Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

26.12.2016року [PERSON] звернулась до Волноваського районного суду Донецької області з позовною заявою до Комунальної лікувально-профілактичної установи " Центральна міська лікарня" м.Докучаєвськ про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона працювала на посаді акушера-гінеколога жіночої консультації в Докучаєвської центральної міської лікарні Донецької області з 01.08.1997року (наказ № 119 від 01.08.1997р.) по 01.04.2015рік (№ 40 наказ-ос від 01.04.2015р.). За період з серпня 2014р по грудень 2014р. і січень 2015р. включно Докучаєвською центральною міською лікарнею Донецької області нарахована їй, але не виплачена заробітна плата в сумі 17506грн. Не виплачена заробітна плата не індексувалася. Також була нарахована і не видана на момент звільнення компенсація за невикористану відпустку за період 2010-2014р. - 77 календарних днів в сумі 7619грн 92коп. Оскільки тимчасова окупація Докучаєвська мала місце з серпня 2014р бойовиками «ДНР» по теперішній час, то Докучаєвська центральна міська лікарня Донецької області, як установа охорони здоров'я обласного підпорядкування, не стала обслуговуватися органами Державної казначейської служби України, що спричинило кредиторську заборгованість по виплаті заробітної плати. Просить відновити пропущений строк звернення до суду та стягнути з Комунальної лікувально-профілактичної установи " Центральна міська лікарня" м.Докучаєвськ на її користь заробітну плату в сумі 17506 грн. з індексацією і компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7619грн. Представник позивача у судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на на позовних вимогах наполягає. Відповідач Комунально лікувально-профілактична установа "Центральна міська лікарня" м.Докучаєвськ в судове засідання не з"явились, знаходяться в районі проведення антитерористичної операції на неконтрольованій території України в м. Докучаєвськ. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із записів трудової книжки позивачка працювала на посаді акушера-гінеколога жіночої консультації в Докучаєвській центральній міській лікарні Донецької області з 01.08.1997року (наказ № 119 від 01.08.1997р.) по 01.04.2015рік (№ 40 наказ-ос від 01.04.2015р.). За період з серпня 2014р по грудень 2014р. і січень 2015р. включно Докучаєвською центральною міською лікарнею Донецької області нарахована позивачу, але не виплачена заробітна плата в сумі 17506грн. Не виплачена заробітна плата не індексувалася./а.с.9/ Також позивачу була нарахована і не видана на момент звільнення компенсація за невикористану відпустку за період 2010-2014р. - 77 календарних днів в сумі 7619грн 92коп./а.с.10/ 30.04.2015року Волноваським районним судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації на користь [PERSON] заробітної плати в сумі 17506грн. /а.с.12/ Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області 15.09.2015 року судовий наказ скасовано і роз'яснено позивачу, що заявлені нею вимоги можуть бути розглянуті в позовному порядку. /а.с.15-16/. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок проведення реформування системи охорони здоров'я у Вінницькій, Дніпропетровській, Донецькій областях та місті Києві » 2012р зі змінами на 10.04.2014г були визначені організаційні та правові засади реформування системи охорони здоров'я, конкретно, в Донецькій області. Це виробництво і відпрацювання нових організаційно-правових та фінансово - економічних механізмів у вигляді реалізації пілотного проекту, починаючи з 2012р (фінансове забезпечення установ охорони здоров'я в пілотних регіонах). Учасниками пілотного проекту є заклади охорони здоров'я незалежно від виду і типу, які здійснюють медичне обслуговування на території пілотних регіонів. Для цілей цього закону комунальні установи охорони здоров'я в пілотних регіонах відповідно до закону можуть бути реорганізовані у комунальні некомерційні підприємства або комунальні некомерційні установи, основною метою яких є здійснення медичного обслуговування населення без мети отримання доходу. Такі установи охорони здоров'я є неприбутковими організаціями. Формування показників проектів бюджетів на 2012-2014р. з урахуванням концентрації бюджетних коштів для надання первинної медичної допомоги на рівні районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення на рівні обласних бюджетів пілотних регіонів (ст. 7 ЗУ). Від фінансування «первинки» органами місцевого самоврядування базового рівня відійшли в 2010р. Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» в новій редакції визначає порядок реформування охорони здоров'я шляхом впровадження пілотів. Пунктом 24.2 в план графіка реалізації в Донецькій області пілотного проекту щодо реформування системи охорони здоров'я визначена Центральна міська лікарня м. Докучаєвська Донецької області. Поділ обсягу податків між установами охорони здоров'я в пілотних регіонах за видами медичної допомоги визначається відповідно до Наказу МОЗ України від 15.05.2013р. № 373 «Про затвердження розподілу обсягу податків між видами медичної допомоги». Рішенням Донецької обласної ради від 28.01.2014г № 6 / 27- 689у пп. 5 1 п. 5 затверджені захищені податки загального фонду обласного бюджету на 2014 р. Додатком 3 до цього рішення головним розпорядником коштів, передбачених на здійснення податків з охорони здоров'я визначено Департамент охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації (Бухгалтерський облік в бюджетних установах, 2.1.1. Принципи і порядок фінансування бюджетних установ, [PERSON]) Відповідно п. 2 і п. 12 перехідних положень Бюджетного кодексу України (зміни, які діяли до 31.12.2014р.) на період реалізації Закону України «Про порядок реформування системи охорони здоров'я у Вінницькій, Дніпропетровській, Донецькій областях та м.Києві» обласна рада передає кошти на здійснення податків місцевих бюджетів у відношенні закладів охорони здоров'я міської ради (міст обласного значення) у вигляді міжбюджетного трансферту щодо міського (міст обласного значення) бюджету. Бюджетні кошти можуть бути використані тільки на забезпечення гарантованого рівня медичної допомоги. Бюджетний кодекс України гарантує статтю витрат на оплату праці медиків. Таким чином, зазначений в позовних вимогах відповідач є належним. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, в грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу (ст. 94 КЗпП.) Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів в межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів (ст. 98 КЗпП). Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів (ст. 115 КЗпП). При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (ст. 116 КЗпП). У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним щорічні відпустки (ст. 83 КЗпП). У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина 2 ст. 233 КЗпП). Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (частина 1 ст. 233 КЗпП). Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012р № 4-рп / 2012 дано офіційне тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу. Конституційний Суд України визначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою для вирішення трудового спору про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлений тримісячний термін, протягом якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплат всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Відповідач з позивачкою фактично не розрахувався по теперішній час, тому строк звернення до суду позивачкою не пропущений. Частини 1 і 2 статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантує забезпечення в повному обсязі їх прав і свобод, передбачених Конституцією України, в тому числі і трудових. Стаття 2-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин. Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затверджений постановою КМУ від 07.11.2014г № 595 Він звужує зміст та обсяг існуючих прав і свобод, рівності громадян перед законом. Зокрема, отримання заробітної плати нарахованої, але не виплаченої і компенсацію за невикористану відпустку. Пунктом 19 постанови Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06. 2007р роз'яснено, що на підставі статей 8 і 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії. Виходячи зі статті 1 Конституції України Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Вищенаведене свідчить про те, що Тимчасовий порядок фінансування затверджений Постановою КМУ від 07.11.2014р. № 595 не сприяє виконанню державою в особі відповідача позитивного зобов'язання виплати заробітку і компенсації невикористаної відпустки при звільненні працівника [PERSON] з Докучаєвської центральної міської лікарні. Суд вважає, що заявлені позовні вимоги доведені в повному обсязі, обґрунтовані на законі та підлягають задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки заробітну плату 17506 грн. з індексацією і компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7619грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved