overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала на фабриці Херсонського бавовняного комбінату з 1964 року по 20.05.2013 року на посаді комірника складу. Вказує, що на день звільнення адміністрація з нею не розрахувалась та на теперішній час ВАТ «ХБК» має заборгованість перед нею в сумі 6 464,15 грн. Вважає, що Відповідач, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. В зв'язку з чим просить суд стягнути з Відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 6 528,90 грн. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книги, на підставі Наказу № 49 18.07.1964 року [PERSON] працювала на ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаді токаря 2 розряду в ЦРМ. Наказом № 230к від 12.08.2008 року переведена на посаду комірника складу РМЦ. Відповідно до Наказу № 31-к від 20.05.2013 року Позивач звільнена з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" в зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. З пояснень Позивача вбачається, що Відповідач на момент звільнення не виплатив їй заробітну плату. Заборгованість по заробітній на теперішній час не виплачена та складає 6 464,15 грн., що підтверджується довідкою №4/34/25-10-624 від 20.05.2013 року. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. На підставі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, Відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, та таким чином складає 6 528,90 грн. (36,28 грн. х 180 дні). Таким чином, враховуючи, що ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" фактично не провів повного розрахунку при звільнені Позивача, що є порушенням вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6 528,90 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала на фабриці Херсонського бавовняного комбінату з 1959 року по 20.05.2013 року на посаді точильника шляпок РМЦ прядильного устаткування 3 розряду. Вказує, що на день звільнення адміністрація з нею не розрахувалась та на теперішній час ВАТ «ХБК» має заборгованість перед нею в сумі 5 447,39 грн. Вважає, що Відповідач, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. В зв'язку з чим просить суд стягнути з Відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 8 151,10 грн. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книги, на підставі Наказу № 32 25.11.1961 року [PERSON] працювала на ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаді точильниці. Наказом № 244 від 13.07.2007 року переведена на посаду точильника шляпок РМЦ прядильного устаткування 3 розряду. Відповідно до Наказу № 31-к від 20.05.2013 року Позивач звільнена з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" в зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. З пояснень Позивача вбачається, що Відповідач на момент звільнення не виплатив їй заробітну плату. Заборгованість по заробітній на теперішній час не виплачена та складає 5 447,39 грн., що підтверджується довідкою №4/34/25-10-600 від 20.05.2013 року. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. На підставі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, Відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, та таким чином складає 8 151,10 грн. (44,06 грн. х 185 дні). Таким чином, враховуючи, що ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" фактично не провів повного розрахунку при звільнені Позивача, що є порушенням вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8 151,10 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала на фабриці Херсонського бавовняного комбінату з 21.05.2013 року по 01.10.2013 року на посаді бухгалтера. Вказує, що на день звільнення адміністрація з нею не розрахувалась та на теперішній час ВАТ «ХБК» має заборгованість перед нею в сумі 8 132,05 грн. Крім того, вважає, що Відповідач, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В зв'язку з чим просить суд стягнути з Відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8 132,05 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 1 809,60 грн. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книги, на підставі Наказу № 32-к від 21.05.2013 року [PERSON] прийнята до ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаду бухгалтера до бухгалтерії комбінату. Відповідно до Наказу № 44-к від 01.10.2013 року Позивач звільнена з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" в зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. З пояснень Позивача вбачається, що Відповідач на момент звільнення не виплатив їй заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі на теперішній час не виплачена та складає 8 132,05 грн., що підтверджується довідкою №4/34/285 від 01.10.2013 року. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. На підставі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, Відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, та таким чином складає 1 809,60 грн. (90,48 грн. х 20 дні). Таким чином, враховуючи, що ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" фактично не провів повного розрахунку при звільненні Позивача, що є порушенням вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 8 132,05 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1 809,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала на фабриці Херсонського бавовняного комбінату з 1977 року по 20.05.2013 року на посаді ткалі 5 розряду ткацького виробництва. Вказує, що на день звільнення адміністрація з нею не розрахувалась та на теперішній час ВАТ «ХБК» має заборгованість перед нею в сумі 23 650,20 грн. Вважає, що Відповідач, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В зв'язку з чим просить суд стягнути з Відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 10 647,20 грн. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книги, на підставі Наказу № 31 від 01.08.1977 року [PERSON] працювала на ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаді учениці мотальниці цеху. Наказом № 238к від 14.03.1983 року переведена на посаду ткалі 5 розряду ткацького виробництва. Відповідно до Наказу № 31-к від 20.05.2013 року Позивач звільнена з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" в зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. З пояснень Позивача вбачається, що Відповідач на момент звільнення не виплатив їй заробітну плату. Заборгованість по заробітній на теперішній час не виплачена та складає 23 650,20 грн., що підтверджується довідкою №4/34/25-5-590 від 20.05.2013 року. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. На підставі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, Відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, та таким чином складає 10 647,20 грн. (48,17 грн. х 221 дні). Таким чином, враховуючи, що ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" фактично не провів повного розрахунку при звільненні Позивача, що є порушенням вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 10 647,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала на фабриці Херсонського бавовняного комбінату з 1992 року по 30.03.2012 року на посаді технолога прядильно-крутильного цеху прядильного виробництва. Вказує, що на день звільнення адміністрація з нею не розрахувалась та на теперішній час ВАТ «ХБК» має заборгованість перед нею в сумі 14514,59 грн. Вважає, що Відповідач, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В зв'язку з чим просить суд стягнути з Відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 55887, 52 грн. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книги, на підставі Наказу № 10 від 30.01.1992 року [PERSON] прийнята на ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаду прядильника 5 розряду. Відповідно до Наказу № 27-к від 27.03.2012 року Позивач звільнена з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України. З пояснень Позивача вбачається, що Відповідач на момент звільнення не виплатив їй заробітну плату. Заборгованість по заробітній на теперішній час не виплачена та складає 14514,59 грн., що підтверджується довідкою №4/34/25-18-122 від 29.03.2012 року. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. На підставі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, Відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, та таким чином складає 55887, 52 грн. (100,88 грн. х 554 дні). Таким чином, враховуючи, що ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" фактично не провів повного розрахунку при звільненні Позивача, що є порушенням вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 55887, 52 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала на фабриці Херсонського бавовняного комбінату з 1998 року по 20.05.2013 року на посаді ткалі 5 розряду. Вказує, що на день звільнення адміністрація з нею не розрахувалась та на теперішній час ВАТ «ХБК» має заборгованість перед нею в сумі 22 718,67 грн. Вважає, що Відповідач, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. В зв'язку з чим просить суд стягнути з Відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 8960 грн. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книги, на підставі Наказу № 108 від 13.07.1998 року [PERSON] працювала на ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаді ткалі 5 розряду. Відповідно до Наказу № 31-к від 20.05.2013 року Позивач звільнена з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" в зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. З пояснень Позивача вбачається, що Відповідач на момент звільнення не виплатив їй заробітну плату. Заборгованість по заробітній на теперішній час не виплачена та складає 22 718,67 грн., що підтверджується довідкою №4/34/25-5-615 від 20.05.2013 року. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. На підставі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, Відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, та таким чином складає 8 960 грн. (51,20 грн. х 175 дні). Таким чином, враховуючи, що ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" фактично не провів повного розрахунку при звільненні Позивача, що є порушенням вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8 960 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він працював на фабриці Херсонського бавовняного комбінату з 1979 року по 20.05.2013 року на посаді майстра РМЦ прядильно-ткацької фабрики. Вказує, що на день звільнення адміністрація з ним не розрахувалась та на теперішній час ВАТ «ХБК» має заборгованість перед ним в сумі 5768,30 грн. Вважає, що Відповідач, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В зв'язку з чим просить суд стягнути з Відповідача на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 9327,20 грн. В судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книжки, на підставі Наказу № 80 від 08.10.1979 року [PERSON] прийнятий на ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаду майстра РМЦ прядильно-ткацької фабрики. Відповідно до Наказу № 31-к від 20.05.2014 року Позивач звільнений з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" у зв'язку з ліквідацією підприємства. З пояснень Позивача вбачається, що Відповідач на момент звільнення не виплатив йому заробітну плату. Заборгованість по заробітній на теперішній час не виплачена та складає 5768,30 грн., що підтверджується довідкою №4/34/25-18-585 від 20.05.2013 року. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. На підставі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, Відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, та таким чином складає 9327,20 грн. (71,20 грн. х 131 дні). Таким чином, враховуючи, що ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" фактично не провів повного розрахунку при звільненні Позивача, що є порушенням вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 9327, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 01.11.2001 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO]. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини припинені через те, що у них різні погляди на життя . З цих підстав позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Майнового спору немає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила постановити рішення про задоволення позову, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через пресу - газету " Рідне прибужжя" від 19.03.2015 року. Від відповідача заяви про розгляд справи у його відсутність, заперечення проти позову не надходили, причини неявки до суду ним не повідомлені. Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям "[PERSON]" фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала.

Outcome: approved