Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

15 січня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), про знаття арешту з майна. Позов мотивований тим, що Заводським районним судом 27 серпня 2013 року ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця від 30.05.2017 було накладено арешт та майно [PERSON] 24 червня 2020 р. Миколаївським апеляційним судом прийнято постанову, якою скасовано заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2013 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра». 30 червня 2020 року представник позивача звернулась до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження по стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості т застосувати наслідки закінчення виконавчого провадження. У відповіді на цю заяву від 21.07.2020 головний державний виконавець Буділовська О.О. зазначила, що зазначене виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» 30.05.2017 у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке законом можливо звернути стягнення і завершення виконавчого провадження із зазначених підстав не передбачає зняття арешту, накладеного на майно боржника. 22 липня 2020 року представник позивача звернулась до відповідача із письмовою заявою про скасування арешту. У відповіді від 02.09.2020 головний державний виконавець зазначив, що у ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна з підстав, на які посилається представник [PERSON] та зазначено, що в такому випадку арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки зняття арешту, накладеного на майно боржника в ході виконавчого провадження, в зв`язку із скасуванням судового рішення, для забезпечення виконання якого він був накладений, нормами ЗУ «Про виконавче провадження» в позасудовому порядку не передбачено, захистити свої законні інтереси позивач може лише звернувшись до суду. 18 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою. 24 березня 2021 року постановою Миколаївського апеляційного суду ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2021 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду. 14 квітня 2021 року вказана справа надійшла до Заводського районного суду м. Миколаєва, а 15 квітня 2021 передана судді Сухаревич З.М. 19 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 18 серпня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача до судового засідання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача надіслав до суду пояснення та клопотання про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи суд доходить такого: Судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника від 30.05.2017 р. у ВП №41071825 при виконанні виконавчого листа по справі № 2/487/1225/2013, виданого 01.11.2013 Заводським районним судом м. Миколаєва накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] . Згідно з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва провадження № 2/487/1225/2013, судом вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № 08/03/2007/840К-189 від 27.03.2007 року у розмірі 30\~570,62 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає: 244\~350,93 грн., з яких сума основного боргу 16\~553,19 дол. США, що еквівалентно 132309,65 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9\~625,16 дол. США, що еквівалентно 76\~933,92 грн.; сума пені 2413,25 дол. США, що еквівалентно 19\~289,14 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору 1979,01 дол. США, що еквівалентно 15\~818,23 грн. 30 травня 2017 року виконавче провадження №41071825 завершено державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на той час). 24 червня 2020 року постановою Миколаївського апеляційного суду рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2013 року, за яким видано виконавчий лист, скасовано в частині вимог до [PERSON] 30 червня 2020 року представник позивача звернулась до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження і застосування наслідків закінчення виконавчого провадження. Згідно з відповіддю головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Буділовської О.О. від 21.07.2020, що виконавче провадження №41071825 30 травня 2017 року завершено державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на той час). Завершення виконавчого провадження із зазначених підстав не передбачає зняття арешту. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла станом на 30 травня 2017 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Матеріали справи свідчать про те, що у даній справі виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Тобто стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконане боржником. У відповідності до ст. ст. 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час виникнення правовідносин завершення виконавчого провадження із зазначених підстав не передбачало зняття арешту, накладеного на майно боржника. При цьому, на підставі постанови Миколаївського апеляційного суду від 24 червня 2020 р. [PERSON] втратила статус боржника. На теперішній час виконавче провадження в межах якого накладено арешт, знищено за терміном давності. Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державним виконавцем не проводяться. Наведене свідчить про те, що у разі закінчення виконавчого провадження державний виконавець позбавлений можливості самостійно зняти арешт з майна боржника. В такому випадку арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. На сьогодні позивач обмежена у реалізації своїх прав на нерухоме та рухоме майно через наявність арешту. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи ту обставину, що наявність арешту нерухомого майна порушує права позивача, яка втратила статус боржника у виконавчому провадженні, яке на даний час знищено, а правові підстави для збереження арешту на майно позивача відсутні, неможливість скасування даного обтяження в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved