Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідачів - Виконкому Миколаївської міськради та [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив: - визнати недійсним та скасувати пункт 1.4 та пункт 3 рішення Миколаївської міськради № 7/21 від 09.11.2006 р.; - визнати недійсним та скасувати підпункт 1 пункту 2 рішення Миколаївської міськради № 10/30 від 31.01.2007 р.; - визнати недійсними та скасувати пункти 6, 6.1, 6.2, 6.3 розділу ІУ рішення Миколаївської міськради № 18/37 від 30.11.2007 р.; - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 249462, який був виданий 10.06.2009 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010900101023, на ім"я [PERSON]; - визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,08 га за адресою: м. Миколаїв, вул. Богдана Хмельницького 22-а. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 13.02.1995 року за договором купівлі-продажу він придбав земельну ділянку, площею 0,08 га за адресою: м. Миколаїв, вул. Богдана Хмельницького 22-а. Після цього позивач отримав на цю земельну ділянку Державний акт на право приватної власності на землю від 27.03.1995 року. В подальшому позивач дізнався про те, що відповідач - [PERSON] встановив на його земельній ділянці огорожу та металевий контейнер і почав використувати її для вирощування овочів. В 2010 році позивач звернувся до суду із позовом про витребування вказаної земельної ділянки, і в ході розгляду даної справи він дізнався про те, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 249462, який був виданий 10.06.2009 року, відповідачам - [PERSON], [PERSON] була надана для будівництва індивідуального житлового будинку земельна ділянка за адресою: м. Миколаїв, вул. Богдана Хмельницького 22-а/1. Вказаний державний акт був виданий на підставі рішень Миколаївської міськради № 7/21 від 09.11.2006 р., № 10/30 від 31.01.2007 р., та № 18/37 від 30.11.2007 р. Позивач зазначив, що виданий відповідачам державний акт був виданий фактично на належну йому земельну ділянку. Через неможливість в позасудовому порядку захистити своє право власності на землю, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.11.2013 року була проведена заміна неналежного співвідповідача - Виконкому Миколаївської міськради на належного співвідповідача - Миколаївську міськраду. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року у якості третьої особи без самостійних вимог було притягнуто Управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області. В судове засідання по справі позивач не з"явився, його представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міськради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав через їх безпідставність та подав суду свої письмові заперечення. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду невідомі. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову та посилалсь на те, що вона в установленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку по вул. Богдана Хмельницького 22-а/1. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON], - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову через його необгрунтованість та безпідставність. Представник третьої особи без самостійних позовних вимог - Управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області у судовому засіданні пояснив, що позивач придбав земельну ділянку по вул. Богдана Хмельницького 22-а за договором купівлі-продажу від 13.02.1995 року, після чого йому був виданий державний акт на право приватної власності на землю. У зв"язку із втратою позивачем оригіналу цього держакту, та за його заявою, у 2009 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою з метою отримання дублікату державного акту. В подальшому через зміну форми державних актів, позивачеві у 2010 році був виданий новий державний акт на вказану земельну ділянку. Крім цього, представник третьої особи пояснив, що наявні картографічні матеріали та результати топографо-геодезичних робіт в документаціях із землеустрою на земельні ділянки по вул. Богдана Хмельницького 22-а та по вул. Богдана Хмельницького 22-а/1 вказують на майже повне накладення цих земельних ділянок. Представник третьої особи без самостійних позовних вимог - Миколаївської регіональної філії ДП "Центр Державного Земельного Кадастру" у судовому засідання пояснив, що на даний час філія не має доступу до відомостей про право власності громадян на земельні ділянки та про видані їм державні акти на землю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши надані суду письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Із копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.1995 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку, площею 800 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Богдана Хмельницького 22-а. На підставі вказаного договору купівлі-продажу, 27.03.1995 року позивач отримав на земельну ділянку за вказаною адресою Державний акт на право приватної власності на землю (а.с.9-10), який був зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1715. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 року ( у редакції, що діяла на час існування відносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ст. 28 цього ж Кодексу право колективної та приватної власності на земельну ділянку або її частину припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) відчуження (продажу) земельної ділянки Раді народних депутатів; 3) викупу земельної ділянки для державних або громадських потреб; 4) припинення у випадках, передбачених пунктами 4, 6-8 статті 27 цього Кодексу; Право власності на землю може бути також припинено у випадках, зазначених у статті 114 цього Кодексу. Судовим розглядом встановлено, що позивач набув право власності на земельну ділянку по вул. Богдана Хмельницького 22-а, у встановленому законом порядку, і воно не було припинено у встановленому законом порядку. У звязку із втратою оригіналу державного акту на землю, позивач звернувся із заявою про видачу його дублікату, тому на підставі цієї заяви та клопотання Миколаївської міськради від 07.07.2009 року, позивачеві була розроблена технічна документація із землеустрою для отримання ним дублікату державного акту. Через те, що відповідно до законодавства форма державного акту була змінена, позивачеві був виданий новий державний акт серії ЯИ № 759235 від 30.06.2010 року, на цю ж саму земельну ділянку, площею 0,0800 га і за цією ж самою адресою: м. Миколаїв, вул. Богдана Хмельницького 22-а, який був зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011049800530. Із копії вказаного державного акту вбачається, що він був виданий на підставі договору купівлі-продажу від 13.02.1995 року. Із витягу з рішення Миколаївської міськради № 7/21 від 09.11.2006 року вбачається, що у пункті 1.4 цього рішення міськрада надала дозвіл [PERSON] та [PERSON] на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 570 кв.м. за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, з метою передачі її у спільну сумісну власність, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та надати адресу вул. Богдана Хмельницького 22-а. Підпунктом 1 пункту 2 рішення Миколаївської міськради № 10/30 від 31.01.2007 р. міськрада внесла зміни до п. 1.4 розділу 1 рішення № 7/21 від 09.11.2006 року, та замінила цифри 22-а на 22-а/1, із посиланням на довідку Головного управління містобудування та архітектури. Із наявної у матеріалах даної справи цієї довідки Головного управління містобудування та архітектури № 15-2609 від 28.09.2006 року вбачається, що вона була надана за заявою [PERSON] та [PERSON] При цьому будь-яких даних про те, що така зміна не призведе до порушення прав інших осіб, до вказаної довідки не надано. Між тим, із висновків судової будівельно-технічної експертизи № 716-718 від 15.06.2012 року, яка проводилась за ухвалою суду у цивільній справі № 2-818/2011 (провадження № 2/1414/133/12) вбачається, що фактичні розміри земельних ділянок по вул. Богдана Хмельницького № 22-а ([PERSON]О.), № 22-а/1 ([PERSON]О.) та № 22-б ([PERSON]О.) не відповідають тим розмірам, що зазначені у відповідних державних актах на землю. Крім цього, встановлено порушення при складанні технічних документацій та державних актів на земельні ділянки по вул. Богдана Хмельницького № 22-а, № 22-а/1 та № 22-б і встановлено накладення земельних ділянок № 22-а і № 22-а/1, на які були видані державні акти на землю [PERSON] та [PERSON] відповідно. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.10.2012 року позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (справа № 2-818/2011) була залишена без розгляду. Пунктами 6, 6.1, 6.2, 6.3 розділу ІУ рішення Миколаївської міськради № 18/37 від 30.11.2007 р. був затверджений проект землеустрою та надано [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельну ділянку, площею 561 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул. Богдана Хмельницького № 22-а/1. На підставі рішення Миколаївської міськради № 18/37 від 30.11.2007 р. відповідачі - [PERSON] та [PERSON] отримали Державний акт на земельну ділянку серії ЯЗ № 249462, який був зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010900101023. Із урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що зазначені рішення відповідача Миколаївської міськради є незаконними і такими, що були винесені із порушенням повноважень, визначених статтею 12 ЗК України від 25.10.2001 року (у відповідній редакції), яка визначає повноваження міськради у галузі земельних відносин, і зокрема, право на розпорядження землями територіальних громад та передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, тощо. При цьому виходячи зі змісту вказаної норми закону, у відповідача Миколаївської міськради були відсутні повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у приватній власності. Тому суд вважає, що ці рішення та виданий відповідачам [PERSON] та [PERSON] Державний акт на земельну ділянку серії ЯЗ № 249462, - підлягають скасуванню. Що ж до вимог позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку по вул. Богдана Хмельницького 22-а, то суд вважає необхідним у цьому відмовити. При цьому суд виходить із того, що позивач вже набув право власності на цю земельну ділянку у встановленому законом порядку, і як її власник має право на захист свого права власності. Стаття 152 ЗК України (2001 року) визначає способи захисту прав на земельні ділянки, серед яких, зазначено такий спосіб захисту, як визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Тому суд вважає, що визнання недійсними вищевказаних рішень Миколаївської міськради та державного акту на землю, що був виданий відповідачам [PERSON], є належним способом захисту прав позивача на належну йому земельну ділянку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. При проведенні розподілу судових витрат суд вважає необхідним стягнути їх лише з відповідачів - Миколаївської міськради, [PERSON], [PERSON], і не стягувати їх з відповідача [PERSON] через те, що позивач хоча і зазначив її як відповідача у своєму позові, однак не предявив до неї жодної позовної вимоги.

Outcome: partial