Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом в інтересах держави в особі Хмільницької міської ради як органу управління майном КНП "Хмільницька центральна лікарня" Хмільницької міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивовано тим, що вироком Хмільницького міськрайонного суду від 03.07.2020 року у справі №149/807/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання. При розгляді кримінального провадження судом встановлено, що потерпілий [PERSON] внаслідок кримінального правопорушення отримав тілесні ушкодження, у зв`язку із чим знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Хмільницька центральна лікарня" Хмільницької міської ради. Згідно наданих розрахунків, загальна вартість лікування потерпілого, понесених за рахунок бюджетних коштів, становить 4046,40 грн., яку прокурор просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 29.06.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечив щодо ухвалення рішення в підготовочму судовому засіданні. Прокурор в підготовчому судовому засіданні позов підтримала, не заперечила щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник Хмільницької міської ради згідно з поданою заявою просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за відсутності інших клопотань, пов`язаних з підготовкою справи до розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу по суті і ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухваши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Вироком Хмільницького міськрайонного суду від 03.07.2020 року у справі №149/807/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання, на підстві ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням (а.с. 8-10). При розгляді кримінального провадження судом встановлено, що потерпілий [PERSON] внаслідок кримінального правопорушення отримав тілесні ушкодження, у зв`язку із чим знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Хмільницька центральна лікарня" Хмільницької міської ради. Згідно наданих розрахунків, загальна вартість лікування [PERSON] , понесена за рахунок бюджетних коштів, становить 4046,40 грн. (а.с. 11-12) із розрахунку 8 ліжкоднів на стаціонарному лікуванні. У відповідності до ч. 7ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 131 Конституції Українив Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно із ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом наведених правових норм прокурор вправі пред`явити позов в інтересах держави у разі порушення матеріальних або інших інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або у відповідного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду. Матеріалами справи підтверджено, що ані Хмільницькою міською радою, ані КНП "Хмільницька центральна лікарня" питання щодо відшкодування [PERSON] витрат на лікування [PERSON] не заявлялось. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що вказані вимоги прокурором дотримано. Суд погоджується з доводами прокурора про те, що ненадходження коштів до бюджету призводить до неналежного фінансування діяльності зазначеного лікувального закладу та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту. Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Питання відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, врегульованостаттею 1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно частин першої, третьої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Аналогічні положення містяться у пункті 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок). Згідно вказаного Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно калькуляції, наданої КНП "Хмільницька ЦРЛ", загальна вартість лікування [PERSON] , понесена за рахунок бюджетних коштів, становить 4046,40 грн. (а.с. 11-12) із розрахунку 8 ліжкоднів на стаціонарному лікуванні. Відповідно до пп. «а» п.3 ч.1 ст.89 БК України до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, належать видатки, зокрема, на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно ст.18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Судом встановлено, що КНП "Хмільницька центральна лікарня" Хмільницької міської ради відповідано до Статуту є комунальним некомерційним підприємством, джерелами формування майна і коштів якого є кошти місцевого бюджету. Власником, засновником та органом управління майном підприємства є Хмільницька МТГ в особі Хмільницької міської ради. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність причино-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками травмування потерпілого [PERSON] від злочину, суд вважає, що обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved