Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

05.11.2018 від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом спадкодавця. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до банку у зв'язку з чим підписала заяву б\\н від 03.06.2010 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] 20.02.2014 померла. Спадкоємицею, яка постійно проживала разом із спадкодкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б\\н від 03.06.2010 становить 6393,91 грн. та складається з: 6393,91 грн. - тіло кредиту. Банк на виконання ч. 2 ст. 1281 ЦК України 04.06.2014 року направив до Зміївської державної нотаріальної контори претензію кредитора. 17.06.2014 року від Зміївської державної нотаріальної контори була отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". 03.06.2018 [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якої банк пред'явив свої вимоги, але ніяких дій вчинено не було. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], як спадкоємця боржника, заборгованість за кредитним договором б\\н від 03.06.2010 у розмірі 6393,91 грн. Ухвалою суду від 19.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. У відповідністю до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву,а позивач-разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині п'ятій статті 279 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Так, відповідно до умов укладеного договору № б/н від 03.06.2010 [PERSON] отримала кредит у ПАТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору (а. с. 8, 9-32). У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. 20.02.2014 [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №429080. (а. с. 36). У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на дату смерті [PERSON], заборгованість становить 6393,91 грн. та складається з: 6393,91 грн. - тіло кредиту. (а. с. 5-7). 30.05.2014 на адресу Зміївської державної нотаріальної контори за вихідним № SAMDN50ОТС003267919 ПАТ КБ "ПриватБанк" направлено претензію кредитора у відповідності до вимог ст. 1281 ЦК України (а. с. 39). Зміївською державною нотаріальною конторою претензія ПАТ КБ "ПриватБанк" була прийнята та зареєстрована 06.06.2014 за вх. №461/01-16. Претензія зареєстрована в книгу обліку та реєстрації спадкових справ до спадкової справи №142/2014. Повідомлено, що у разі звернення до нотаріальної контори спадкоємців померлої [PERSON], з питання оформлення спадкових прав, їм буде доведено зміст претензії ПАТ КБ "Приватбанк". (а. с. 40, 41). 22.05.2018 ПАТ КБ "ПриватБанк" на адресу [PERSON] направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість спадкодавця [PERSON] (а. с. 42). Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. \~ \~ \~ \~Отже, якщо є спадкоємці, які вступили в спадщину, вони можуть виконати зобов'язання перед банком. Після вступу у спадщину відбувається заміна боржника у кредитному зобов'язанні і таким чином воно не припиняється. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України Здійснення права на спадкування) та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивачем дотримано строки, передбачені статтею 1281 ЦК України на пред'явлення вимоги до спадкоємців позичальника за кредитом. Норма ч. 1 ст. 1282 ЦК України вказує на те, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів прийняття спадщини та одержання [PERSON] у спадщину майна достатньою вартістю для задоволення вимог банку і ці обставини виключають можливість задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємця боржника в порядку статті 1282 ЦК України. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06.06.2018 року по справі №533/370/16-ц. У зв'язку з наведеним вище, суд, оцінивши належним чином зібрані у справі докази та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав, передбачених статтею 12 ЦПК України. Інші посилання позивача, як на підставу своїх вимог, зводяться до довільного тлумачення АТ КБ «ПриватБанк» положень статей 608, 1218, 1219 в поєднанні зі статтею 1282 ЦК України щодо заміни боржника в зобов'язанні спадкоємцем та переходу до спадкоємця усіх прав і обов'язків боржника. Згідно ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового зору віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed