Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] від імені якої згідно довіреності діє [PERSON] звернулася в Верховинський районний суд із позовом до Верховинської селищної ради, [PERSON], [PERSON], третьої особи без самостійних вимог: Відділу Держземагенства у Верховинському районі про визнання незаконним рішення Верховинської селещної ради від 20.12.2013 р., витягу з Державного земельного кадастру від 11.02.2014 р. та свідоцтва про право спільної сумісної власності. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з дня свого народження вона проживає в [ADDRESS]. Будинок в якому вона проживає є двоквартирним. В цьому ж будинку проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] [INFO]. помер її батько, [PERSON] За життя батько належно розпорядився своїм майном та залишив заповітне розпорядження в її користь. Після смерті батька вона прийняла спадщину та оформила її належним чином в державній нотаріальній конторі, на підставі чого їй видано 11.08.2014 р свідоцтво про право на спадщину за заповітом на трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS]. Право власності на спадкове нерухоме майно нею було зареєстровано 11.08.2014 р.в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після цього вона звернулася до відділу Держземагенства у Верховинському районі з метою приватизації частини земельної ділянки, яка призначена для обслуговування будинку №3, зокрема її квартири і там вона довідалася, що [PERSON] та [PERSON] приватизували частину земельної ділянки, яка призначена для обслуговування їхньої квартири, їм передано у спільну сумісну власність дві земельні ділянки площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0699 га для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення 24 сесії 6 демократичного скликання Верховинської селищної ради від 20.12.2013 р. Вважає, що документація із землеустрою та передача у спільну сумісну власність земельних ділянок відповідачам здійснені з порушенням закону, зокрема, незаконно приватизована частина земельної ділянки, на якій розташована частина її квартири, а саме під кімнатою. Їх квартири розділені Г-образно, а тому і Г-образно повинні бути розділені і земельні ділянки цільове призначення яких обслуговування їхніх квартир і господарських квартир та будівель. З копії витягу з Державного земельного кадастру , який виданий [PERSON] та [PERSON] видно, що їм передана у спільну сумісну власність земельна ділянка площею 0,0699 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та біля її квартири проходить пряма лінія, а не Г-образна. В зв'язку з чим вона позбавлена частини належної їй земельної ділянки, яка розташована під кімнатою, та не має можливості обслуговувати свою квартиру належним чином. Також, приватизована відповідачами земельна ділянка площею 0,0044 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, тоді як вона повинна належати їй і її цільове призначення - для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] Просить визнати незаконним та скасувати рішення 24 сесії 6 демократичного скликання Верховинської селищної ради від 20.12.2013 р. про затвердження [PERSON] та [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в спільну сумісну власність площею 0,0699 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться в [ADDRESS] та передачу [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0699 га із земель комунальної власності в межах населеного пункту для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в [ADDRESS], визнати незаконним та скасувати витяг з Державного кадастру про земельну ділянку за №НВ-2600578062014 від 11.02.2014 р. виданий на ім'я [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0699 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS], витяг з Державного кадастру про земельну ділянку за №НВ-2600578072014 від 11.02.2014 р. виданий на ім'я [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS], визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно (земельну ділянку) площею 0,0699 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд видане на ім'я [PERSON] та [PERSON] реєстраційною службою Верховинського РУЮ Івано-Франківської області, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства видане на ім'я [PERSON] та [PERSON] реєстраційною службою Верховинського РУЮ Івано-Франківської області та розташована по [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 16.01.2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме: просить додатково визнати незаконним та скасувати рішення 24 сесії 6 демократичного скликання Верховинської селищної ради від 20.12.2013 р. про затвердження [PERSON] та [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в спільну сумісну власність площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходяться в [ADDRESS] та передачу [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0044 га із земель комунальної власності в межах населеного пункту для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити. Представник відповідача, [PERSON] просить в позові відмовити надавши суду заперечення, в якому зазначає, що позивачка намагається ввести суд в оману, вказуючи на те, що з дня народження вона проживала в належній їй на праві власності квартирі та використовувала земельну ділянку, яка на даний час належить [PERSON] на праві власності - для ведення господарської діяльності. Однак, це не відповідає дійсності, так як в квартирі [ADDRESS] проживала сім'я [PERSON], які отримали дану квартиру від Верховинського лісокомбінату. Після смерті [INFO] останнього представника цієї сім'ї - [PERSON], якого, як і його старшого брата і батька, похоронила мама відповідачки [PERSON] та сусідка [PERSON], в 2003 році в дану квартиру вселився [PERSON], який помер в 2007 році. Деякий час він і справді проживав у квартирі з двома доньками, які після його смерті продовжували проживати у своїх дідуся та бабусі [PERSON] та [PERSON] по цій же вулиці [PERSON]. В квартирі з того часу проживали рідні та знайомі сім'ї [PERSON]. Земельні ділянки для обслуговування квартир були надані одразу при вселенні в них в 70-х роках минулого століття і з того часу межі між домогосподарствами не змінювалися. Земельна ділянка площею 0,0044 га перебувала у користуванні сім'ї [PERSON], на ній знаходиться сарай, в якому вони тримали свійських тварини, тобто вели сільське господарство. Даний сарай має спільну стіну з сараєм, який використовувався сім'єю [PERSON] і відгороджений від його двору існуючою огорожею. Після смерті матері відповідачок, [PERSON], її дочки прийняли спадщину та оформили право спільної сумісної власності на земельні ділянки, які перебували в користуванні та власності їхньої матері. Реєстрація відбулася по існуючих понад 40 років між домогосподарствами межах та не змінювалася. Єдині зміни відбулись в наданні земельної ділянки, яка межує з Верховинською поліклінікою. Крім того, при оформленні права власності, [PERSON] власноручно погодила межі земельної ділянки та вказала свою серію та номер паспорта. Також зазначила, що з дня смерті [PERSON], в сусідній квартирі постійно проживали якісь чужі люди, які постійно влаштовували п'янки, не бажаючи сваритися з ними [PERSON] просила [PERSON] утихомирити своїх жильців, однак той не реагував. Влітку сусіди повалили паркан, однак [PERSON] знову не повідомила працівників міліції про це з тих же підстав, та відремонтувала паркан самостійно. Пізніше, вона зрозуміла, що це було зроблено навмисно, так як через кілька днів на місце прийшла комісія Верховинської селищної ради, які побачили, що між її сараєм та двором квартири №1 немає огорожі. Вважає, що жодного права [PERSON] - відповідачка [PERSON] не порушила, просить в задоволенні позову відмовити. Представник Верховинської селищної ради [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] звернулася до Верховинської селищної ради про надання земельної ділянки у власність по старих межах, а з боку [PERSON] ніхто не звертався до селищної ради. Відповідно до компетенції селищної ради були прийняті рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] які прийняли спадщину після смерті їхньої матері, яка проживала у квартирі та користувалася земельною ділянкою. Земельна ділянка, на яку претендує позивачка перебувала у комунальній власності селищної ради і будь-яких норм закону селищною радою не порушувалося, земельна ділянка передана відповідачам [PERSON] та [PERSON] згідно чинного законодавства, а тому просить в позові відмовити. Представник третьої особи [PERSON]вважає, що Державний акт виданий відповідно до вимог закону, можливо якщо були якісь порушення при наданні земельних ділянок, то це не стосується відділу Держземагенства у Верховинському районі. Просить справу вирішити згідно вимог закону. Свідки, [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що сарай будував лісокомбінат, 1/2 сараю належала [PERSON], а 1/2 [PERSON], межі не змінилися, огорожа стоїть на тому самому місці. Земельна ділянка перейшла по старих межах від покійної [PERSON] до її дочок за спадщиною. [PERSON], [PERSON] суду ствердили, що раніше у квартирі проживала сім'я [PERSON], а після смерті всх членів цієї сім'ї, квартира перейшла до [PERSON], який помер в 2007 році, і спадщину отримала його дочка [PERSON]. Земельна ділянка між квартирами [PERSON] і [PERSON] була розділена старою огорожею, однак більше ствердити нічого не можуть. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] власником трьох-кімнатної квартири загальною площею 83,4 кв.м., жила площа 52,4 кв.м. був [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом спадкове майно [PERSON], а саме, трьох-кімнатна квартира загальною площею 83,4 кв.м., жила площа 52,4 кв.м., по [ADDRESS] переходить на його дочку [PERSON] (а.с.19), яка зареєструвала право власності на дану квартиру (а.с.17-18). Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.06.1992 року укладеного між Верховинським лісокомбінатом Верховинського району Івано-Франківської області та [PERSON], [PERSON] купила квартиру, яка становить 43/100 частини будинку, знаходиться в [ADDRESS], складається із двох кімнат житловою площею 32,2 кв.м., загальною площею 62,6 кв.м. (а.с.74). Згідно рішення №52 виконавчого комітету Верховинської селищної ради народних депутатів від 25.09.90 р. "Про виділення земельних ділянок Верховинського лісокомбінату під будівництво житлових будинків у 1958-1970 роках"[ADDRESS] в 1957-1958 р.р. для двох-квартирного житлового будинку №3 виділено 0,04 га. (а.с.145). Згідно ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 31.05.1995 року [PERSON] актом (тимчасовий) приватної власності на землю, на підставі рішення сесії Верховинської селищної ради Ради народних депутатів від 26.05.1995 р. №V передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,063 га. для ведення підсобного особистого господарства (а.с. 148). Згідно заповіту посвідченого державним нотаріусом Верховинської державної нотаріальної контори 26.02.2008 р. [PERSON] та [PERSON]. отримали в рівних частинах все майно, яке належало [PERSON] Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.ч.6, 9 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Потім, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. В судовому засіданні встановлено, що жильці квартири ([ADDRESS] тобто спадкодавці) не зверталися до селищної ради про надання земельної ділянки для обслуговування квартири позивачки крім тієї, яка надавалася під забудову будинку, а тому земельна ділянка перебувала у комунальній власності, та право її надання відносилось до компетенції Верховинської селищної ради особам у користування. З цих підстав при переході права на квартиру позивачка мала право отримати у спадщину і земельну ділянку яка би належала спадкоємцю, однак таких доказів представником позивачки суду не надано. Рішенням 24 сесії 6 демократичного скликання Верховинської селищної ради від 20.12.2013 р. розглянуто заяву [PERSON] та [PERSON] і винесено рішення про затвердження їм проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в спільну сумісну власність площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в спільну сумісну власність площею 0,0699 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу їм даних земельних ділянок із земель комунальної власності у спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства і будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS] (а.с.6, 77). Виходячи з положень статті 20 Земельного кодексу України, надання (передача) земельних ділянок громадянам та юридичним особам відбувається згідно з їх цільовим призначенням. У разі передачі громадянам у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов'язковим є розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною, як регламентовано статтею 21 Земельного кодексу України. Таку ж правову позицію виклав Верховний Суд України у постанові № 6-35цс14 від 14 травня 2014 року. Слід також зазначити, що відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Відповідно до п.9 абз. "а" ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою. Згідно ст.198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Як встановлено в судовому засіданні, в дотримання вимог ст.198 ЗК України, ст.33 ЗУ "Про місцеве самоврядування" та ст.50 ЗУ "Про землеустрій" проект із землеустрою земельної ділянки наданої [PERSON] та [PERSON], а саме акт встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в смт.Верховина по вул.Соломійчука від 26.06.2013 року, погоджувався із суміжними землекористувачами і [PERSON] власноручно погодила межі земельної ділянки та вказала свою серію та номер паспорта (а.с.80,81). Відповідно до ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позивач та його представники не довели обставин, які б дали суду підстави для визнання недійсними оскаржувані рішення, витяги з Державного кадастру про земельні ділянки та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, так як межі земельних ділянок, належні [PERSON] та [PERSON], були погоджені актами погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельних ділянок, які були підписані позивачем без заперечень та зауважень. Крім того межі ніким не змінювалися протягом багатьох років, що підтвердили в судовому засіданні відповідачі та свідки. Отже, оскільки судом не встановлено порушень при винесені оскаржуваних рішень, витягів, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, то суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed