Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У позові зазначила, що відповідач [PERSON] є її батьком та сплачував аліменти на її утримання у розмірі 2500 грн щомісячно, до досягнення нею [INFO] повноліття. Наразі, вона є студенткою 1-го курсу Херсонського фахового коледжу музичного мистецтва, навчається на денній формі навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, якої відповідач у добровільному порядку не надає. Крім того, вона ще має проблеми зі здоров"ям, потребує ліків, періодично додаткових обстежень та подальшого лікування. Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь, у зв"язку з продовженням навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 15 грудня 2020 року до припинення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. 09 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги позивача у заявленому розмірі не визнав. Вказав на те, що він не має постійного місця роботи, його дохід є мінливим та не стабільним. Також, він має на утриманні двох малолітніх синів 2012 та 2015 року народження від іншого шлюбу. Відповідно до судового наказу від 05 лютого 2018 року, сплачує аліменти на утримання синів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім виплат аліментів, існують також і додаткові витрати спрямовані на їх розвиток (гуртки, спортивні секції та інше) та забезпечення належного стану здоров"я й належних побутових умов, оскільки діти проживають у його квартирі. На теперішній час він знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, оскільки також допомагає й непрацездатним батькам, його батько є пенсіонером. Грошову суму, яку він може надавати позивачці становить 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічним проведенням індексації, до припинення навчання доньки, але не більше ніж до досягнення нею 23 років (а.с.22-23). В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у прохальній частині відзиву просив розгляд справи проводити без його участі. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про її народження серії [NUMBER] , виданому Відділом реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області на підставі актового запису №1 складеного 02 січня 2003 року (а.с.4). Шлюб між батьками позивачки розірвано 25 січня 2005 року, про що надано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.03.2005 року (а.с.9). Згідно довідки Комунального закладу "Херсонський фаховий коледж музичного мистецтва" Херсонської обласної ради № 1318 від 27 січня 2021 року, [PERSON] навчається в коледжі І рівня акредитації на 1 курсі циклової комісії хорове диригування з 01 вересня 2020 року (наказ № 37-н від 31.08.2020 р.). Форма навчання - денна. Термін закінчення навчання - 30.06.2023 року (а.с.6). Також, як на підтвердження потреби в лікуванні, позивачкою надані копії медичних документів щодо стану здоров"я (а.с.7-8). 15 грудня 2020 року донька відповідача досягла повноліття. Відповідач у зв"язку з навчанням матеріальну допомогу у добровільному порядку дочці не надає. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач має від іншого шлюбу двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.26-27). Відповідно до судового наказу, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області 29 січня 2018 року, з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання синів 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Вказане підтверджується листом начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.28-29). Відповідач ствердив, що офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, доказів зворотного суду не надано. З приводу доводів відповідача про те, що він може сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як це забезпечить рівність всіх його дітей, оскільки він в такому ж розмірі сплачує аліменти на утримання двох інших дітей, суд звертає увагу на те, що у поданому відзиві він вказує, що окрім сплати аліментів на утримання синів, він також приймає участь у додаткових витратах, спрямованих на їх розвиток (гуртки, спортивні секції та інше) та забезпечення належного стану здоров"я й належних побутових умов. В даному випадку стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму поставить її в нерівне становище з іншими дітьми відповідача. Таким чином, враховуючи те, що донька відповідача є повнолітньою, навчається на денному відділенні коледжу, а тому не має можливості працювати, потребує витрат на навчання, проживання, проїзд, харчування, тощо, у зв"язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу таку допомогу надавати, а також виходячи з обопільності обох батьків нести витрати по утриманню повнолітньої дитини, наявність на утриманні відповідача ще двох малолітніх дітей, які проживають з ним та на утримання яких він сплачує аліменти. Суд враховує те, що відповідач раніше сплачував аліменти на утримання позивачки до досягнення нею повноліття у розмірі 2500 грн, щомісячно. Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліменти, у зв`язку з продовженням навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно, оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаній сумі, вказаного розміру буде достатньо для належного утримання позивачки, та вказана сума буде відповідати фактичним витратам відповідача на інших дітей. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 05 лютого 2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки позивачкою не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, вимоги в частині стягнення аліментів починаючи з 15 грудня 2020 року не підлягають задоволенню. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial