Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач просить визнати недійсними договір оренди земельної ділянки та скасувати його реєстрацію посилаючись на наступне. 29 грудня 2003 року позивач уклав договір оренди власної земельної ділянки з СФО «Володимирівське» терміном на 5 років. Після укладання вищевказаного договору оренди керівник СФО «Володимирівське» [PERSON] не повернув орендодавцю примірник договору. В 2009 році [PERSON] загинув, а новий керівник [PERSON] пояснив йому, що попередній керівник не передав йому його примірник договору. Весною 2009 року, коли закінчилася дія договору оренди земельної ділянки, позивач звернувся до керівника СФО «Володимирівське» [PERSON] для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою на власний розсуд. Однак керівник СФО «Володимирівське» йому пояснив, що він вчасно не звернувся до орендаря з відповідною заявою про припинення дії договору оренди землі, а тому договір оренди земельної ділянки автоматично продовжив (поновив) свою дію на той же термін і на тих же умовах, тобто до 29 грудня 2013 року. В 2012 році позивач почав перемовини з керівником СФО «Володимирівське» про те, що майже через рік закінчується дія договору оренди його земельної ділянки і він більше не бажає здавати йому в оренду його ділянку і щоб він восени 2013 року землю не засівав, однак, керівник СФО «Володимирівське» зазначив, що позивач здав йому в оренду свою земельну ділянку терміном не на 5 років, а на 15 років і повертати її він до 29.12:2018 року не збирається. З примірника договору оренди від 29.12.2003 року укладено між [PERSON] таС «Володимирівське» стало відомо, що 29.12.2003 року даний договір був зареєстрований в «КРІДДЗК» Долинського району Кіровоградської області за № 533 від 29.12.2003 року. Однак, не зрозуміло чому цей договір оренди зареєстрований саме в органах «ЦентрДЗК». Ймовірно реєструючий орган керувався Тимчасовим порядком ведення держави реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 02.07.2003 року № 174, який діяв на момент реєстрації, але це не відповідало діючому законодавству. Під час реєстрації спірного правочину, а саме 29.12.2003 року єдиним законом, який визначав процедуру реєстрації договорів на оренду землі був Закон України «Про місцеве самоврядування», а тому договір оренди землі між [PERSON] та СФО «Володимирівське» мав бути зареєстрований Гурівською сільською радою Долинського району Кіровоградської області. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набрав чинності 3 серпня 2004 року, тобто вже після укладення спірного договору оренди землі. Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174 не може застосовуватися під час реєстрації договорів оренди землі, так як ч. 2 ст. 20 Закон України «Про оренду землі» (в редакції станом на 29.12.2003 року) передбачала, те що державна реєстрація договорів оренди землі проводиться в порядку, встановленому законом, а Тимчасовий порядок це лише підзаконний нормативний акт, а тому державна реєстрація договорів не повинна була проводитись за ним, так як ця реєстрація мала проводитись на підставі закону, який діяв на той час. Таким чином, на думку позивача, договір оренди від 29.12.2003 року укладений між [PERSON] та СФО ; «Володимирівське», зареєстрований в ДП «КРЦДЗК» Долинського району Кіровоградської області за № 533 від 29.12.2003 року, не пройшов державну реєстрацію у вставленому законом порядку. Отже, спірний договір оренди землі не пройшов державну реєстрацію, а тому він має бути визнаний недійсним. Згідно отриманого договору позивачу стало відомо, що зміст п. 1.2 договору оренди, укладеного між ним та СФО «Володимирівське», надруковано в наступній редакції «Сторони погоджуються на оренду земельної ділянки протягом 5 (п'ять) років, починаючи з (прочерк) року і закінчуючи _(прочерк) року, ручкою текст « 5 (п'ять) років» перекреслено, зверху дописано «п'ятнадцять» та заповнено пробіли з 29 грудня 2003 року по 31 грудня 2018 року. Виправлення не обумовлені підписами сторін договору, також не зазначено і перед підписом орендодавця, що він ознайомлений з внесеними змінами до істотної умови договору, його строку, та погоджується з ним, що не відповідає вимогам Національного стандарту України ДСТУ 4163- 2003 «Державна уніфікована система документації. Вимоги до оформлення документів». Враховуючи викладене, вважають, що договір оренди земельного паю від 29.12.2003 укладений від імені [PERSON] з СФО «Володимирівське», зареєстрований у відд; «КРЦДЗК» 29.12.2003 року, складений з недодержанням в момент