Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить суд в рахунок стягнення заборгованості [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 10-29/2949 від 29 січня 2007 року у розмірі 7 414 189 (сім мільйонів чотириста чотирнадцять тисяч сто вісімдесят дев'ять) гривень 34 копійки, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: [ADDRESS], загальною площею 17,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить Відповідачу на підставі Свідоцтва на право власності на підземний автопаркінг від 21.02.2002 року.; Машиномісце №78, загальною площею 17,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить Відповідачу на підставі Свідоцтва на право власності на підземний автопаркінг від 21.02.2002 року.; Трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 112,7 кв.м., жилою площею 56,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва на право власності від 03 вересня 2001 року; Двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 75,60 кв.м., жилою площею 39,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва на право власності від 03 вересня 2001 року шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Свої вимоги мотивували тим, що 29 січня 2007 року між Позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено Договір кредиту № 10-29/2949 відповідно до якого Позивач надав останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 345 000 доларів США 00 центів зі сплатою 13,0% річних. 06 листопада 2012 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки №700СІ10121106001-ЗАСТ/1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: [ADDRESS], загальною площею 17,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та договір іпотеки №700СІ10121106001-3АСТ/2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: машино місце №78, загальною площею 17,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 29 січня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки №02-10/141 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 112,7 кв.м., жилою площею 56,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та договір іпотеки № 02-10/140 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 75,60 кв.м., жилою площею 39,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачеві та Позичальнику були надіслані вимоги про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання за кредитним договором у яких запропоновано повернути достроково у повному обсязі заборгованість по кредиту та відсоткам. Проте, відповідачем та Позичальником дані вимоги були проігноровані та невиконані. Таким чином позичальник порушив графік погашення заборгованості за кредитом, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому, згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, зобов'язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що 29 січня 2007 року між Позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено Договір кредиту № 10-29/2949 відповідно до якого Позивач надав останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 345 000 доларів США 00 центів зі сплатою 13,0% річних.(а.с.33-35) 06 листопада 2012 року між Позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено договір про внесення змін до договору кредитного договору№ 10-29/2949 від 29 січня 2007 року, згідно якого за взаємною згодою сторін валюту кредиту переведено в національну валюту України гривню (а.с. 37-39). Відповідно до п. 1. Договору про внесення змін до кредитного договору сторони прийшли до взаємної згоди змінити валюту кредиту, та перевести суму Кредиту, яка станом на дату укладення цього Договору про внесення змін становить 413 088,00 дол. США, сума нарахованих та несплачених відсотків 163 401,51 дол. США в гривню за курсом 8,24 гривень за 1 долар США, яка становитиме станом на дату укладення цього договору про внесення змін 4 750 273,56 гривень. Згідно п. 1.1 Договору про внесення змін до кредитного договору погашення заборгованості по кредиту, яка станом на дату укладення цього договору становить 4 750 273,56 гривень здійснюватиметься в наступному порядку до 10 числа кожного місяця починаючи з травня 2013 року згідно графіку та кінцевим повернення заборгованості по кредиту до 28 січня 2027 року. Відповідно до п. З Договору про внесення змін до кредитного договору сторони домовились встановити процентну ставку за користування кредитом починаючи з 06 листопада 2012 року по 31 жовтня 2015 року включно в розмірі 10,00% річних. Починаючи із четвертого року від дати укладення договору про зміни ставка за кредитом є плаваюча. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. 06 листопада 2012 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON], яка є майновим поручителем за зобов'язаннями [PERSON] договір іпотеки №700СІ10121106001-ЗАСТ/1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: [ADDRESS], загальною площею 17,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та договір іпотеки №700СІ10121106001-3АСТ/2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: машино місце [ADDRESS], загальною площею 17,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с. 40-45) 29 січня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON], яка є майновим поручителем за зобов'язаннями [PERSON] договір іпотеки №02-10/141 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 112,7 кв.м., жилою площею 56,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та договір іпотеки № 02-10/140 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 75,60 кв.м., жилою площею 39,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS].(а.с. 49-52). Таким чином дані об'єкти нерухомого майна належать на праві приватної власності відповідачу [PERSON], що підтверджується доказами, які долучені до матеріалів справи.(а.с. 15,16,18,19,24,46,47) Згідно розрахунку заборгованості станом на 25.12.2015 року борг [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором № 10-29/2949 від 29.01.2007 року становить 7 414 189,34 грн.(а.с. 9-14) Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦПК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.3 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавецм обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 4 Договорів Іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодавець має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотеко держатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотеко держатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцяти денного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки,вправі письмово повідомити іпотеко держателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дні отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлення надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотеко держателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцяти денного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету ії прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотеко держатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій інший особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотеко держателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотеко держателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. 25 лютого 2016 Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» відповідачу та позичальнику були надіслані вимоги про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання за кредитним договором № 10-29/2949 від 29.01.2007 року у яких запропоновано повернути достроково у повному обсязі заборгованість по кредиту та відсоткам. Проте, відповідачем та позичальником дані вимоги були проігноровані та виконані не були.(а.с. 7-8) Відповідно до статті 109 ЖК України Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно достатті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Відповідно до статті 40 Закону України "Про іпотеку" Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи, що позичальником не виконувалися зобов'язання за кредитним договором у позивача виникло право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки згідно договорів іпотеки №700СІ10121106001-ЗАСТ/1, №700СІ10121106001-3АСТ/2, №02-10/141 та № 02-10/140 посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved