Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді [PERSON]» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 27.08.2008 року між нею та АТ «Індустріально-експертний банк» (скорочена назва АТ «Індекс-Банк»), який пізніше перейменовано на ПАТ «Креді [PERSON] - Банк» було укладено кредитний договір №552/706916 в іноземній валюті на загальну суму 12817.07 доларів США для придбання автомобіля. 19.12.2014 року на адресу позивача від Відділу Державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції надійшла постанова від 15.12.2014 року ВП №45689385 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, з якої вона зрозуміла, що на підставі виконавчого напису №1895 від 12.09.2014 року, виданим приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON], в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Креді [PERSON] Банк» у розмірі 95473,22 гривень, розпочато звернення стягнення на її майно, а саме автомобіль марки DAEWOO-FSO, модель LANOS, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. З вказаним виконавчим написом позивач [PERSON] не згодна, вважає що сума заборгованості, яка вказана нотаріусом на виконавчому написі, не відповідає фактичній, тобто не є безспірною. Крім того, вважає, що заборгованість за кредитом повинна стягуватися виключно у судовому порядку. За ствердженням позивача, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». В своєму позові [PERSON] зазначає, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин,- не передбачено. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] прохає суд визнати виконавчий напис №1895 від 12.09.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON], відносно її рухомого майна: автомобіля марки DAEWOO-FSO, модель LANOS, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не зявилась, її представник адвокат [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримує заявлені вимоги та прохає розглянути справу без своєї участі, та за відсутності позивача на підставі наданих доказів (а.с.51). Відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Креді [PERSON]» надав суду заяву, згідно якої прохає суд розглянути справу за відсутності свого представника. При цьому відповідач зазначив, що позов не визнає, та надав заперечення на позовну заяву, в якій посилається на те, що виконавчий напис є законним, вчинений з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Отже ПАТ «Креді [PERSON]» прохає суд залишити позов [PERSON] без задоволення(а.с. 25-26, 39, 46, 47) . Третя особа Відділ Державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції також надала суду заяву щодо розгляду справи у відсутності свого представника. При цьому в письмових поясненнях, направлених на адресу суду, третя особа підтвердила, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1895, виданого 12.09.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу про звернення стягнення на транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO-FSO, модель LANOS, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON]- з метою погашення заборгованості перед ПАТ «Креді [PERSON]» в розмірі 95\~473,22 грн. Державним виконавцем служби 15.12.2014 року було винесено постанову про накладення арешту на вищезазначений транспортний засіб, належний [PERSON] (а.с.52-53) Отже суд, враховуючи позицію сторін, третьої особи, дослідивши надані у справі докази, дійшов наступних висновків: Частиною 3 ст. 10 ЦПК України та ч.1ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна і зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК Украни доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 27.08.2008 року між [PERSON] та АТ «Індустріально-експертний банк» (скорочена назва АТ «Індекс-Банк»), який пізніше перейменовано на ПАТ «Креді [PERSON]», було укладено кредитний договір №552/706916 в іноземній валюті на загальну суму 12817.07 доларів США для придбання автомобіля (а.с.12-18). 12.09.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки DAEWOO-FSO, модель LANOS, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] Вказаний автомобіль переданий у заставу ПАТ «Креді [PERSON]» (яке є правонаступником всіх прав та обовязків АТ «Індустріально-експертний банк») на підставі Договору застави № 421 від 24.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 24.12.2008 року, за реєстровим № 6821, додаткової угоди № 1 до Договору застави № 421 від 24.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 14.04.2009 року за реєстровим № 1125 у забезпечення виконання [PERSON] умов Кредитного договору №552/706916 від 27.08.2008 року та Договору про внесення змін та доповнень № 1 від 14.04.2009 р. до Кредитного договору №552/706916 від 27.08.2008 року. Стягнення проводиться за період з 24.12.2008 р. по 08.07.2014 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу вказаним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Креді [PERSON]» у розмірі: -86987 грн. 21 коп. строкова заборгованість; - 2590 грн. 23 коп. - прострочена заборгованість; - 985 грн. 30 коп. нараховані відсотки; - 2013 грн. 26 коп. прострочені відсотки; - 97 грн. 22 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентна винагорода, що всього складає 92\~673 грн. 22 коп., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 2800 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 1895 (а.с.56). На виконання вищезазначеного виконавчого напису 04.12.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції [PERSON] було відкрито виконавче провадження (а.с.54). 15.12.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції [PERSON] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Креді [PERSON]» у розмірі 95473,22 гривень, було ухвалено постанову ВП №45689385 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, розпочато звернення стягнення на належний позивачу транспортний засіб - автомобіль марки DAEWOO-FSO, модель LANOS, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. В ході судового розгляду суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Креді [PERSON]» у розмірі 95473,22 гривень за кредитним договором №552/706916 від 27.08.2008 року, яка зазначена в виконавчому написі №1895 від 12.09.2014 року приватного нотаріуса [PERSON], та вбачається з постанови Відділу Державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції від 15.12.2014 року за виконавчим провадженням №45689385 - не є безспірною. Відповідачем не надано суду доказів підтверджуючих безспірність заборгованості позивача на дату вчинення виконавчого напису №1895 від 12.09.2014 року, документів первинної бухгалтерської документації, оформлених у відповідності до норм статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а також будь-яких інших письмових доказів, які підтверджують безспірність заборгованості відповідно до норм статті 88 Закону України "Про нотаріат", пункту 284 Інструкції та підпункту "б" частини 2 пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172 (а.с.10). Згідно із ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Між іншим, судом встановлено, що на час укладення кредитного договору №552/706916 від 27.08.2008 року [PERSON] та ПАТ «Креді [PERSON]» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса, у відповідності до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що діяв на момент укладення кредитного договору. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Так, Постановою Верховного Суду України від 15 листопада 2010 року у справі № 19/164, Постановою Верховного Суду України по справі № 3-134гс11 від 12 грудня 2011 року, Постановою Верховного Суду України по справі № 6-70цс12 від 3 жовтня 2012 року, Постановою Верховного Суду України по справі № 6-54цс13 від 12 червня 2013 року, Постановою Верховного Суду України по справі № 6-89цс14 від 9 липня 2014 року, визначено, що при вирішенні спору по визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд повинен керуватися не Законом України «Про заставу», а Законом України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень», дійсним на момент укладення кредитного договору. Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Зазначені обставини, за висновком суду, свідчать про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та підлягають задоволенню.

Outcome: approved