вчинення угоди вимої встановлені законодавством, а тому є недійсним, позивач уклав договір оренди лише на 5 років. Позивач в не звернувся до орендаря з відповідною заявою про припинення дії договору оренди землі, а договір оренди земельної ділянки автоматично продовжив (поновив) свою дію на той же тер на тих же умовах, тобто до 29 грудня 2013 року. Отже, спірний договір, який був укладений на 5 років, після спливу п'ятирічного тер договору оренди, а саме з 30 грудня 2008 року автоматично продовжив свою дію до 31 гру 2013 року. Враховуючи те, що від імені позивача неодноразово звертався до керівника С «Володимирівське» 13.11.2013 року та 13.01.2014 року з листом-повідомленням про заперече у поновленні договору оренди землі, то можна вважати цей договір таким, що припинив дію. Припускають, що по закінченню спірного договору 30.12.2008 р. він поновився років, тобто до 31.12.2013 р. Проти наступного поновлення договору позивач заперечували неодноразово - 19.07.2013 р. та 13.01.2014 р., але так як договір не пройшов державну реєстра і сторони не узгодили строк дії договору належним чином, він є недійсним у цілому. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовільнити. Представник відповідача проти позову заперечив на підставах викладених у письмовому запереченні, залучив рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову у спорі між тими ж сторонами у частині визнання договору недійсним у зв'язку з дописуванням строку його дії, вважає договір є таким, що був належно зареєстрованим. Заслухавши сторони та дослідивши докази суд встановив наступне. Згідно договору від 29 грудня 2003 року позивач уклав договір оренди власної земельної ділянки з СФО «Володимирівське» строком на 15 років, вказаний договір зареєстрований ДП «КРЦДЗК» за № 533 від 29 грудня 2003 року. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.12.2013 скасоване рішення Долинського районного суду від 18 жовтня 2013 року про визнання договору оренди недійсним в частині строку на який він укладався та винесено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до селянського фермерського об'єднання «Володимирівське», про визнання недійсними договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної дії наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений дог строк у володіння та користування за плату. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це догов яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володі користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну діі відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладаєш письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220 затверджено Типовий договір оренди землі. Відповідно із ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» державна реєстр договорів оренди землі проводиться в порядку, встановленому законом. Згідно н. 1.1. Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174 (- Порядок) цей Порядок розроблено відповідно до положень Конституції України, Земельн кодексу України, Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV, виконання Указу Президента України від 17 лютого 2003 року N 134 "Про заходи щ створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у сладі державного земельного кадастру", наказу Державного комітету України земельних ресурсах від 23 травня 2003 року N 135 "Про створення єдиної системи держа реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельп кадастру та удосконалення структури державного підприємства "Центр держави земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурс зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.05.2003 за N 408/7728. Згідно зі ч. З сг. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, недодержання цього є підставою недійсності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 5 ЦК України актами цивільного законодавства регулюються відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, а тако ж встановлено, що акти законодавства не мають зворотної сили у часі крім випадків, коли вони пом'якшують чи скасовують відповідальність. З огляду на наявність чинного рішення апеляційного суду по справі між тими ж сторонами про той же предмет та з ти х же підстав, провадження по розгляду вимоги про визнання недійсним договору оренди ділянки підлягає закриттю. Вимоги про скасування реєстрації договору оренди земельної ділянки є безпідставними, оскільки реєстрацію договору здійснено на підставі підзаконних актів, що діяли на час реєстрації договору.

Outcome: dismissed