Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач «Трансматик» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за надані послуги в розмірі 20000 грн, сплачений по справі судовий збір в розмірі 2102 грн., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., посилаючись на те, що 20.01.2020 року, громадянин України [PERSON] звернувся до ТОВ «ТРАНСМАТИК» (Станція технічного обслуговування або СТО) для діагностики, зняття АКПП та дефектування транспортного засобу SKODA SUPERB сірий, державний номерний знак [NUMBER] (надалі за текстом - Транспортний засіб або ТЗ). Перед укладенням договору [PERSON] було надано, доступну та достовірну інформацію щодо переліку робіт з технічного обслуговування і ремонту КТЗ та їх складових частин (систем). Відповідно до п. 2 Акту приймання-передачі автомобіля від 20.01.2020 року, автомобіль передається для діагностики, зняття АКПП та дефектування. Оплата за виконані роботи встановлюється згідно тарифів та умов надання послуг СТО. ТОВ «ТРАНСМАТИК» взяті на себе зобов`язання виконало в повному обсязі, та повідомило про результати діагностики громадянина України [PERSON] через засоби дистанційного зв`язку. Зазначене підтверджується викопіюванням з електронних листів та месенджера VIBER. 25.01.2020 року громадянин України [PERSON] відмовимся від оплати за послуги з діагностики, зняття, дефектування ТЗ та відмовляється забирати ТЗ з майданчику СТО. Вимагає проведення ремонтних робіт за рахунок СТО ТОВ «ТРАНСМАТИК». Відповідно до п. 4 Акту приймання передачі автомобіля - автомобіль після дефектування перебуває на території СТО «ТРАНСМАТИК» два дні безкоштовно, в подальшому якщо власник автомобіля не передає автомобіль для ремонту вартість відповідального зберігання на території СТО «ТРАНСМАТИК» оплачується згідно тарифів СТО «ТРАНСМАТИК». Відповідно до Наказу № 1 від 15.01.2020 р. ТОВ «ТРАНСМАТИК» затверджено тариф за паркування в розмірі 250 грн. за добу. Вартість відповідального зберігання становить - 250 грн. * 60 днів = 15 000 грн. Внаслідок невиконання взятих на себе обов`язків у громадянина України [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «Трансматик» (СТО) в розмірі: - 5 000 грн. за послуги. - 15 000 грн. за відповідальне зберігання ТЗ. Відповідно до п. 8.1 Загальних умов та Порядку надання послуг на СТО ТОВ «ТРАНСМАТИК» затверджених 19.09.2019 року - діагностика оплачується одразу після її проведення. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , грошові кошти в розмірі 20000 грн., сплачений по справі судовий збір - 2102 грн., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі - 5000 грн. 14 квітня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відкриття спрощеного провадження у даній справі і призначено справу до судового розгляду. 27 квітня 2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на даний позов, в якому посилається на необґрунтованість позову та безпідставність і просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. 12 травня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 13 травня 2020 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд, стягнути з відповідача [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , грошові кошти в розмірі 32500 грн., сплачений по справі судовий збір - 2102 грн., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі - 5000 грн. 13 травня 2020 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до ТзОВ «Трансматик» про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом та відшкодування збитків завданих притриманням транспортного засобу. Згідно якого, просить суд, усунути перешкоди [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у користуванні транспортним засобом марки (моделі) «SKODA Superb», державний номер [NUMBER] , шляхом зобов`язати ТОВ «Трансматик» (код ЄДРПОУ: 35332005, адреса згідно ЄДР: 04050, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Миколи Кравченка, будинок 17, квартира 129) передати транспортний засіб - автомобіль марки (моделі) «SKODA Superb», державний номер [NUMBER] власнику [PERSON] . Стягнути з ТОВ «Трансматик» (код ЄДРПОУ: 35332005, адреса згідно ЄДР: 04050, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Миколи Кравченка, будинок 17, квартира 129, з будь-яких рахунків, що будуть виявлені в процесі виконання рішення) на користь громадянина України [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) грошові кошти в розмірі: - 54 000,00 грн. (п`ятдесят чотири тисячі гривень 00 копійок) - упущеної вигоди; - 15 354,00 грн. (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) - матеріальних збитків; - 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) - моральних збитків. Покласти на ТОВ «Трансматик» (ТОВ "ТРАНСМАТИК", код ЄДРПОУ: 35332005, адреса згідно ЄДР: 04050, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Миколи Кравченка, будинок 17, квартира 129) судові витрати. 02 червня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про об`єднання первісного та зустрічного позовів в одне провадження. 02 липня 2020 року представник відповідача за зустрічним позовом, адвокат Микитиниш О.М. подала до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції. 06 липня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відмову в задоволенні вищевказаного клопотання. 10 липня 2020 року представник позивача за первісним позовом подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом та відшкодування збитків завданих притриманням транспортного засобу. 10 липня 2020 року [PERSON] подав до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції. 10 липня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про задоволення вищевказаного клопотання. 10 липня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про продовження на 30 днів строку проведення підготовчого провадження у вказаній справі. 17 липня 2020 року представник позивача, адвокат Микитишин О.М. подала до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву у вказаній справі. 29 липня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. 29 липня 2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції. 29 липня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про проведення у вказаній справі судового засідання в режимі відеоконференції. 10 серпня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відмову в закритті провадження у вказаній справі в частині зустрічних вимог про стягнення з ТОВ «Трансматик» на користь [PERSON] упущеної вигоди, згідно заявленого під час відеоконференції клопотання представника позивача. В судовому засіданні представник позивача ТзОВ «Трансматик», адвокат - Матвійчук Дмитро Володимирович збільшені позовні вимоги за первісним позовом підтримав повністю, просив первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю посилаючись на необґрунтованість та безпідставність, про що зазначав у відзиві на зустрічний позов. Вiдповiдач [PERSON] та його представник, адвокат - Микитишин Оксана Миколаївна в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнали, посилалися на його необґрунтованість та безпідставність та просили суд відмовити в задоволенні вимог первісного позову, а вимоги зустрічного позову просили задовольнити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню. Так, 20 січня 2020 року [PERSON] , з метою замовлення послуг діагностики, зняття АКПП та дефектування належного йому автомобіля марки (моделі) «SKODA Superb», державний номер [NUMBER] , було передано зазначений транспортний засіб Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМАТИК" (акт приймання-передачі від 20.01.2020 року). (а.с.6) 20 січня 2020 року було укладено акт приймання - передачі автомобіля марки «Skoda SuperB», реєстраційний номерний знак « [NUMBER] », сірого кольору, між ТОВ «Трансматик» та замовником - [PERSON] . (а.с.6) Згідно п.2 даного акту приймання-передачі, автомобіль передається для діагностики, зняття АКПП та дефектування. Оплата за виконані роботи встановлюється згідно тарифів та умов надання послуг СТО «Трансматик». Замовник зобов`язується сплатити вартість послуг. Термін виконання даних робіт максимально складає п`ять робочих днів. (а.с.6) Відповідно до п.4 даного акту приймання-передачі, автомобіль після дефектування перебуває на території СТО «Трансматик» два дні безкоштовно, в подальшому якщо власник автомобіля не передає автомобіль для ремонту вартість оренди парковки на території СТО «Трансматик» оплачується згідно тарифів СТО «Трансматик». (а.с.6) [PERSON] є власником зазначеного транспортного засобу, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . (а.с.50). Передання зазначеного транспортного засобу оформлювалося підписанням Сторонами Акту приймання-передачі автомобіля (а.с.6). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір між сторонами мав укладатися у письмові формі, згідно з п.2 ч.1 ст.208 ЦК України. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Тому, договір, укладання якого сторонами обговорювалося, є змішаним та містить ознаки договору послуг і договору підряду. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Як передбачено ст. 873 ЦК України, зокрема, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. Згідно зі ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено право споживача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію (послугу), її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної". Частина 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію (послугу) повинна містити, зокрема: - дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції (у даному разі послуги). Таким чином, вбачається, що обов`язок надання споживачу товарів/послуг інформації про ціни (тарифи) передбачений актом законодавства - Законом України «Про захист прав споживачів» і така інформація має бути неодмінно надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). В судовому засіданні належними і допустимими доказами не доведено надання [PERSON] будь-якої інформації про вартість (тарифи) та умови надання послуг СТО «Трансматик». Посилання представника позивача про існування вказаної інформації у кутку споживача та на їх сайті не підтверджені належними і допустимими доказами і не може вважатися належними повідомленням, так як відсутні також докази про ознайомлення відповідача із загальними умовами та положенням про порядок надання послуг на СТО ТОВ «Трансматик», затверджених 19.09.2019 року. Відтак не можна вважати, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і відповідно що договір між ними було укладено. 14.03.2020 року відповідач направив претензію і вимагав усунути перешкоди у користуванні транспортним засобом шляхом його повернення власнику. Також первісні позовні вимоги не підтверджені первинними документами, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема актами виконаних робіт/наданих послуг. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду, позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування - ч. 2 ст. 78 ЦПК України. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також судом встановлено, що TОB «Трансматик» передав іншим особам автомобіль, який прийняв від відповідача, в тому числі передавав для виконання по автомобілю робіт, обсяг та вартість яких не погоджувалася із [PERSON] . Як вбачається з рахунку № 27/02 від 27.02.2020 року від ФОП [PERSON] , вказана особа бажала отримати оплату за зняття АКПП з його авто, дефектування, прив`язку для транспортування і навіть стоянку на території ТОВ «Трансматик». Згідно ст. 902 ЦК України визначає, що виконавець повинен надати послугу особисто і лише у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу. Враховуючи вимоги 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», договір зі споживачем може бути укладеним, якщо сторонами в належній формі погоджено ціну як істотну умову. Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє нечесну підприємницьку практику. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема: 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. 2. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про, зокрема: 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом також встановлено, що вже під час перебування даної справи в провадженні суду, відповідач отримав від позивача лист вих. № 17/04-20 від 17 квітня 2020 року, яким позивач повідомляє, що виконав роботи відносно автомобіля відповідача. Посилається на положення «Загальних умов та порядку надання послуг на СТО ТОВ «Трансматик», затверджених 19.09.2019 року, а також позивач ТОВ «Трасматик» даним листом підтверджує той факт, що притримує майно відповідача (автомобіль марки «SKODA Superb», державний номер [NUMBER] ) до погашення відповідачем заборгованості в розмірі загалом 25 750,00 грн. Зазначає склад цієї заборгованості: 20 750,00 грн. за відповідальне зберігання ТЗ та 5 000,00 грн, компенсації на правничу допомогу. Як вбачається з листа позивача вих. № 17/04-20 від 17.04.2020 року, Наказом № 1 від 19.09.2019 року ТОВ «Трансматик» затверджено тариф за паркування в розмірі 250 грн. за добу. Саме виходячи з цього тарифу, Позивач нараховує суму заборгованості в 20 750,00 грн. Суд вважає, що позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами наявність у нього права отримувати оплату за паркування, не підтверджено належними і допустимими доказами факт погодження сторонами вказаних умов. Так, відповідно до ст.268-1 Податкового кодексу України платниками збору за паркування є суб`єкти господарювання, які згідно з рішенням місцевого органу влади організовують і здійснюють діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для платного паркування і спеціально відведених автостоянках. Відповідно до ПК України (пп.268-1.1.2), а також п. 2 Правил паркування транспортних засобів, затверджених ухвалою КМУ від 03.12.2009 р. № 1342, земельні ділянки для забезпечення паркування транспортних засобів повинні відводитися рішенням місцевих органів влади (сільської, селищної або міської ради), отже територія паркування повинна перебувати тільки в комунальній власності. Також, Правила паркування містять вимоги до устаткування: окрім дорожніх знаків і спеціальної дорожньої розмітки, майданчики для паркування повинні бути обладнані стаціонарними паркувальними автоматами з розрахунку не менше одного автомата на 20 паркувальних місць, а також стаціонарними в`їзними і виїзними терміналами. Суд вважає, що не може визнаватися сума, сплату якої вимагає позивач, як «вартість відповідального зберігання», оскільки відносини, пов`язані з укладенням, виконанням та розірванням договорів зберігання регулюються Главою 66 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її останньому в цілості. Однак чинним законодавством не передбачається укладання договору зберігання поза волею поклажодавця, не визначається жодних прав зберігача в односторонньому порядку затвердити ціну зберігання та зберігати річ усупереч волі власника речі, як і зберігати річ (транспортний засіб), що передавався із зовсім іншою метою - отримання послуг діагностики, зняття АКПП та дефектування, як слідує зі змісту Акту приймання-передачі автомобіля від 20.01.2020 року. За таких обставин збільшені позовні вимоги позивача за первісним позовом не підлягають задоволенню. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги, суд встановив, що ТОВ «Трансматик» відмовився повертати [PERSON] його власність - автомобіль марки (моделі) «SKODA Superb», державний номер [NUMBER] , та позбавив його можливості користуватися його транспортним засобом, автомобіль на даний час знаходиться на території СТО «Трансматик». Письмовим доказом є лист ТОВ «Трансматик» вих. № 17/04-20 від 17 квітня 2020 року, яким ТОВ «Трансматик» підтверджує зазначений факт. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. На підставі зазначеного позовні вимоги [PERSON] , як власника автомобіля марки (моделі) «SKODA Superb», державний номер [NUMBER] про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом шляхом зобов`язання ТОВ «Трансматик» передати відповідний транспортний засіб власнику обґрунтовані та підлягають задоволенню. Однак, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди та майнових збитків не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] зареєстрований з дотриманням вимог законодавства як фізична особа-підприємець (КВЕД 49.32 Надання послугу таксі), що підтверджується копією відповідного запису Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с.93). Проте в судовому засіданні належними і допустимими доказами недоведено, що невиконання ТОВ «Трансматик» визначених законодавством зобов`язань, утримання на території ТОВ «Трасматик» поза волею [PERSON] зазначеного транспортного засобу, унеможливило для [PERSON] провадження ним підприємницької діяльності у сфері надання послуг таксі, чим [PERSON] завдано майнову шкоду. Сторонами визнається той факт, що автомобіль перебував у неробочому стані, що виключає можливість його використання, зокрема для надання послуг таксі. [PERSON] , в судовому засіданні стверджував, що автомобіль марки (моделі) «SKODA Superb», державний номер [NUMBER] є єдиним його авто та засобом надання послуг таксі у відповідності до виду діяльності підприємця. Однак, також в судовому засіданні [PERSON] стверджував, що здійснював послуги таксі на іншому автомобілі, що підтверджує той факт, що відсутність його автомобіля не позбавляло його можливості здійснювати підприємницьку діяльність. У відповідності до ч.1 ст.320 ЦК України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Нормами ст.22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права і реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує виникнення зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі - собою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 906 ЦК України визначена відповідальність виконавця за порушення договору за надання послуг. Так, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно декларацій поданих відповідачем, вбачається, що сукупний дохід [PERSON] за 2019 рік становить 45000 грн, а в зустрічному позові він зазначає, що за період з 20.01.2020 року по 05.05.2020 року (всього 108 днів з розрахунку по 500 грн./день) сума становить: 54 000,00 грн. (п`ятдесят чотири тисячі гривень 00 копійок), що значно перевищує його річний дохід. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] в судовому засіданні не доведено належними і допустимими доказами факт існування упущеної вигоди та її розмір. До суми матеріальних збитків також [PERSON] відносить затрати, які він вимушений був понести через неможливість заробляти наданням послуг таксі і у зв`язку з цим, взяття кредитів на харчування та найнеобхідніше відповідно (копія договору про надання кредиту № 3173181 від 24.01.2020 року (а.с.100-105). [PERSON] посилається на те, що оскільки автомобіль залишається й на даний час у ТОВ «Трансматик», кредитні зобов`язання залишаються непогашеними і збільшуються щоденно. Так, згідно з витягом - інформації наданої Українським бюро кредитних історій (УБКІ), станом на 02.05.2020 року фінансові зобов`язання [PERSON] , зокрема, включають заборгованість перед кредитором «АЛЕКСКРЕДИТ» (ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ", код: 41346335, адреса: 49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Соборний район вулиця Якова Самарського, буд. 12А). Вказані витрати [PERSON] не можуть вважатися збитками і не пов`язані з правовідносинами що виникли між сторонами, оскільки даний кредит був оформлений 24 січня 2020 року, тобто через чотири дні після передачі транспортного засобу і терміни виконання робіт ще не були завершені. Відносно заявлених у даному зустрічному позові вимог про відшкодування моральних збитків, суд приходить до наступних висновків. Позивач за даним зустрічним позовом - [PERSON] , вказує, що йому завдано моральну шкоду внаслідок позбавлення його права користування належним йому майном - автомобілем марки (моделі) «SKODA Superb», державний номер [NUMBER] , що також призвело до неможливості ведення підприємницької діяльності по наданню послуг таксі. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) та яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, що спричинені фактично позбавленням власного автомобіля та роботи, адже неможливість надавати з використанням зазначеного транспортного засобу послуги таксі мала наслідком позбавлення [PERSON] коштів для існування, вимушене взяття [PERSON] на себе боргових зобов`язань для задоволення елементарних потреб (купівля їжі тощо). Відповідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вбачається з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом в судовому засіданні встановленою, моральна шкода, задана [PERSON] полягала у душевних стражданнях останнього внаслідок протиправної поведінки щодо нього, а також у зв`язку з душевними стражданнями внаслідок протиправного позбавлення володіння його майном, він переніс певний нервовий стрес, був обмежений у можливості користування автомобілем. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховував вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, характер правопорушення (злочину), глибину душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків та неможливість використання власного майна протягом тривалого часу, ступінь вини особи, яка завдала шкоду, майновий стан сторін. Враховуючі наведені положення закону, суд оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 1000,00 гривень, вважаючи, що у такому розмірі компенсація моральної шкоди буде відповідати понесеним моральним страждання [PERSON] . У відповідності з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Трансматик» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог). На підставі викладеного, ст. ст. 23, 207, 525, 526, 610, 612, 837, 865, 866, 873, 901, 902, 906, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 4,15 Закону України «» Про захист прав споживачів», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»,

Outcome: partial