Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У лютому 2016 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в сумі 59093,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.11.2015 року становило 1344787,72 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 18.06.2008 р. був укладений договір про надання кредиту № 287/1-654, відповідно до якого [PERSON] надано грошові кошти в сумі 41226 доларів США зі сплатою 14,5% річних. 20.08.2009 р. між банком та [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки № 1, згідно якого [PERSON] зобовязався солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Зобовязання за договором відповідачі не виконали. 25.04.2016 року [PERSON] подав зустрічний позов до ПАТ "Укрсоцбанк", [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідно до договору поруки термін повернення всієї суми кредиту 17.06.2013 р. На час звернення до суду порука припинена, оскільки строк дії поруки договором не встановлено, а кредитор не предявив вимоги до поручителя протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Ухвалою суду від 27.04.2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до провадження. 30.05.2016 року [PERSON] у даній справі подано зустрічний позов до ПАТ «Укрсоцбанк»,\~третя особа - [PERSON], про визнання кредитного договору\~\~ недійсним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON], зазначає, що кредит не отримував, договір з банком не підписував. Ухвалою суду від 30.05.2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до провадження. Представник ПАТ "Укрсоцбанк" у судове засідання 20.02.2018 року повторно не прибув, подав заяву про перенесення розгляду справи на інший день. Ухвалою суду від 20.02.2018 року позовну заяву ПАТ "Укрсоцбанк" залишено без розгляду, у звязку з повторною неявкою представника позивача у судове засідання. [PERSON] та його представник у судовому засіданні свій зустрічний позов підтримали, при вирішенні зустрічного позову [PERSON] покладались на розсуд суду. Пояснили, що [PERSON] не укладав з АКБСР «Укрсоцбанк» договір про надання кредиту від 18.06.2008 року № 287/1-654, грошові кошти не отримував. [PERSON] та його представник у судове засідання не прибули. В матеріалах справи наявна заява представника [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 18.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (реорганізовано у ПАТ "Укрсоцбанк") та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту № 287/1-654, відповідно до якого останньому надано грошові кошти в сумі 41226 доларів США зі сплатою 14,5% річних. Кредит надано на придбання автомобіля «Iveko» (а.с. 8-17). 20.08.2009 року сторони уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору (а.с. 19). На підтвердження факту отримання [PERSON] грошових коштів банком надано копію заяви на видачу готівки від 18.06.2008 року (а.с. 96). 18.06.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір застави автомобіля [NUMBER], метою якого є забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 287/1-654 від 18.06.2008 року. (а.с. 97-100) 20.08.2009 р. між банком та [PERSON], [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір поруки №1, згідно якого [PERSON] зобовязався солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов кредитного договору № 287/1-654 від 18.06.2008 року. (21-25). Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.\~\~ Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. За клопотанням [PERSON] ухвалою суду від 18.01.2017\~ року по даній справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручалось Житомирському\~науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. 01.03.2017 року на адресу суду надійшов висновок експерта №1/174 від 24.02.2017 року, згідно якого встановлено, що досліджувані підписи від імені [PERSON], які розміщені у спірному примірнику договору кредиту №287/1-654 від 18.06.2008, в графі «Від імені [PERSON] [PERSON]», виконані не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, експертом надано відповіді лише щодо підпису на нижньому полі аркушів\~ договору, що посвідчують дійсність інформації на таких аркушах, але не надано відповідь про належність [PERSON] підпису у Статті 8 «Реквізити та підписи сторін», Сторона 2. [PERSON], що є виразом згоди особи з умовами договору. Разом з тим, суд визнав обґрунтованими посилання позивача ПАТ «Укрсоцбанк» на необхідність дослідження додаткових вільних зразків підпису [PERSON] які не були надані суду та експерту. За клопотанням ПАТ «Укрсоцбанк» ухвалою суду від 26.06.2017 року призначено повторну комісійну почеркознавчу експертизу, витребувано додаткові докази, які надано на дослідження експертів. Ухвалою від 15.11.2017 року задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для дослідження. 04.12.2017 року від Незалежного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість проведення почеркознавчої експертизи, у звязку з недостатністю вільних зразків підпису [PERSON] Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуючи вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. За змістом ч.1 та ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши висновок експертного дослідження в сукупності з іншими доказами в справі за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не бере до уваги наданий висновок, з огляду на наступне. Як зазначено вище, експертом надано відповіді лише щодо підпису на нижньому полі аркушів\~ договору, що посвідчують дійсність інформації на таких аркушах, але не надано відповідь про належність [PERSON] підпису у Статті 8 «Реквізити та підписи сторін», Сторона 2. [PERSON], що є виразом згоди особи з умовами договору. Крім того, комісія експертів не змогла провести повторну експертизу за відсутності достатньої кількості зразків підпису [PERSON] Оскільки для проведення комісійної експертизи надавались додаткові матеріали, які не були предметом дослідження раніше проведеної експертизи, і всієї сукупності зразків виявилось недостатньо для проведення необхідних досліджень, викликає сумнів обґрунтованість висновку експерта №1/174 від 24.02.2017 року, за результатом дослідження меншої кількості зразків. Разом з тим, посилання [PERSON] на те, що він не укладав спірний кредитний договір, спростовуються сукупністю наступних доказів: - заява на видачу готівки від 18.06.2008 року (а.с. 96); - додатки до договору кредиту №287/1-654 від 18.06.2008 року (а.с.13-17); - згода фізичної особи-підприємця субєкта кредитної історії (а.с. 18) - додаткова угода №1 до кредитного договору від 20.08.2009 року (а.с. 19); - договір застави автомобіля від 18.06.2008 року (а.с. 97-100); - договір поруки №1 від 20.08.2009 року (21-25). Зазначені документи містять особистий підпис [PERSON] і будь-яких доказів на їх спростування суду надано не було. Суд також зазначає, що договір застави автомобіля та договір поруки для забезпечення виконання кредитного договору укладені у різний час та посвідчені нотаріально. Процедура такої нотаріальної дії передбачає встановлення нотаріусом особи, яка є стороною договору. Крім того, договір застави автомобіля містить позначку про його реєстрацію в МРЕВ ДАІ, що також підтверджує його перевірку відповідними посадовими особами. Зміст позовної заяви поручителя [PERSON] свідчить про відсутність у нього будь-яких сумнівів у дійсності договору поруки, що в свою чергу доводить обізнаність [PERSON] з фактом укладання договору кредиту №287/1-654 від 18.06.2008 року та з його змістом. Укладання такого договору без досягнення домовленості між позичальником та поручителем є неможливим, з огляду на текст підписаного договору. Суду не надано будь-яких доказів, які б спростовували добровільність укладання [PERSON] договорів поруки та застави. Наданий ПАТ "Укрсоцбанк" до позовної заяви розрахунок заборгованості містить інформацію про 5 платежів позичальника на погашення кредиту. (а.с. 5) Будь-яких доказів на спростування розрахунку [PERSON] не надано. За таких обставин, слід дійти висновку, що позичальником вчинено дії на виконання спірного договору, які свідчать про згоду з його умовами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні спору про визнання кредитного договору недійсним, судом враховувалися вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема вимоги статей 203, 215, 1054 ЦК України, статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Судом також враховувалися вимоги статей 536, 638 ЦК України з приводу того, чи було досягнуто між сторонами кредитного договору згоди щодо усіх істотних умов договору. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, суд прийшов до висновку, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк»,\~третя особа - [PERSON], про визнання кредитного договору\~недійсним, слід відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Порука є способом забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Відповідно до п. 3.1. вказаного договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони,

Outcome: approved