Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Виконавчий комітет Конотопської міської ради звернувся до суду із вказаною позовною заявою та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги обгрунтовують тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 16.07.2015 р. відповідачка розлучилась з батьком дівчини та доньку залишено на виховання матері. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , відомості про батька дитини записані зі слів матері. 27.06.2018 р. до Конотопського ВП ГУНП в Сумській обл. надійшло повідомлення про сексуальне домагання [PERSON] до доньки співмешканки [PERSON] , [INFO] . В результаті виїзду в сім`ю встановлено, що діти брудні, в занедбаних речах, [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В будинку не прибрано, розкидане сміття, стійкий неприємний запах. Продукти харчування відсутні. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 02.10.2018 р. донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , відібрані у [PERSON] без позбавлення батьківських прав і дівчинка передана на виховання батьку [PERSON] . Син відповідачки [PERSON] , [INFO] , поміщений до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини та надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. 29.03.2019 р. хлопчика влаштовано під опіку до [PERSON] . За час після відібрання дітей, відповідачка неодноразово зверталася до служби Конотопсьої міської ради у справах дітей та вимагала направити доньку до інтернатного закладу, а в подальшому влаштувати її дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Також зверталась з заявами до служби щодо повернення їй на виховання дітей. На що останній надавались роз`яснення щодо процедури повернення дітей, але окрім заяв, остання не приклала жодних зусиль, щоб усунути причини, через які було відібрано дітей. За повідомленням Конотопського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, відповідачка від соціального супроводу відмовилась. В ході роботи з останньою проведені мотиваційні бесіди щодо необхідності дотримання безконфліктного стилю спілкування, працевлаштування, недопущення вживання алкоголю, створення належних житлово-побутових умов проживання. Запрошувалась неодноразово на заняття за програмою профілактики шкідливих звичок, але на заняття не з`являлась. Від запропонованих послуг лікування від алкогольної залежності у лікаря-нарколога відмовилась. На співпрацю не налаштована, не прислухається та не виконує рекомендації фахівця. 14.11.2019 р. було здійснено виїзд за місцем проживання [PERSON] Двері не відчинили. Через зачинені вхідні двері мати відповідачки повідомила, що до будинку впускати не буде, донька перебуває за межами міста, по поверненню буде шукати житло, щоб його винайняти. За будинком велика купа сміття, де в значній кількості лежали пусті пляшки з-під алкогольних напоїв. Скло в вікні будинку розбите, двері у вм`ятинах. З 29.06.2018 р. [PERSON] перебуває на обліку в наркологічному кабінеті для обслуговування дорослого населення КНП Конотопської міської ради "Конотопська центральна лікарня ім.академіка М.Давидова" з діагнозом "Побутове пияцтво", курс лікування не проходила. Інформацією про працевлаштування відповідачки служба Конотопської міської ради у справах дітей не володіє. Згідно рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 27.11.2018 р. №01-14/1140 відповідачка відвідувала доньку та території садка в присутності психолога закладу. При перших побаченнях з донькою, [PERSON] не виявляла особливої зацікавленості в спілкуванні з дитиною. Дівчинка під час зустрічей здебільшого мовчала, інколи відповідала на запитання "так" чи "ні" киванням голови, не проявляла особливої радості під час побачень з матір`ю. Під час побачень [PERSON] підвищувала тон в розмові та намагалась спровокувати конфліктну ситуацію з працівниками дошкільного закладу. На святкових ранках закладу влаштовувала сварки. Часто була в неохайному, брудному одязі та мала неприємний запах. На кінець 2018-2019 р.р. у доньки [PERSON] відмічалась значна позитивна динаміка у розвитку пізнавальної та емоційно-вольової сфери, і це досягнуто спільними зусиллями педагогічного колективу дитячого закладу, бабусі [PERSON] та батька дитини. За інформацією Конотопської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №12 від 19.11.2019 р., де з 01.09.2019 р. мати дівчинки відвідувала доньку в навчальному закладі 3 рази. Після спілкування з матір`ю дівчинка була засмучена, неговірка. Під час зустрічей з донькою відповідачка поводилась неприродно, складалось враження, що вона не знала, як спілкуватись з донькою. За інформацією міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації [PERSON] мала можливість зустрічатись і з сином [PERSON] . 23.07.2019 р. до центру звернулась опікун хлопчика з проханням в організації зустрічі її підопічного та матері дитини. Зустріч була запланована на 31.07.2019 р. на день народження хлопчика, але в призначений день та час [PERSON] не з`явилась, зустріч не відбулась. За місцем проживання [PERSON] , опікун створила усі необхідні умови для гармонійного розвитку, навчання та виховання дитини. Орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , тому як вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що відповідає інтересам малолітніх дітей, що і змусило звернутися до суду. Представник виконавчого комітету Конотопської міської ради Дем`яненко А.О. позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей. Відповідачка [PERSON] проти позбавлення батьківських прав заперечує, просить надати їй шанс для виправлення. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Встановлено судом, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9-13). [INFO] . [PERSON] розлучилась з [PERSON] - батьком доньки, та [PERSON] залишено на виховання матері - відповідачу (а.с.14). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 02.10.2018 р. донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , відібрані у [PERSON] без позбавлення батьківських прав і дівчинка передана на виховання батьку - [PERSON] (а.с. 26-28). Син відповідачки, [PERSON] , [INFO] , поміщений до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини та надано статус дитини позбавленої батьківського піклування і влаштовано під опіку до [PERSON] (а.с. 25). Малолітня [PERSON] навчається в Конотопській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №12, вихованням дитини займається бабуся та батько (а.с.17-19, 23-24). Мати дітей у вихованні та їх утриманні участі не бере. Не виявляє бажання спілкуватися з ними. В службі зайнятості на обліку не перебуває, ніде не працює (а.с.15-20). Перебуває на обліку в наркологічному кабінеті для обслуговування дорослого населення КНП Конотопської міської ради "Конотопська центральна лікарня ім.академіка М.Давидова" з діагнозом "Побутове пияцтво", курс лікування не проходила (а.с.16). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 14.11.2019 р. по [ADDRESS] , працівників служби у справах дітей не впустили. Через зачинені вхідні двері мати [PERSON] повідомила, що до будинку впускати не буде, донька відсутня, по поверненню буде шукати житло, щоб його винайняти. За будинком велика купа сміття, де в значній кількості лежали пусті пляшки з-під алкогольних напоїв (а.с.21). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 08.11.2019 р. по [ADDRESS] , малолітня [PERSON] проживає у будинку разом з бабусею та батьком. Житло складається із 3-х кімнат. Умови проживання задовільні. В будинку прибрано, тепло. Маються необхідні меблі та техніка. Продукти харчування в наявності. Місце для відпочинку та навчання дівчинки, одяг, взуття, канцтовари, іграшки в наявності (а.с. 22). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 11.11.2019 р. по [ADDRESS] , квартира складається із 2-х кімнат. В приміщенні не прибрано, відчувається запах тютюнового диму. Повсюди розкиданий брудний одяг. На письмовому столі в спальні залишки їжі, брудний посуд і чарки з рідиною, яка має спиртовий запах. Підлога немита, повсюди пил. Брудна постільна білизна. Відсутні тюль, штори. Унітаз в жахливому стані. Повсюди павутина (а.с.29). Свідок [PERSON] пояснила, що працює в Конотопському міському центрі соціальних служб для сім`ї та молоді. [PERSON] неодноразово запрошували на заняття з профілактики шкідливих звичок, але жодного разу остання не з`явилась. Від запропонованих послуг лікування від алкогольної залежності відмовилась письмово. Запропонували [PERSON] парацевлаштовувати, на що остання відмовилась. Свідок [PERSON] пояснила, що є свекрухою для [PERSON] Проживає разом з сином та допомагає йому виховувати доньку [PERSON] . Мати дівчинки не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає. Згідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, у даному випадку, саме суд після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, вирішує питання про позбавлення матері чи батька батьківських прав. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 року № 20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Законом України від 17.07.1997 р. ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ст. 8 вищевказаної Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що орган опіки та піклування Конотопської міської ради надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.30-32). Відповідно до положень ч. 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Конотопської районної державної адміністрації, оскільки він недостатньо обґрунтований та є передчасним, вказана в ньому поведінка матері не була предметом розгляду цього органу, який здійснює контроль за виконанням батьками їх обов`язків по вихованню дитини, та до останньої не вживались відповідні заходи реагування з питань неналежного відношення до своїх обов`язків по вихованню дітей. Вищевказаний висновок не містить мотивів відносно того, яким чином таке втручання в сімейне життя малолітніх дітей, як позбавлення матері батьківських прав, буде відповідати їх інтересам, і яким саме інтересам цих дітей, чи позитивно вплине на дітей розірвання родинних зв`язків з матір`ю та відсутність з її боку піклування про них в майбутньому. Принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім`ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 року № 20 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналізуючи зібрані по справі докази і даючи їм оцінку, суд вважає, що позивач не довів наявність передбачених ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей. Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, в судовому засіданні відповідачка категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, прагне брати участь у вихованні та утриманні дітей, суд приходить до висновку, що питання про можливість позбавлення відповідачки батьківських прав може бути предметом судового розгляду у майбутньому, у випадку подальшого невиконання [PERSON] своїх обов`язків. На даний час, достатнім заходом буде попередженння, про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та контроль за поведінкою відповідачки з боку органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed