Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , спадщину якого прийняла його дружина та відповідно мати позивача - [PERSON] , оформивши на себе право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку. При житті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з надвірними спорудами заповіла позивачу та сину - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, не оформивши на себе право власності на спадкове майно. Позивач прийняла спадщину свого брата [PERSON] , оскільки вчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак спадщину [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] (відповідач), частково оформивши на себе право власності на його спадкове майно. При цьому позивач не може оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку через нотаріальну контору у зв`язку з неможливістю видачі свідоцтва про право на спадщину на одного спадкоємця. На підставі викладеного позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, а розгляд справи проводити за її відсутності. У судове засідання сторони не з`явились. Відповідач подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 46). [PERSON] (далі - третя особа-1) подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти задоволення (а.с. 45). [PERSON] (далі - третя особа-2) також подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти задоволення (а.с. 47). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21 березня 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 20 червня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 10). Позивач є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22 грудня 1960 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Після укладення шлюбу з [PERSON] позивач набула прізвище свого чоловіка " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 3 червня 1978 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Померлий [PERSON] був рідним братом позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11 листопада 1957 року серії [NUMBER] (а.с. 29). Відповідно до довідки Чорнобаївської селищної ради Черкаської області від 11 червня 2019 року № 2085 (а.с. 21), виданої на підставі погосподарської книги № 4 (особовий рахунок № [NUMBER] ), [PERSON] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Черкаської області від 8 листопада 2019 року № 5125 (а.с. 22), виданої на підставі погосподарської книги № 4 (особовий рахунок № [NUMBER] ), [PERSON] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] (відповідачем). При житті [PERSON] , а саме 10 червня 1995 року, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори 10 червня 1995 року та зареєстрований у реєстрі за № 1386, відповідно до якого належний їй житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , заповіла [PERSON] і позивачу (а.с. 25). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , Ѕ частина якого належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 1995 року (а.с. 24), а інша Ѕ частина на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 8 червня 1995 року № 3809 (а.с. 23) та відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 16 січня 2020 року має ринкову вартість 71800,00 гривень (а.с. 16); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1812 га, кадастровий номер 7125155100:01:000:1393, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 766970 від 24 березня 2010 року (а.с. 15), що також підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 червня 2019 року № НВ-7110703302019, нормативною грошовою оцінкою 37030,99 гривень (а.с. 17). При цьому судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 11-14). Відповідно до змісту листів Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 8 лютого 2020 року (вих. №№ 14-01/16 та 15-01/16) (а.с. 48, 53), що надійшли у відповідь на запити суду (а.с. 43, 44), після смерті [PERSON] подані заяви про прийняття спадщини від імені [PERSON] і позивача (а.с. 54, 55), свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору звернулися позивач і відповідач (а.с. 49, 50). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 24 грудня 2019 року (вих. № 1122/02-16) позивачу повідомлено, що їй неможливо видати свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані житловий будинок і земельну ділянку, оскільки подана заява про прийняття спадщини відповідачем, яка є спадкоємцем першої черги за законом, а вона є спадкоємцем другої черги, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 28). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем другої черги спадкування, прийняла спадщину свого померлого брата [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. При цьому відповідач, будучи спадкоємцем першої черги спадкування, також прийняла спадщину свого померлого чоловіка [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, частково оформивши свої спадкові права. Однак сторони не досягли між собою згоди щодо поділу вказаних житлового будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки, що стало перешкодою в оформленні спадкових прав позивача в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки спадкоємці не досягли між собою згоди щодо поділу вказаного спадкового майна, а тому такий поділ можливий лише у судовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем і третіми особами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, позивачем подано заяву про повернення їй 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с. 56). Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем під час подання позову сплачено судовий збір у розмірі 1088,31 гривень, що підтверджується квитанцією від 21 січня 2020 року (а.с. 4). У зв`язку з визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 544,16 гривень (1088,31 / 2), сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved