Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 20.02.2015 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" (з 21.05.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого останньому було надано кредит на загальну суму 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку". Відповідач свої зобовязання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 26.02.2019 року заборгованість перед позивачем становить 25448,28 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково. \~ \~ \~ \~Вивчивши письмові матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що між сторонами 20.02.2015 року укладено кредитний договір б/н, за яким ПАТ Приватбанк зобовязувався надати грошовий кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на умовах та в строки визначених в умовах та правилах надання банківських послуг, а [PERSON] погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачені договором. Свої зобовязання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 26.02.2019 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 25448,28 грн., а саме: - \~ \~ \~ \~Заборгованість за тілом кредиту 10106,74 грн.; - \~ \~ \~ \~Заборгованість за простроченим тілом кредиту 5353,85 грн.; - Сума заборгованості пені за прострочене зобов'язання 8199,68 грн.; - Сума заборгованості пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 100,00 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1188,01 грн. (процентна складова). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, у задоволенні вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) 500 грн. та 1188,01 грн. (процентна складова) слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання. Оскільки умови договору передбачають різні види цивільно-правової відповідальності (пеню та штраф) за несвоєчасне погашення заборгованості (за порушення строків внесення платежів), то одночасне застосування таких заходів відповідальності свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1793,58 грн.

Outcome: partial