Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач в листопаді 2020 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 43318,50 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2020 року по справі відкрите провадження. В судове засідання представник позивача надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у наданій заяві просив справу розглянути у його відсутність, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. За змістом ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 2\~ст. 11 ЦК України). За положеннями частини першої\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1,5\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.1\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги"\~" споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач";\~" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг". Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є : 1) споживачі (індивідуальні та колективні);2) управитель;3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація ( ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги") Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» \~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є співвласниками житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі відкритого на ім`я відповідачів особового рахунку № [NUMBER] , відповідачам надавалися послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води . Як вбачається з розрахунку Концерну «МТМ» відповідачі отримували комунальні послуги, однак не сплачували їх , через що утворилася заборгованість з лютого 2015 року по серпень 2020 року в сумі 43318,50 гривень. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 67 ЖК УРСР встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, вищенаведене свідчить про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг та наявності заборгованості, і вказані обставини відповідачами не спростовані. В свою чергу відповідачем [PERSON] заявлено про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до заявлених позовних вимог. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оплата за послуги з теплопостачання повинна вноситись щомісячно, за надані послуги за минулий місяць. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки статтею 257 ЦК України. Відповідно до ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідачем [PERSON] надано суду заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог. У межах строку позовної давності, за період з листопада 2017 року по 31 липня 2020 року відповідачі мають заборгованість в сумі 30\~904,61 гривень , що встановлено розрахунком Концерну «МТМ». Отже, судом встановлено, що в межах строків позовної давності відповідачі мають заборгованість в сумі 30\~904,61 гривень , а тому позов слід задовольнити частково. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам .

Outcome: partial