня 2017 р., 10 січня 2018 р.)(а.с.43, 44,45 том І ) вбачається, що позивач рахує загальну площу об'єкта, розташованого за адресою [ADDRESS], тобто сумує площу житлового будинку і площу господарської споруди, що не є вірним і суперечить положенням підпункту 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Порядку і п.4 ч.4 ст.40 Закону України регулювання містобудівної діяльності". В п.4 ч.4 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункті 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Порядку чітко визначено, що від сплати пайової участі звільняється будівництво індивідуальних (садибних) житлових будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках. Згідно розділу другого Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 127 від 24 травня 2001 року до об'єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: багатоквартирні житлові будинки, гуртожитки; одноквартирні (садибні) житлові будинки; багатофункціональні будинки і комплекси; будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові); захисні споруди цивільного захисту (цивільної оборони). Згідно п.2.2 Інструкції одноквартирний (садибний) житловий будинок складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. Характерними допоміжними приміщеннями будинків є: передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо. На присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються господарські будівлі (сараї (хліви), літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо). Прибудовою (до житлового будинку) є частина будинку, розташована поза контуром її капітальних зовнішніх стін і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну. Прибудови мають внутрішнє сполучення з основними частинами будинків. До них відносяться: прибудовані житлові кімнати та допоміжні приміщення (тамбури, веранди, кухні, комори, ванні кімнати, вбиральні тощо). Згідно п.6.3 Інструкції загальна площа індивідуального (садибного), дачного, садового будинку визначається як сума площ приміщень без урахування площ балконів, лоджій, терас. До загальної площі таких будинків включаються площі всіх поверхів, враховуючи мансардний, цокольний та підвальний. Об'єми господарських будівель визначаються аналогічно до підрахунку об'ємів основних будинків. З аналізу цих норм вбачається, що площа господарських будівель не включається до загальної площі житлового будинку. Технічний паспорт БТІ - це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, теххарактеристиках покрівлі та фундаменту. Він виготовляється як на всю будівлю, так і на окремі приміщення. Існує ряд випадків, коли необхідно оформляти техпаспорт на об'єкт нерухомості. Це відбувається у тому числі при переплануванні або реконструкції об'єкта нерухомості. Виходячи з наведених обставин справи, приймаючи дані, що містяться у технічному паспорті (а.с. 2, 16,18, 27 том 2) та Декларації про готовність об'єкта до експлуатації (а.с. 38-41 том 1), суд приходить до висновку, що підстави ставити під сумнів фактичні дані внесені у будівельно-технічну документацію відсутні. Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Приймаючи до уваги, те, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації загальна площа житлового будинку за адресою по вул. [ADDRESS] становить 249,0 кв. м., тобто до 300 кв. м. відсутні підстави для стягнення збитків, оскільки у розумінні підпункту 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Порядку та п.4 ч.4 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач звільняється від сплати пайової участі. Суд критично ставиться до доказів наданих представником позивача, а саме: договору на надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, договору № 82 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 24 листопада 2017 року та додатку щодо дислокації об'єктів водопостачання /водовідведення/ абонента, робочого проекту ТОВ «Підприємство «Архстройпроект», відведення стоків житлового будинку [ADDRESS] на ім'я замовника [PERSON] за 2013 рік, технічних умов № 146 від 21 червня 2013 року на водовідведення та каналізацію об'єктів м. Бердянськ, договору про надання послуг з вивезення послуг з вивезення побутових відходів від 23 травня 2018 р. та ін. ( том І, а.с. 186-203 ) з огляду на наступне. По-перше, вони подані з порушенням процесуальних строків, при цьому питання про поновлення строків представником не порушувалося; по-друге надані докази не стосуються предмету доказування і ніяким чином не спростовують характеристик будівель та споруд, їх розмірів зазначених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації та технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок. У розумінні ст. 77, 78 ЦПК України, не можна вважати акт огляду земельної ділянки від 01 червня 2018 року, фото таблиці до акту і запис на DVD належними і допустимими доказами з огляду на те, що виїзним засіданням робочої комісії за адресою:[ADDRESS], інформація стосовно будівлі встановлена за візуальним оглядом, а з наданих фото таблиць і відеофіксації взагалі не вбачається адреса розташування і не може бути встановлена площа забудови. (а.с. 207,208, 212 том І). За таких обставин позовна заява Бердянської міської ради Запорізької області до [PERSON], треті особи - Виконком Бердянської міської ради, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, про стягнення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста задоволенню не підлягає. Стосовно застосування строку позовної давності заявленого представником відповідача, обґрунтованого тим, що з 2013 року (впродовж п'яти років) позивач не здійснював жодних дій, які б вказували на порушення прав та законних інтересів відповідачем, суд виходить з наступного. У статті 256 ЦК України, зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи із того, що на адресу Бердянської міської ради від виконавчого комітету Бердянської міської ради надійшов лист за № 01-2758/48 від 04 травня 2017 р. щодо недоотримання місцевим бюджетом м. Бердянськ 2,5 млн. грн., коштів пайової участі від замовників - забудовників з посиланням на розпорядження Запорізької обласної державної адміністрації за № 118 від 24 березня 2017 року «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни в Запорізькій області», а збитки виявлені в результаті проведеної Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області перевірки та відображені у відповідному акті, суд приходить до висновку про те, що позивачем не порушений загальний строк позовної давності встановлений законом, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог за пропуском строку звернення до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.

Outcome: dismissed