Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6/5/09/2008/980-К82 від 21.05.2008 року у сумі 204052,14 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до кредитного договору укладеного між банком та [PERSON], [PERSON] отримала кредитні кошти у сумі 134286 грн. зі сплатою за користування кредитом 18,35 відсотків річних. Свої зобов'язання за договором банк виконав повністю, надавши кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку 21.05.2008 року, а [PERSON] свої зобов'язання не виконала в повному обсязі і тому станом на 09.09.2013 року має заборгованість у розмірі 204052,14 грн. З метою забезпечення зобов'язань у договорі включені умови щодо поруки, відповідно до яких [PERSON] зобов'язався відповідати перед банком за неналежне виконання зобов'язань позичальником. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 21 травня 2008 між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра", правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра", в особі філії ВАТ КБ "Надра" Харківське РУ, та [PERSON] був укладений договір «Автопакет» № 6/5/09/2008/980-К82 (а.с. 6-13). Відповідно до умов п.п. 1.1, 1.3.1 договору банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 134286,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків - 18,35 відсотків річних для придбання транспортного засобу. Пунктом 1.1.3.2 договору встановлено комісію за розрахунки, яка складає 3,0 % від суми кредиту та сплачується одноразово на дату видачі або перерахування кредитних коштів. Відповідно до п. 2.2.1 договору погашення кредиту здійснюється шляхом перерахування мінімально необхідного платежу у сумі 3455,18 грн. Свої зобов'язання за договором банк виконав повністю, надавши [PERSON] кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу банку за наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки (п. 2.1 Договору), що підтверджується меморіальним ордером № 91 від 21.05.2008 р. (а.с. 14). Згідно з п. 3.1.1. договору для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій позичальник передає в заставу транспортний засіб, який належить йому на праві приватної власності. Відповідно до п. 3.1.5 договору банк має право на задоволення вимог, забезпечених заставою, у разі порушення умов договору щодо строків виконання зобов'язання. Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором до нього включено умови щодо поруки, відповідно до яких [PERSON] зобов'язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Згідно з п. 3.2.2 договору поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Виходячи з положень ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено інше. Згідно з п. 3.2.2 договору [PERSON] та [PERSON] відповідають перед Банком як солідарні боржники. В свою чергу, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала і не виконує по теперішній час. Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору, позичальник зобов'язався проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом щомісячного перерахування мінімально необхідного платежу у сумі 3455,18 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту - 20.05.2013 р. Згідно з п.п. 2.2.3, 2.2.4 кредитного договору, якщо протягом його дії позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально-необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором у наступному порядку: - прострочені відсотки за користування кредитом; - відсотки за користування кредитом; - пені та штрафи; - прострочена сума кредиту; - сума кредиту. Відповідальність за порушення позичальником повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків :а користування кредитом передбачена у п. 5 договору. Згідно з п. 5.1 договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником умов договору щодо забезпечення банка усіма необхідними документами для належного оформлення документів на видачу кредиту; щодо суворого дотримання положень договору; щодо повідомлення банку про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені, а також про факти розлучення, одруження, народження дітей та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов'язань за цим договором, з наданням відповідних документів, що їх підтверджують; щодо надання на вимогу банку документів, які підтверджують поточний фінансовий стан позичальника; щодо надання податкового забезпечення виконання зобов'язань у разі суттєвого погіршення фінансового стану позичальника, зниження вартості забезпечення за договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 договору, за кожен випадок (п. 5.2). Відповідно до п. 3.2.6 договору поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання за договором не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення від банку. Повідомлення про дострокове погашення кредиту було направлене поручителю [PERSON] 25.09.2013 року, проте погашення заборгованості не проведено (а.с. 17). Окрім того, п. 5.4 договору встановлено, що поручитель у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором виплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення з дня виникнення зобов'язання поручителя, погасити заборгованість позичальника. У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань [PERSON] станом на 9.09.2013 р. має заборгованість за кредитним договором у розмірі 204052,14 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 122659,86 грн.; заборгованості за відсотками у сумі 46204,14 грн.; пені у сумі 21759,54 грн.; штрафу у сумі 13428,60 грн. (а.с. 15, 16). На підставі ст. 509 ЦК України зобов'язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник) зобов'язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - банка) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України: зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (банка) і відв'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно віл відшкодування збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Непогашення заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед банком свідчить про невиконання умов договору та про грубе порушення ст. 525 ЦК України, яка встановлює неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань, що у відповідності до ст. 3 ЦПК України дає право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до г. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, законні, та підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави в сумі 2040,52 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved