Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

09.09.2014 року позивач ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позов до [PERSON], третя особа - [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 882 042,91 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - двохкімнатну квартиру, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS]; та стягнути судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що 02.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11134970001, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 252 514,93 грн. з розрахунку 9,99 % річних на строк з 02.04.2007 року по 02.04.2024 року. В подальшому між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Для забезпечення виконання зобов'язання між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № б/н від 02.07.2007 року, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно: двохкімнатна квартира, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач, згідно умов договору, виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем [PERSON] умови договору не виконуються, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 02.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11134970001, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 252 514,93 грн. з розрахунку 9,99 % річних на строк з 02.04.2007 року по 02.04.2024 року. /а.с. 6-15/. 02.04.2007 року для забезпечення виконання зобов'язання між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № б/н від 02.07.2007 року, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно: двохкімнатна квартира, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 27-30/. Відповідно п.1.5 Іпотечного договору № б/н від 02.07.2007 року, предмет іпотеки є власністю [PERSON] на підставі Дублікату договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом ОМНО 06.11.2002 року реєстровий номер 8290, дублікат видано 21.02.2005 року, реєстровий номер 812, зареєстрована в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.02.2005 року за реєстраційним номером 8470091, номер запису: 727 в книзі 472пр-131; [PERSON]- на підставі Дублікату договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом ОМНО 13.12.2004 року, реєстровий номер 5958, дублікат видано 01.03.2007 року, реєстровий номер 378, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстраційним номером 8470091, номер запису: 727 в книзі 562пр-31, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 13966915 від 21.03.2007 року, виданого КП «ОМБТІ та РОН» і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавці набувають право власності на предмет іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, АКІБ "УкрСиббанк" виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і по договору № 11134970001. /а.с. 41-45/. Однак, зобов'язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом не виконані, чим порушені умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 22.07.2014 року наявна заборгованість за додатковою угодою № 11134970001 до кредитного договору № 11342827000, у сумі 882 042,91 грн., що складається із суми заборгованості за кредитом - 594 975,79 грн.; суми заборгованості за відсотками - 278 954,74 грн.; відсотки - 8 112,38 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом досліджено довідку від 22.07.2014 року, яким повідомлявся [PERSON] про наявну заборгованість, досудову вимогу від 07.08.2014 року на ім'я [PERSON] та реєстр відправки № 14.08.2014/02 /а.с.36-40/. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ "Дельта Банк" підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з неналежного виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору, суд прийшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягають задоволенню. Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Положенням ст. 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У зв'язку із чим, суд вважає необхідним виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved