Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]: суму інфляційних втрат у розмірі 267 798,72 грн. з грудня 2014р. по грудень 2015р. за несвоєчасне виконання судового рішення; три проценти річних у розмірі 18 933,28 грн. з 16 грудня 2014р. по 14 грудня 2015 року за несвоєчасне виконання судового рішення. В обґрунтування позову позивач зазначав, що рішенням Фрунзенського суду м. Харкова по справі №645/12146/13-ц від 05.12.2014 року, та набравшого чинності 16.12.2014 року, внаслідок поділу майна подружжя, з [PERSON] на її користь потрібно було стягнути грошову компенсацію у розмірі 632 843 грн.. Виконавче провадження №47359136 було відкрито Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 21.01.2015р.. Відповідач, після того, як судове рішення набрало законної сили, в будь-який спосіб ухиляється від його виконання і до теперішнього часу не оплатив ані копійки на погашення боргу. На момент пред'явлення даного позову, рішення не виконано. Державними виконавцями недостатньо вживалися заходи щодо його примусового виконання, і не дали ніяких результатів. Нежитлові приміщення 3-го поверху № 1,4,5,6,7 площею 170,7 м2 та 1/2 частина приміщень спільного користування № 2,3,10,14,17,18,19,20 площею 139,2 м2 в літ. «А-3», загальною площею 309,9 кв.м, що знаходяться по проспекту Московський, 200 м. Харкова, зареєстровані на імя [PERSON], визнані судом обєктом спільної сумісної власності подружжя, як раніше, так і на теперішній час, використовуються третьою особою [PERSON], який веде там свій бізнес, отримує дохід, не маючи ніяких законних підстав на використання вказаних приміщень. Таким чином, за рік, який сплив після набравшого чинності судового рішення на користь позивача, вона коштів не отримала за ? спільного майна, і не має ніякої можливості користуватися цим майном на власний розсуд (продати, здавати в оренду, тощо) для того, щоб отримувати прибуток, який їй дуже потрібний в звязку зі зростаючими цінами на продукти, ліки та підвищенням тарифів за комунальні послуги, які я не в змозі платити із-за мінімального розміру пенсії, важкого матеріального становища та стану здоровя. Хоча з дня винесення рішення Фрунзенським судом м. Харкова пройшов достатній термін, відповідач рішення не виконує, виконавча служба Комінтернівського району м. Харкова теж не проводить ніяких дій стосовно її справи, чим на думку позивача, грубо порушує її права. Рівень інфляції в країні знецінив ту суму, яка була призначена судом для стягнення на її користь, тому вона змушена повторно звернутися до суду з позовом. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних -еріодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий курєр» , для відшкодування знецінення коштів, прострочених по несвоєчасному виконанню судового рішення. На думку позивача, відповідач повинен сплатити на мою користь втрати від інфляції у розмірі 267798,72 грн. та три проценти річних у розмірі 18 933,28 грн. Детальний розрахунок заборгованості додається. У судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.12.2014 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації, третя особа [PERSON], визнано нежитлові приміщення 3-го поверху № 1, 4, 5, 6, 7, площею 170,7 кв.м., та 1/2 частину приміщень спільного користування № 2, 3, 10, 14, 17, 18, 19, 20, площею 139,2 кв.м. \~в літ А-3, що знаходяться за адресою: м.Харків, пр.Московський, б.200, обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Проведено поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсації 1/2 частини вартості \~\~нежитлових приміщень 3-го поверху № 1, 4, 5, 6, 7, площею 170,7 кв.м., та 1/4 частини вартості приміщень спільного користування № 2, 3, 10, 14, 17, 18, 19, 20, площею 139,2 кв.м. \~в літ А-3, що знаходяться за адресою: м.Харків, пр.Московський, б.200, у розмірі \~632843 \~(шістсот тридцять дві тисячі вісімсот сорок три) грн. 00 коп. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Постановою державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.01.2015 року відкрито виконавче провадження №47359136 про примусове стягнення з відповідача зазначеної суми. Відповідач, після того, як судове рішення набрало законної сили, в будь-який спосіб ухиляється від його виконання і до теперішнього часу не оплатив ані копійки на погашення боргу. На момент пред'явлення даного позову, рішення не виконано. Державними виконавцями недостатньо вживалися заходи щодо його примусового виконання, і не дали ніяких результатів. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В той же час, стаття 530 ЦК України зазначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи, що Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.12.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсації 1/2 частини вартості \~\~нежитлових приміщень 3-го поверху № 1, 4, 5, 6, 7, площею 170,7 кв.м., та 1/4 частини вартості приміщень спільного користування № 2, 3, 10, 14, 17, 18, 19, 20, площею 139,2 кв.м. \~в літ А-3, що знаходяться за адресою: м.Харків, пр.Московський, б.200, у розмірі \~632843 \~(шістсот тридцять дві тисячі вісімсот сорок три) грн. 00 коп. зобов'язання, яке виникло між сторонами зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади і галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий курєр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У даному випадку з 16 грудня 2014 року помісячно індекс інфляції становив: грудень 2014 103,00%, січень 2015 року 103,10%, лютий 2015 року 105, 3%, березень 2015 року 110,80%, квітень 2015 року 114,00%, травень 2015 року 102,20%, червень 2015 року 100,40%, липень 2015 року 99,00%, серпень 2015 року 99,20%, вересень 2015 року 102,30%, жовтень 2015 98,70%, листопад 2015 року 102, 00% Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Сума інфляційних витрат за час прострочення зобовязання по виконанню рішення суду за період з грудня 2014р. по грудень 2015р. складає 267 798,72 грн., сума 3% річних за несвоєчасне виконання судового рішення складає 18933 грн. 28 коп. Оскільки позивач, як інвалід ІІ групи звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1% від розміру задоволених вимог, але не менше 551 грн. 20 коп., та не більше 6890 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved