Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року у справі №2/756/222/15 позов [PERSON] задоволено частково, зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк" усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] грошовими коштами, що знаходяться на її особистому рахунку [NUMBER] за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070090643800 від 13 березня 2014 року, в межах їх залишку, шляхом розблокування зазначеного карткового рахунку; стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь [PERSON] суму невиплачених відсотків за договором №SAMDNWFD0070090643800 від 13 березня 2014 року, починаючи з 14.03.2014 року в розмірі 5% на суму вкладу. Проте судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивач в судове засідання з'явилася, не заперечувала проти ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача в судове засідання з'явився, вирішення питання про ухвалення додаткового рішення залишив на розсуд суду. Заслухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року у справі №2/756/222/15 позов [PERSON] задоволено частково, зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк" усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] грошовими коштами, що знаходяться на її особистому рахунку [NUMBER] за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070090643800 від 13 березня 2014 року, в межах їх залишку, шляхом розблокування зазначеного карткового рахунку; стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь [PERSON] суму невиплачених відсотків за договором №SAMDNWFD0070090643800 від 13 березня 2014 року, починаючи з 14.03.2014 року в розмірі 5% на суму вкладу. Згідно з приписами ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням суду від 19.02.2015 року вирішено усі вимоги, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення, однак судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, у зв'язку з чим [PERSON] звільнена від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. П.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року передбачено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону №3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв із спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Зважаючи на те, що рішенням суду від 19.02.2015 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. (243,60 грн. х 2 = 487,20 грн.) За таких обставин,

Outcome: approved