Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №732501328 від 03 квітня 2018 року в сумі 8036 грн. 28 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 03 квітня 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №732501328, відповідно до якого ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі 7500 (Сім тисяч п`ятсот) гривень. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТзОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, неустойки у вигляді штрафу за порушення клієнтом строку погашення кредиту, річних та щомісячних процентів, повного або часткового прострочення чергового платежу, передбачених кредитним договором, та інші платежі, право на одержання яких належить ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 03 січня 2019 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190103, згідно якого ТзОВ «Таліон Плюс» відступило ТзОВ "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла належні ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 30 січня 2019 року до договору факторингу №20190103 від 03 січня 2019 року ТзОВ "ФК"ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 9036 грн. 28 коп. На адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТзОВ "ФК"ЄАПБ". Однак, всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконує свого зобов`язання щодо повернення кредиту у встановлені договором строки. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 31 жовтня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 8036 (Вісім тисяч тридцять шість) грн. 28 коп., з яких: 7497 грн. 82 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 538 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В заяві на ім`я суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Гостєва Є.В. позовні вимоги підтримує у повному об`ємі, просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Судом встановлено, що 03 квітня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 732501328, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 7500 (Сім тисяч п`ятсот) грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,76 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (пункти 1.1 - 1.6 договору). Згідно п.2.2.2.1 кредитного договору позичальник зобов`язалася вчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Додатковими угодами від 05 травня 2018 року, 05 червня 2018 року, 05 липня 2018 року та 04 серпня 2018 року до договору №732501328 від 03 квітня 2018 року, укладеними між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] продовжувався строк, на який був наданий кредит за договором № 732501328 від 03 квітня 2018 року, кожного разу на 30 днів. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором. 03 січня 2019 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20190103, відповідно до якого ТзОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. За змістом ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до Договору факторингу №20190103 від 03 січня 2019 року права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. На виконання умов п.5.2.4 Договору факторингу, згідно вимог ст.ст.512-514, 516 ЦК України позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТзОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 732501328 від 03 квітня 2018 року. Крім того, в зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлене повідомлення про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації своїх зобов`язань по сплаті кредитних заборгованостей на рахунки первісного кредитора, які зазначені в кредитному договорі. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року в справі № 6-979цс15, "боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Як вбачається з розрахунку заборгованості, 30 квітня 2019 року [PERSON] після отримання повідомлення про відступлення права вимоги, здійснила один платіж у розмірі 1000 грн. для погашення кредитної заборгованості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що відповідач використовувала кредитні кошти, а також здійснювала періодичне погашення заборгованості, суд вважає підставними доводи позивача про те, що вказаний кредитний договір між сторонами є фактично укладеним. В силу вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свої зобов`язання ні перед позивачем, ні перед первісним кредитором щодо погашення кредитної заборгованості. Згідно з наданим Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунком, заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за вищевказаним кредитним договором, станом на 31 жовтня 2020 року становить 8036 (Вісім тисяч тридцять шість) грн. 28 коп., з яких: 7497 грн. 82 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 538 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано. З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved