Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер їх з відповідачем батько - [PERSON]. [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачу. Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину [PERSON] прийняла позивач, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та відповідач, так як постійно проживав із спадкожавцем на час відкриття спадщини, однак позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказане спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на нього відсутні. У зв'язку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідач подав до Чорнобаївського районного суду Черкаської області зустрічний позов до позивача про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що [INFO] помер їх з позивачем батько - [PERSON]. [PERSON] склав заповіт, яким заповів све своє майно [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідач спадщину [PERSON] прийняв, так як постійно проживав із спадкодавцем. На час відкриття спадщини відповідач є непрацездатною особою, інвалідом 2 групи, а тому відповідно до приписів чинного законодавства має право на обов'язкову частку у спадщині, а саме на 1/8 частину спадкового майна. У зв'язку з цим відповідач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину всього спадкового майна та 1/8 частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року зустрічний позов прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, підтримала первісний позов повністю, просила його задовольнити, зустрічний позов визнала частково (а.с. 58). Відповідач подав до суду заяву, в якій первісний позов визнав частково, наполягав на задоволенні зустрічного позову та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 59). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO] серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивач та відповідач є дітьми померлого [PERSON], що підтверджується їх свідоцтвами про народження від 02 жовтня 1964 року серії [NUMBER] та від 17 грудня 1970 року серії[NUMBER] відповідно (а.с. 8, 41), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу від 17 вересня 1983 року серії [NUMBER], згідно з яким позивач після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище [PERSON] на шлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 9). При житті [PERSON], а саме 28 вересня 2012 року, склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 2607 (а.с. 14), відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати, і на що він за законом матиме право заповів, заповів своїй дочці - [PERSON] (позивачу). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8413 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26 березня 2001 року серії [NUMBER] (а.с. 15); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4206 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 29 липня 2009 року серії [NUMBER] (а.с. 16). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Черкаської області № 2309 від 11 червня 2018 року [PERSON] проживав та був зареєстровний за адресою: [INFO] з сином [PERSON] та невісткою [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2018 року (вих. № 1151/01-16) (а.с. 28), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 25), позивач після смерті батька зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 29). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 25 вересня 2018 року (вих. № 1069/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз'яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 12). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померлий [PERSON] склав заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповів позивачу. Водночас ч. 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що відповідач є непрацездатною особою, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК від 17 жовтня 2017 року серії 12 ААА № 871772 (а.с. 36). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його спадщину прийняли позивач та відповідач, однак позбавлені можливості оформити право власності в порядку спадкування, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення частково, а саме в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 7/8 частин земельних ділянок, оскільки відповідач, будучи непрацездатним, успадкував половину частки, яка належала б йому за законом, тобто 1/8 частину спадкового майна. Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину земельних ділянок, оскільки суду не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження наявності іншого спадкового майна, окрім земельних ділянок. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial