Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У липні 2019\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 30.09.2019\~р., просить визнати недійсним договір №\~R201.001-TEK.0051111 від 20.08.2015\~р., укладений між Публічним акціонерним товариством Банк "ТРАСТ" (далі Банк) та ним, в частині встановлення щомісячної комісії за супроводження кредиту у розмірі 4,09% (визначена п.\~2.6 заяви про надання кредиту на споживчі цілі, додатком №\~1 та додатком №\~2 до вказаного договору), визнати недійсним договір №\~R201.001-TEK.0074056 від 12.05.2016\~р., укладений між Банком та ним, в частині встановлення щомісячної комісії за супроводження кредиту у розмірі 2,5% (визначена п.\~2.6 заяви про надання кредиту на споживчі цілі, п.\~2.9 пам`ятки клієнту, додатком №\~1 та додатком №\~2 до вказаного договору), зобов`язати Банк здійснити перерахунок заборгованості за договором №\~R201.001-TEK.0051111 від 20.08.2015\~р., зарахувавши в погашення основної суми боргу сплачену ним щомісячну комісію за супроводження кредиту та зобов`язати\~Банк здійснити перерахунок заборгованості за договором №\~R201.001-TEK.0074056 від 12.05.2016\~р., зарахувавши в погашення основної суми боргу сплачену ним щомісячну комісію за супроводження кредиту, посилаючись на те, що встановлення Банком у договорах про надання споживчих кредитів будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, суперечить законодавству України. Від Банку заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з`ясовано, що між Банком та [PERSON] було укладено договір №\~R201.001-TEK.0051111 від 20.08.2015\~р., який складається з заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 20.08.2015\~р. (а.\~с.\~56) та додатків до нього, відповідно до умов якого [PERSON] отримує кредит у розмірі 26\~070,00\~грн., зі строком користування кредитом 48 місяців, процентна ставка за кредитом складає 8,54\~% річних, разова комісія за видачу кредиту 4,09\~% Договором №\~R201.001-TEK.0051111 від 20.08.2015\~р. (п.\~2.6 заяви про надання кредиту на споживчі цілі, додатком №\~1 та додатком №\~2) до вказаного договору передбачено, що щомісячна комісія за супроводження кредиту становить 4,09\~% (а.\~с.\~19, 21, 56). Між Банком та [PERSON] було укладено договір №\~R201.001-TEK.0074056 від 12.05.2016\~р., який складається з заяви про надання кредиту на споживчі цілі (а.\~с.\~59 60) та додатків до нього, згідно з умовами якого [PERSON] отримує кредит у розмірі 64\~400,00\~грн., строк користування кредитом 36 місяців, процентна ставка за кредитом 12 % Договором №\~R201.001-TEK.0074056\~від 12.05.2016\~р.\~(п.\~2.6\~заяви про\~надання кредиту\~на споживчі\~цілі,\~п.\~2.9\~пам`ятки\~клієнту,\~додатком №\~1\~та додатком\~№\~2\~до вказаного\~договору встановлено,\~що щомісячна\~комісія за\~супроводження кредиту складає 2,5%\~(а.\~с.\~27, 28, 59 60, 61 63). Відповідно до\~частини першої\~та третьої\~статті 1054\~Цивільного кодексу\~України за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною першою статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно пункту 3 частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої та восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, із\~споживачами про\~надання споживчого\~кредиту застосовуються\~положення цього\~Закону про\~несправедливі умови\~в договорах,\~зокрема положення,\~згідно з\~якими:\~передбачаються зміни\~в будь-яких\~витратах за\~договором,\~крім відсоткової\~ставки. Продавець\~(виконавець,\~виробник)\~не повинен\~включати у\~договори із\~споживачем умови,\~які є\~несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. З абзацу дев`ятого підпункту 3.4 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011\~р. №\~15-рп/2011\~вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами, у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до підпункту 3.6 пункту 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007\~р. №\~168, у редакції, чинній на момент укладення спірних договорів, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином\~встановлення Банком\~в договорі №\~R201.001-TEK.0051111 від 20.08.2015\~р. та в договорі №\~R201.001-TEK.0074056 від 12.05.2016\~р. щомісячної комісії за супроводження кредиту є платою за дії, які Банк здійснює на власну користь, тому ці умови у вказаних договорах є такими, що суперечать законодавству України, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Викладене вище ґрунтується на правовій позиції, наведеній в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.05.2018 р. у справі №\~333/865/16-ц\~(http://reyestr.court.gov.ua/Review/73770804). Згідно з частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Враховуючи викладене, Суд вважає, що, встановивши у кредитних договорах щомісячну комісію за супроводження кредиту, Банк не зазначив, які саме послуги за вказані комісії надаються [PERSON] , що є незаконним, а відтак це є підставою для визнання відповідних положень договорів недійсними з моменту укладення договорів. Зважаючи на наведене, Суд, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з Банку на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~536,80\~грн.

Outcome: approved