Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] посилаючись на те, що 21 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем був укладений кредитний договір №ODXRRX11411469 відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 6239 гривень 39 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору №ODXRRX11411469, то відподно до п.п. 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам " Розстрочка" позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом станом на 23 вересня 2015 року у розмірі 40855 гривень 14 копійки, яка складається з заборгованності по комісії за користування кредитом - 504гривні 68копійок, пені за несввоєчасне виконання зобовязань за договором - 38 433гривень 47 копійок, штрафу ( фіксована частина) -500 грнивень, штрафу ( процентна складова) - 1921гривні 67 копійок. В судове засідання представник позивача не зявилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не зявився, з сумою заборгованості він не згоден, так як він повністю виконав рішення Тарутинського райсуду Одеської області від 17.03.2014року про стягнення з нього за цим же кредитним договором станом на 04 вересня 2013року заборгованості за кредитом 3877 гривень 20 копійок; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 169 гривень 67 копійок; заборгованості по комісії за користуванням кредитом 505 гривень 50 копійок; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3877 гривень, а всього 8429 гривень 37 копійок, про що надав заяву та відповідні квитанції. Крім того, вважає суму нарахованої пені неспівмірною з сумою основного кредиту, яка складала 3877 гривень 20 копійок, тому позов визнає частково, також, просив розглянути справу за його відсутності. В звязку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що 21 квітня 2008 року між ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ODXRRX11411469 відповідно до якого банк надав йому кредит в сумі 6239 гривень 39 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач також, підтвердив, той факт, що надана до банку його заява з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір. Проте в обумовлені кредитним договором строки відповідач своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконував, тож у зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору позивач у 2013році звернувся з позовом до суду та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом станом на 04 вересня 2013 року у розмірі 39260 гривень 22 копійки, яка складалася з заборгованості за кредитом 3877 гривень 20 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом 169 гривень 67 копійок; заборгованість по комісії за користування кредитом 505 гривень 50 копійок; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 32362 гривні 13 копійок; штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 1845 гривень 73 копійки. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням , що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 17.03.2014 року позов задоволено частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом 3877 гривень 20 копійок; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 169 гривень 67 копійок; заборгованості по комісії за користуванням кредитом 505 гривень 50 копійок; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3877 гривень, а всього необхідно стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 8429 гривень 37 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено, оскільки нарахована пеня є неспівмірною до розміру кредитної заборгованності та значно перевищує його та одночасне стягнення з [PERSON] суми пені і штрафу, які є різновидами неустойки, є застосуванням до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання, що не відповідає статті 61 Конституції України якою визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначене рішення суду набрало законної сили та позивачу було видано виконавчий лист № 514/155/14-ц, який було предявлено до виконання. Відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавої служби Тарутинського РУЮ від 10.11.2015року при примусовому виконанні виконавчого листа № 514/155/14-ц виданого 17.03.2014 року Тарутинським районним судом Одеської області про стягнення заборгованності з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у розмірі 8429 гривень 37 копійок - борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржиком сплачено повністю та виконавче провадження закінчено. Однак, 15.10.2015 року позивач знову звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом станом на 23 вересня 2015 року у розмірі 40855 гривень 14 копійки, яка складається з заборгованності по комісії за користування кредитом - 504гривні 68копійок, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 38 433гривень 47 копійок, штрафу ( фіксована частина ) - 500 гривень, штрафу ( процентна складова) - 1921гривні 67 копійок. Дійсно встановлено, що [PERSON] всупереч вимогам кредитного договору порушив строки повернення кредиту. Згідно з п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» за порушення позичальником будь яких зобовязань передбачених заявою та п. 3.2.2, п. 3.2.3 Умов він сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не менше 1 гривні. Відповідно п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Відповідно до Постанови ВСУ від 21.10.2015року у справі № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти зобовязаний сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеня). Виходячи з матеріалів справи, реальний збиток позивачу внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору становить 3877 гривень 20 копійок (заборгованість за тілом кредиту). При цьому нарахована пеня у розмірі 38 433гривень 47 копійок є неспівмірною до розміру цього збитку та значно перевищує його. Крім того, позивач ПАТ КБ ПРИВАТБАНК просить суд стягнути з [PERSON] фіксовану частину штрафу в розмірі 500 гривень та процентну складову штрафу в розмірі 1921 гривню 67 копійок, за порушення ним вимог п.3.2.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Таким чином, сума пені нарахована за прострочення строку повернення суми кредиту, та сума штрафу, нарахована за порушення строків платежів, фактично нараховані за одне й те саме порушення [PERSON] умов кредитного договору не сплачення заборгованості за кредитним договором. З наведеного вище вбачається, що позивачем за прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту передбачена подвійна відповідальність одного виду штраф і пеня (неустойка). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача суми пені і штрафу, які є різновидами неустойки, є застосуванням до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання, тому вони не відповідають положенням закону та не підлягають задоволенню у частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 38 433 гривень 40копійок. Відповідно п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості. Тож, якщо рішенням Тарутинського райсуду від 17.03.2014року, яке в свою чергу набрало законної сили 11.04.2014 встановлено , що заборгованість за тілом кредита становить 3877 гривень 20 копійок , а відповідач порушив строки платежу / оскільки цей борг він сплачував на протязі року з дня набрання рішення законної сили, а саме з 11.04.2014року по день закінчення виконавчого провадження, а саме 10.11.2015року/, то останній повинен відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» сплатити на користь позивача 500 гривень штрафу( фіксована частина ) та 193 гривні 86 копійок ( 5% від 3877 гривень 20 копійок) ( процентна складова), а разом 693( шістсот девяносто три) гривні 86 копійок. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом, суд вважає за доцільне відмовити у її задоволені, оскільки в наданому позивачем розрахунку її нарахування починається з 21.04.2008року ( а.с. 6-7), однак рішенням Тарутинського районного суду від 17.03.2014року цю вимогу було вже частково задоволено у розмірі 169 гривень 67 копійок, а позивач на день звернення з цим позовом до суду зробив розрахунок без врахування цієї обставини. Крім того, суд не має знань в області нарахування відсотків за користування кредитом, тому самостійно без залучення фахівців цього зробити не може. Висновок: суду не надано розрахунку по комісії за користування кредитом у розмірі 3 877гривень 20 копійок за період з 05.09.2013року по день звернення з цим позовом до суду. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, ст. 61 Конституції України, ст.526, ст.549, ст. 1050 ЦК України,

Outcome: partial