Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів та участь у додаткових витратах. Позовні вимоги вмотивовано тим, що 09.02.2011 року ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та розподіл майна подружжя визнано мирову угоду між сторонами. Місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] визначено із позивачкою. Відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 650 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Донька сторін [PERSON], [INFO] являється студенткою Мукачівського аграрного коледжу денної форми навчання, навчається на платній основі. Оплата за навчання згідно контракту становить 6500\~ грн. за навчальний рік та за проживання в гуртожитку 3000 грн. за навчальний рік. Проїзд із місця проживання с. Драгово до місця навчання в м. Мукачево становить 120 грн. в одну сторону, за місяць 960-1200 грн. в залежності від кількості вихідних днів. На їжу та особисті потреби доньки позивачка щотижня виділяє 500 грн., що становить 2000-2500 грн. Донька сторін [PERSON], [INFO] є школяркою, відвідує додаткові уроки із англійської мови 8 разів в місяць. Вартість одного додаткового уроку складає 70 грн. Додаткові витрати за місць на утримання доньки складають 560 грн. Визначений мировою угодою розмір аліментів є малим і не може забезпечити належне утримання дітей у звязку із зростанням споживчих цін, витрат на навчання, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, оплату додаткових занять. У звязку із зростанням рівня інфляції в Україні, підвищенням цін на продукти харчування, оплату комунальних послуг, матеріальний стан позивачки погіршився і вона не в змозі самостійно матеріально утримувати дітей. Відповідач є працездатним, молодий за віком, фізично здоровим, виїжджає на сезонні роботи за кордон, інших утриманців не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання доньок. 30.01.2019 року представник позивачки [PERSON] [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог. Просить визначити розмір стягуваних із відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] на 2000 гривень у твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення донькою повноліття. Стягувати із [PERSON] половину вартості оплати за навчання доньки у Мукачівському аграрному коледжі в розмірі 3250 грн. до закінчення навчання у Мукачівському аграрному коледжі та половину вартості проживання у гуртожитку в розмірі 1500 грн. та 460 грн. оплати за електроенергію згідно договору найму житлового приміщення до закінчення навчання, вартість проїзду і дому до місця навчання в розмірі 600 грн. до закінчення навчання, витрати на харчування та особисті потреби в розмірі 250 грн. Просить визначити розмір стягуваних із відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], 18.05.20005 року народження на 2000 грн. щомісячно у твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття та додаткові витрати в розмірі 280 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 18.01.2019 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав відзив на позов. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду соціальною експертною комісією серії АВ №0927631 від 14.02.2018 року згідно якої відповідачу протипоказана робота із психотропним навантаженням. [PERSON] повторно уклав шлюб. У шлюбі в нього народився\~ син [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає із батьками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є пенсіонерами, інвалідами ІІ групи, перебувають на його утриманні. Просить стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму. 28.01.2019 року представник позивачки [PERSON] подала відповідь на відзив. Зазначила, що відповідач постійно тривалий час проживає та працює в Чеській Республіці, має постійну високооплачувану роботу, придбав автомобіль, відпочиває на морі. 07.02.2019 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав заперечення на заяву про уточнення позовних вимог. Представник позивача [PERSON] [PERSON] подала заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задоволити позов. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували в шлюбі. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 09.02.2011 року визнано мирову угоду, яку сторони уклали за умовами якої визначено місце проживання неповнолітніх дітей сторін -\~ доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом із позивачкою [PERSON] Відповідач [PERSON] прийняв на себе зобовязання сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 650 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та поділено майно, що є спільною власністю подружжя (а.с. 8-9). Діти проживають із позивачкою, знаходяться на її утриманні та вихованні. Відомостей щодо розміру доходу відповідача сторонами суду не надано. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Обовязок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На момент предявлення позову між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. У відповідності до ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": ч. 2 ст. 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Такі висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоровя дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Донька сторін [PERSON], [INFO] являється студенткою Мукачівського аграрного коледжу денної форми навчання, проживає в гуртожитку при коледжі, навчається на платній основі. Позивачка несе витрати по оплаті навчання дитини по оплаті проживання в гуртожитку та транспортні витрати, забезпечення її харчами. Відповідно до п. 8 Договору № ПВ 43 від 27.07.2018 року про надання освітніх послуг загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 26000 грн., в тому числі 6500 грн. за один навчальний рік (а.с. 21-23). Позивачкою було здійснено повну оплату за навчання за І курс в розмірі 6500 грн., що підтверджується копією квитанції №8 від 01 серпня 2018 року (а.с. 16). Згідно договору найму житлового приміщення від 01.09.2018 року із 01 вересня 2018 року по 30 червня 2019 року пзивачкою було здійснено оплату за проживання в гуртожитку за ІІ семестр І курсу в розмірі 1960 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №852 від 26 грудня\~ 2018 року (а.с. 60). Донька сторін [PERSON], [INFO] є школяркою, відвідує додаткові уроки із англійської мови у звязку із чим позивачка несе додаткові витрати на утримання доньки, однак доказів таких витрат позивачкою суду не надано. Як розяснено у п. 18 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, необхідно звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень Закону України «Про освіту» та п. «а» ч. 1 ст. 29 Конвенції, метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, розвиток її талантів, розумових і фізичних здібностей. Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що в нього немає достатніх\~ коштів в більшому розмірі сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд бере до уваги те, що від нового шлюбу відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні, те що він є інвалідом ІІ групи по загальному захворюванню, те, що позивачкою не доведено достатності заробітку (доходу) відповідача щодо сплати аліментів у більшому розмірі, тому вважає справедливим та необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1500 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття та додаткові витрати на дітей. Відповідачем [PERSON] належними доказами не доведено повної неспроможності нести додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, а відтак суд вважає такі його доводи необґрунтованими. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати в справі - суму судового збору в розмірі 1409,60 грн., який підлягає покладенню на відповідача, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України\~ слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed