Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

04 квітня 2019 року головний лікар КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради Паламарчук П.В. звернувся до суду з заявою, в якій просив госпіталізувати [PERSON], [INFO] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON] був госпіталізований 03.04.2019 р. о 14.00 год. до КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня", доставлений каретою швидкої допомоги у супроводі поліції. [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання Біполярний афективний розлад, багаторазово лікувався у психіатричній лікарні з приводу маніакальних епізодів, в тому числі двічі у поточному році. Вдома відмовляється приймати лікування, що призводить до погіршення психічного стану, грубих порушень поведінки. Проявляє агресію до рідних, переслідує олишню дружину, звертаєтиься до поліції з різними вимогами, що призводить до дезорганізації роботи служби поліції, пропонує послуги таксиста, візникує або примушує неповнолітнього знайомого кермувати та возити його по селищу, що неодноразово становило небезпеку для нього та оточуючих. Психічний стан [PERSON] виявляє ознаки стійкого маніакального синдрому, при огляді пацієнт знаходиться у стані психомоторного збудження, злобний, імпульсивний, не розуміє свого стану та необхідності лікування. Мова та мислення прискорені, непослідовні, настрій підвищений гнівливий, висловлює стійкі погрози на адресу конкретних особистостей, у відділенні погрожує окремим пацієнтам та персоналу. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві обставинам. Крім того, вказав, що [PERSON] був доставлений у супроводі поліції, у поточному році двічі лікувався, вдома не лікується, переслідує колишню дружину. Лікар-психіатр пояснила, що [PERSON] доставлений каретою швидкої допомоги у супроводі поліції, мислення прискорене, не послідовне, потребує уваги, розповідає про себе, що є успішним підприємцем, каже, що повертає дружину, у відділенні грубий з персоналом та іншими пацієнтами, вважає, що його переслідують, в лікарню йому не потрібно, однак вдома не лікується. Вдома не спить вночі, намагається керувати транспортними засобами, переслідує дружину, погрожує, не приймає ліки, внаслідок чого стан його погіршується. Законний представник в судовому засіданні пояснив, що є батьком [PERSON], який проживає з ними. Син хворіє з 2017 р. Спочатку пройшов лікування та він його забрав з лікарні, але вдома він не лікується, агресивний, погрожує, мати боїться з ним ночувати у будинку, його бояться колишня дружина та його діти. Син вихваляється тим, що лікувався у психіатричній лікарні, дружбу водить з особами, що не мають житла, зловживають спиртними напоями та особами циганської національності у яких займає кошти. Спочатку він обирав якими ліками йому лікуватись, відмовлявся від уколів, а потім зовсім перестав лікуватися вдома. Він потребує медичної допомоги, оскільки переслідує ночами колишню дружину та своїх дітей, погрожує йому з матір'ю. Крім того, він становить небезпеку для себе та оточуючих, оскільки маючи власний транспортний засіб допускає до його керування учнів школи. Цей факт він бачив своїми очима та йому особисто про це говорила бабуся одного з хлопчиків, якому його син дзвонив вночі та просив, щоб той керував автомобілем. Без лікування така поведінка сина може мати тяжкі наслідки. Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, вважала необхідним примусову госпіталізацію та лікування з огляду на встановлені обставини висновком експерта. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що все неправда, у нього відсутня необіхдність у лікуванні, була спроба суїциду. Кохає дружину та намагається її повернути. Просив неповнолітніх керувати транспортним засобом, оскільки знаходився у стані алкогольного сп'яніння. Згоду на лікування не надава, це не його підпис. З приводу його незаконного утримання 4 рази у лікарні він не звертався до поліції, оскільки йому було ніколи. Суд, заслухав вступне слово сторін, дослідив матеріали заяви, приходить до наступного. У відповідності до положень ст. 5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом. У відповідності до положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 2. ст. 28 Конституції України жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров'я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь яку медичну спеціальність, інші особи. Нормою ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу. Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Інших підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу законодавцем не передбачено. Термін «Душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати особу в недобровільному порядку тільки тому, що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятних норм. Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37. Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об'єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; По третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був госпіталізований 03.04.2019 року о 14-00 год. каретою швидкої допомоги в супроводі поліції, від госпіталізації відмовився. Відповідно до висновку лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради № 1164 від 04.04.2019 року, [PERSON], 12.09.1986 року, страждає на хронічне психічне захворювання Біполярний афективний розлад, стійкого маніакального синдрому, внаслідок чого він вчиняє дії, що становлять небезпеку для оточуючих та для нього самого. З досліджених в судовому засіданні історій хвороб встановлено, що [PERSON] неодноразово лікувався, зокрема 13.07.2017 р. з діагнозом маніакальний синдром; 18.12.2017 р. з діагнозом маніакальний синдром, біполярний розлад; 15.12.2018 р. з діагнозом біполярний афективний розлад, маніакальний синдром, 15.01.2019 р. з діагнозом гіпоманіакальний синдром, та в останнє госпіталізований 03.04.2019 року з діагнозом маніакальний синдром, біполярний афективний розлад. При госпіталізаціях до 03.04.2019 року надавав усвідомлену згоду на лікування, кожний раз до закінчення лікування його забирав батько під власну відповідальність. При госпіталізації 03.04.2019 року [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію не надав, внаслідок чого лікарня звернулась до суду з цією заявою. Крім того, в сенсі позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії» № 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації, - суд приходить до висновку, що комісією лікарів психіатрів Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня", було встановлено у [PERSON] такий вид тяжкого психічного розладу здоров'я, який свідчить про те, що він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації без його згоди, оскільки страждає на хронічне психічне захворювання Біполярний афективний розлад, стійкого маніакального синдрому, внаслідок чого вчиняє дії, що становлять небезпеку для оточуючих та для нього самого, не усвідомлює свою хворобу самостійно, а заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. Зазначене є підставою для надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок держави. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Повний текст рішення складено 05 квітня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved