Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

19.04.2019 року позивач ПрАТ «ВФ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг мобільного зв`язку №5565671/1.12323103 від 29.09.2011 р. (контракт [NUMBER]). Згідно п.3.1 договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . ПрАТ «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання договору в повному обсязі. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором, а також авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок № [NUMBER] від 31.08.2015 року за послуги, що були надані за період з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 4215 грн.34 коп. Вказані дані підтверджуються паперовою копією електронного документа «Звіт по історії балансу за заданий період». Відповідно до п.3.3 договору, рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу. Таким чином, рахунок повинен бути сплаченим до 15.09.2015 року, тобто перебіг строку позовної давності необхідно рахувати з 16.09.2015 року. Відповідач не оплатив згідно рахунку отримані ним послуги зв`язку і заборгованість не погасив. Відповідно до умов договору номер телефону був відключений від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна». Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 4215 грн.34 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн.00 коп. Представник позивача ПАТ «ВФ Україна» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду (а.с.62). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.64). В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг мобільного зв`язку №5565671/1.12323103 від 29.09.2011 р. (контракт [NUMBER]) (а.с.7-8). Відповідно п.1.1 договору, оператор налає замовлені Абонентом послуги мобільного зв`язку згідно з договором в межах України згідно з ліцензією серії АВ №546038 від 17.06.2010р. Згідно п.3.1 договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . ПрАТ «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання договору в повному обсязі. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором, а також авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Позивач на адресу відповідача було надіслано рахунок № [NUMBER] від 31.08.52015 року за послуги, що були надані за період з 01.08.2015 року по 31.08.2018 року. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 4215 грн.34 коп.(а.с.10). Вказані дані підтверджуються паперовою копією електронного документа «Звіт по історії балансу за заданий період» (а.с.11). Відповідно до п.3.3 договору, рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу. На адресу [PERSON] позивачем була надіслана Претензія № [NUMBER] від 27.07.2016 року з проханням сплатити суму заборгованості в розмірі 4215,34 грн. (а.с.12). 11.10.2018 року Марківським районним судом Луганської області відмовлено у видачі судового наказу за заявою ПАТ «ВФ Україна» про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, оскільки боржник за зазначеною адресою не значиться (а.с.13). Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 5 Закону України "Про телекомунікації" цим Законом регулюються відносини суб`єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування. Ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" передбачено, що телекомунікаційні послуги надаються за умови укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Згідно ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720 (у редакції, чинній на час активації послуги міжнародного роумінгу), визначають порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, регулюють відносини між операторами, провайдерами телекомунікацій і споживачами телекомунікаційних послуг. Згідно п. 31 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720, споживач під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг має право на: отримання відомостей щодо можливості та порядку відмови від замовленої телекомунікаційної послуги та від оплати телекомунікаційної послуги, яка не замовлялася. За положеннями п. 215 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720, додатковими платними послугами рухомого (мобільного) зв`язку, зокрема, є роумінг. Надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку розпочинається у строк, передбачений договором. Фактичне отримання абонентом обумовленої в договорі тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом (п. 219 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720). Отже, отримання [PERSON] послуг міжнародного роумінгу свідчить про те, що така послуга була замовлена абонентом. Жодних доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] не замовляв, а у подальшому відмовився від послуги міжнародного роумінгу нею, усупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано. Крім цього, суд звертає увагу на те, що підтвердженням користування послугою міжнародного роумінгу в серпні 2015 року є рахунок за телекомунікаційні послуги ПрАТ «МТС Україна», який був доданий до позовної заяви та міститься в матеріалах справи (а.с. 10). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, а подав заяву про визнання позову, тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України суд присуджує з [PERSON] на користь ПрАТ "ВФ Україна" судовий збір у сумі 1921 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 546, 610, 611, 625, 901-903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 63 Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №295,

Outcome: approved