Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить позов задовольнити. Прийняти рішення, згідно якого стягувати з відповідача - [PERSON] в його користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача в його користь сплачений судовий збір за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами по справі 20.01.2011 року було укладено шлюб, який зареєстрований у Нестеровецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 1. У них є спільний син, який народився до реєстрації шлюбу - [PERSON], [INFO]. Відповідачка не дбала про сім'ю, не займалася вихованням сина, вела розгульний спосіб життя, занедбала дім, а тому, в серпні 2014 року позивач забрав свого сина та поїхав до своєї матері у село Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, де і проживає на даний час та виховує сина самостійно. З часу, відколи [PERSON] забрав сина, [PERSON] до дитини не навідувалася та не надає коштів на утримання дитини, не бере ніякої участі у вихованні дитини, жодної допомоги. Позивач самостійно виховує сина. За гарне виховання сина, позивача навіть нагороджували грамотою. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад "Казка" в селі Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області. Для дитини створені належні умови для проживання та виховання, про що додано довідку сільської ради та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12.04.2016 року. На даний час позивач офіційно ніде не працює, однак займається домашнім господарством, а також працює в селі по найму, з чого має в основному заробіток в натуральній формі. Оскільки дитина уже влаштована у дитячий дошкільний заклад, то [PERSON] шукає постійну роботу. Самостійно утримувати дитину в тій мірі, якій би хотілося, позивач самостійно не може, а тому вважає, що відповідачка повинна сплачувати аліменти на утримання дитини. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню сина, так як не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не дбає про харчування, медичний догляд, не цікавиться станом здоров'я, отже нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до сина. Позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, але не позбавляє її обов'язку щодо сплати аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому, просили позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Цьомпала А.П. підтримав висновок органу опіки та піклування районної державної адміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явилася із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як слідує з копії свідоцтва про шлюб, шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 20.01.2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1 від 20.01.2011 року. Свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданим Нестеровецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області, стверджено, що він народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідок № 316, 317, виданих 12.04.2016 року виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] (1983 р.н.) та його син [PERSON] (2010 р.н.) проживають без реєстрації за адресою [ADDRESS]; [PERSON] один виховує свого сина [PERSON] (2010 р.н.); на даний час ніде не працює. З акту обстеження матеріально-побутових умов гр. [PERSON], який проживає в [ADDRESS] від 12.04.2016 року встановлено, що [PERSON], який на даний час ніде не працює, проживає без реєстрації в господарстві за вищевказаною адресою разом зі своїм неповнолітнім сином. Разом з ними в господарстві за даною адресою зареєстрована та проживає його мати. Син: [PERSON], 2010 р.н., дошкільного віку, мати: [PERSON], 1958 р.н., пенсіонерка. Користуються земельними ділянками загальною площею 0,71 га. В господарстві утримують птицю. [PERSON] виховує свого сина один. Житловий будинок знаходиться в задовільному стані, потребує поточного ремонту. Матеріально побутові умови задовільні. Характеристикою, виданою виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області на [PERSON] стверджено, що за час проживання на території Стрільченської сільської ради він зарекомендував себе з позитивної сторони, в громадських місцях та побуті поводить себе скромно, правопорушень громадського порядку не допускає, має дружні добросусідські стосунки. Завжди готовий прийти на допомогу ближньому. У спілкуванні ввічливий, у побуті скромний, порядний громадянин, алкоголем не зловживає. Скарг на його поведінку від жителів с. Стрільче до виконкому не надходило. Згідно довідки № 24 від 11.04.2016 року, виданої Стрільченським дошкільним навчальним закладом "Казка" встановлено, що [PERSON], [INFO] дійсно відвідує Стрільченський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) "Казка"; участь у житті дитини повністю приймає батько [PERSON], який тісно співпрацює з педагогами, керівництвом закладу, приводить і забирає сина з садочка, вносить батьківську плату за дитячий садок, є членом батьківського комітету, постійно відвідує ранки та свята, які проходять в дошкільному закладі. Мати дитини участь у житті сина не приймає, дошкільний заклад не відвідувала жодного разу. Позивача [PERSON] президент благодійного фонду "Україна-Інкогніта" народний депутат України А. Матвієнко нагородив подякою за гарне виховання сина [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка являється матір'ю позивача та бабусею дитини, суду пояснила, що відповідач вела розгульне життя, била дитину, з 30.08.2014 року відповідач жодного разу не звонила до свого сина, участі у вихованні дитини не бере. Свідок [PERSON], яка є вихователем Стрільченського дошкільного навчального закладу "Казка", в судовому засіданні показала, що дитина - [PERSON] з 2015 року відвідує садок, його вихованням займається батько, який є членом батьківського комітету. Дитина охайна, доглянута, нагодована. [PERSON] вносить батьківську плату за дитячий садок. З квітня 2015 року - матері [PERSON] не бачили, дитина про маму не згадує. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням сином, не спілкується з ним, не провідує його, не цікавиться розвитком дитини та не піклується про здоров'я. [PERSON] проживає з батьком [PERSON]. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-29/410 від 24.06.2016 року стверджено, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 22.06.2016 року. Було вирішено доцільним позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Висновок ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні свого малолітнього сина [PERSON], [INFO]: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його повноцінного розвитку. [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо сина, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітнього сина [PERSON]. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, то відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача в користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом 28.04.2016 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164, 165, 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved