Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

КП „ Харківводоканал" звернулось до суду з позовною заявою, з урахуванням її уточнень , про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, з урахування індексу інфляції та 3% річних у розмірі 14031,22 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2016 рокуу розмірі 7919,04 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 березня 2008 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 3947,49 грн. . відповідачам направлено досудове повідомлення про погашення боргу. Але на момент подачі позовної заяви до суду відповідачі не здійснили жодних заходів, щодо погашення заборгованості. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачам нараховані інфляційні витрати у розмірі 283,37 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1881,32 грн. 07.02.2017 року КП «Харківводоканал» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних у сумі 14031,22 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від09.02.2017 року у видачі судового наказу відмовлено та роз,яснено право на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку позовного провадження. Таким чином сума заборгованості відповідачів складає 14031,22 грн. 27 вересня 2017 року ухвалою судді провадження у справі відкрито. 06 листопада 2017 року , з урахуванням її уточнень від 19 березня 2018 року , представником відповідача [PERSON] -[PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву ,в якому він зазначив, що позивачем не надано доказів щодо форми власності квартири [ADDRESS] , в якій ,як зазначає позивач мешкають відповідачі. У зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення заборгованості , оскільки не надається за можливе встановити врегулювання,які саме норми діючого законодавства підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. Позивачем надано до позовної заяви зведену картку абонента , де вказано суми заборгованості , але не має жодного посилання на підставі яких документів , розрахунок містить дані про трьох споживачів . Таким чином , представником позивача не надано доказів щодо отримання даних про кількість споживачів послуг підприємства у спірній квартирі. Крім того, позивачем не надано до суду доказів , щодо правових підстав користування відповідачами квартирою [ADDRESS] .Також відповідачем надано заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності, посилаючись на ст.ст. 257,258 ЦК України. Відповідно до довідки КП «ХМ БТІ» від 31.01.2018 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці. 14.09.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення у розмірі 2934,63 грн. Судовий наказ скасовано ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року. Відповідно до довідки УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова від 27.12.2016 року на підставі постанови державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 15.07.2016 року , у подальшому повернутому , з листопада 2016 року по січень 2017 року з [PERSON] утримано на користь позивача 872,80 грн. , але позивачем ця сума не відображена у своїх розрахунках. Відповідно до акту Будянської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] з 2012 року постійно мешкає за адресою: Харківська область с. Буди ,вул. 1-го Травня 6/1 , а тому не є споживачем КП «Харківводоканал». 22 лютого 2018 року представником позивача до суду подані письмові пояснення на заяву представника відповідача, в якій представник позивача заначила, що представником відповідача заявлено про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) , яка встановлена строком в один рік. Але підприємство звернулося до суду про стягнення 3% річних від простроченої суми та суми інфляційних витрат за весь час прострочення , а не з позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ №1875-IV ,укладання договору про надання житлово- комунальних послуг визначено як обов'язок , а не право сторін , а тому відсутність договірних правовідносин , не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за житлово- комунальні послуги. Таким чином , за відсутності договірних відносин , але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати комунальних послуг покладають на боржника відповідальність передбачену ст. 625 ч. 2 ЦК України. Крім того, КП «Харківводоканал» поданням до суду заяви про видачу судового наказу перервало строк позовної давності у лютому 2017 року відносно усієї суми заборгованості ,як це передбачено ч. 2 ст. 264 ЦК України , але не лише її частини. Тому , доводи представника відповідача є безпідставними та необгрунтованими. Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року клопотання учасників процесу про витребування доказів задоволено. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] ,який є також представником відповідача [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, доводи зазначені у відзиві на позовну заяву підтримав. Інші учасники справи в судове засідання не з,явилися. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Відповідно до відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» , наданої на запит суду від 31.01.2018 року право власності на квартиру [ADDRESS] станом на 21.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці кожному на підставі договору купівлі- продажу , посвідченого 29.10.1996 року Першою ХДНК , р. №8-10484. Згідно до розрахунку наданого позивачем при зверненні до суду, у зв»язку з несвоєчасною та не повною сплатою відповідачам наданих КП «Харківводоканал» послуг, у відповідачів утворилась заборгованість у розмірі 14031,22 грн. ,яка складається з заборгованості за централізоване водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.12.2016 року в сумі 7919,04 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2016 року в сумі 3947,49 грн. Також у відповідності до положень ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано 283,37 грн. індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1881,32 грн. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №23 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: власник - [PERSON], її невістка [PERSON], онука [PERSON] Як вбачається з акту від 18.09.2018 року складеного депутатом Будянської селищної ради , відповідач [PERSON] з 2012 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS], по теперішній час . Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Загальні умови виконання зобов'язання передбачені статтею 526 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відносини , що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" . Відповідно до статті 1 зазначеного Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Виконавцем комунальної послуги є суб'єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Згідно статті 9 ,10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З врахуванням положень ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність до заявлених вимог, оскільки про це фактично зазначає відповідач [PERSON] в своїх заявах. Отже, позивач просить стягнути з відповідачів суму виниклої заборгованості, що утворилась за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.12.2016 року в сумі 7919,04 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.03.2008 року по 31.12.2016 року в сумі 3947,49 грн. 14 вересня 2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.07.2012 року та водовідведення за період з 01.06.2011 року по 31.07.2012 року у розмірі 366,27 грн., індекс інфляції - 7,02 грн. та 3% річних - 19,25 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2016 року судовий наказ №2020/9087/2012 від 14 вересня 2012 року скасовано . Як вбачається з відповіді на запит суду наданої Шевченківським об,єднаним УПФ України м. Харкова від 25.09.2018 року з пенсії відповідача [PERSON] , згідно судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.09.2012 року по справі 2020/9087/2012 у листопаді 2016 року на користь КП «Харківводоканал» утримано 210,72 грн. 23.12.2016 року до управління надійшов лист Комінтернівського ВДВС м. Харкова про повернення постанови державного виконавця без подальшого виконання, оскільки судовий наказ скасований ухвалою суду від 11.11.2016 року. З січня 2017 року утримання припинені. Як вбачається з матеріалів справи КП «Харківводоканал» 07.02.2017 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.12.2016 року в сумі 7919,04 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.03.2008 року по 31.12.2016 року в сумі 3947,49 грн. , індексу інфляції - 1881,32 грн. та 3% річних - 283,37 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року, КП "Харківводоканал" відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 14031,22 грн. Отже, вказаною ухвалою встановлено, що в лютому 2017 року КП "Харківводоканал" зверталося до суду з вищевказаними вимогами до відповідачів в порядку наказаного провадження. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, звернувшись в лютому 2017 року до суду з заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, позивач здійснив своє право на захист своїх порушених прав в лютому 2017 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності відраховується з 01.02.2017 року. Також, згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням проведеного перерахунку в межах строку позовної давності, заборгованість відповідачів складає за період з 01.02.2014 року по 31.12.2016 року за послуги з централізованого водопостачання в розмірі 4240,92 грн., 3% річних 167,78 грн. , індекс інфляції - 1123,687 грн. ;за період з 01.02.2014 року по 31.12.2016 року за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 3016,72 грн. , 3% річних - 115,59 грн. , індекс інфляції 757,64 грн. , а всього в розмірі 9422,33 грн. Оскільки, представником відповідача [PERSON]- [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд задовольняє позов частково в межах строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог та відповідно до наданого позивачем розрахунку та солідарно стягує заборгованість за період з 01. 02.2014 року по 31.12. 2016 року, та інфляційні витрати та 3% річних в розмірі розрахованим позивачем в межах позовних вимог, всього на суму 9422,33 грн. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial