Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому посилається на те, що 12.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11116821000, згідно умов якого позичальник отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 40 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 10.02.2017 року. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, зарахувавши кошти на поточний рахунок позичальника №26201049271900 у Банку в розмірі 40 000 доларів США для подальшого використання за цільовим призначенням. В свою чергу [PERSON] зобов'язався своєчасно повертати кредит, нараховані відсотки у відповідності до умов кредитного договору. Дотепер [PERSON] свої обов'язки виконує неналежним чином та станом на 31.07.2014 р. він має заборгованість за кредитом, яка становить 79 042,87 дол. США, що в еквіваленті складає 948 766,45 грн., в тому числі: 400 094,22 грн. - заборгованість за кредитом; 446 498,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 42 370,18 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 59 803,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11116821000 від 12.02.2007 року позивач і [PERSON] уклали договір іпотеки №11116821000/1 від 12.02.2007 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., що належить на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріально. Попри взяті на себе зобов'язання позичальником не виконуються умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної плати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. 13.09.2013 року на адресу відповідача позивачем надіслано іпотечну вимогу за №26-52-1798, де визначено розмір заборгованості, яка станом на 10.09.2013 року складає 561 888,24 грн., зазначена вимога була отримана відповідачем власноручно 18.09.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Оскільки вказана квартира є іпотечним майном та кредитор має право переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, тому позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед позивачем стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11116821000 від 12.02.2007р. в розмірі 948 766,45 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О. 10.02.1997 року, за реєстровим №1234 зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07 березня 1997 року за реєстраційним №302п-47 та зареєстровано в електронному реєстрі №17537624 у спосіб та порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 12.02.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11116821000, згідно умов якого позичальник отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 40 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 10.02.2017 року. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 575 Цивільного кодексу України визначені окремі види застав. Так, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки, є Закон України "Про іпотеку". В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11116821000 від 12.02.2007 року позивач і [PERSON] уклали договір іпотеки №11116821000/1 від 12.02.2007 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., що належить на праві власності відповідачу. Виходячи з ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про заставу" заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому, застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого з заставодавцем (іпотекодавцем) зобов'язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником (тобто за своїми зобов'язаннями) та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем) на забезпечення зобов'язань боржника. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11116821000 від 12.02.2007 року, [PERSON] зобов'язався своєчасно повертати кредит, нараховані відсотки у відповідності до умов договору та станом на 31.07.2014 р. він має заборгованість за кредитом, яка становить 79 042,87 дол. США, що в еквіваленті становить 948 766,45 грн., в тому числі: 400 094,22 грн. - заборгованість за кредитом; 446 498,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 42 370,18 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 59 803,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. 13.09.2013 року на адресу відповідача позивачем надіслано іпотечну вимогу за №26-52-1798, де визначено розмір заборгованості, яка станом на 10.09.2013 року складає 561 888,24 грн., зазначена вимога була отримана відповідачем власноручно 18.09.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно змісту іпотечного договору та норм Закону України «Про іпотеку» позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки в такі способи: шляхом позасудового врегулювання, тобто на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя; на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, оскільки Позичальник порушив умови кредитного договору, добровільно в строк не сплачує заборгованість за кредитним договором забезпеченим іпотекою, то суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки: м. Дніпропетровськ, житловий масив Тополя-1, буд.15, корп.3, кв.161, загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., що належить на праві власності Іпотекодавцю. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved