Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з даним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадкова маса у виді 1/2 частини квартири [NUMBER], що знаходиться в будинку [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері. Спадщину позивач прийняла після смерті матері, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [NUMBER], що знаходиться в будинку [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилась, падала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просив розгляд проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 березня 2014 року матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, позивач змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернулась у Могилів-Подільську міську державну нотаріальну контору. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Малярчук Т.М. № 224/02-31 від 03.06.2015 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено через відсутність у правовстановлюючому документі на спірну квартиру відомостей про його державну реєстрацію. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Згідно копії Свідоцтва на житло від 26 квітня 1993 [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності (в рівних частках) квартира площею 41,25 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» № 167/02-14 від 28.04.2015 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року квартира [NUMBER] по [ADDRESS] не зареєстрована. Зміна адреси відбулась на підставі рішення 5 сесії 22 скликання від 12.05.1995 року та нумерації проведеної в 1997 року затвердженої рішенням № 382 від 25.12.1997 року «Про затвердження переліку вулиць міста з новою нумерацією домоволодіння» з [ADDRESS], на [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Нормативно-правовим актом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Стаття 4 Закону визначає, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно. Відтак, з аналізу зазначених правових норм вбачається, що право власності на нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження (придбання). З матеріалів справи вбачається, що право власності на частину квартири [PERSON] набула до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, на підставі норм Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (у редакції чинній станом на 26.04.1993), який передбачав, що передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (ч. 5 ст. 8). З копії свідоцтва на житло вбачається, що воно записане у реєстрову книгу за № 569. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було повністю доведено, що [PERSON] була власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] і після її смерті залишилася спадкова маса у виді права власності на 1/2 квартири [NUMBER] по [ADDRESS] За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved