Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк" (далі-позивач) звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON], відповідач) третя особа: [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], третя особа) про звернення стягнення. В процесі розгляду справи Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було залучено до розгляду в якості третьої особи. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.10.2007 року укладено кредитний договір №К4Н0GA0000000078 (далі по тексту - Кредитний договір), згідно якого третя особа отримала кредит у розмірі 96000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено 31.10.2007 року договір іпотеки №К4Н0GA0000000078 (далі по тексту - Договір іпотеки), згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 55,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дане майно належить відповідачу на праві власності. Відповідач належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором в термін, встановлений договором, не сплачує, решту заборгованості не повертає. Станом на 15.10.2013 року відповідач має заборгованість за Кредитним договором у розмірі 271028,57 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 96148 дол. США 70 цент., заборгованості по процентам за користування кредитом - 52666 дол. США 11 цент., заборгованості по комісії за користування кредитом - 10368 дол. США 00 цент., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 98909 дол. США 84 цент.; штраф (фіксована частина) - 31 дол. США 29 цент.; штраф (процентна складова) - 12904 дол. США 63 цент. В судовому засіданні представник позивача Нікеркін М.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечила з приводу задоволення позовних вимог, просила відмовити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації - [PERSON] заперечила з приводу задоволення позовних вимог, просила відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до листа Заступника директора [PERSON], згідно з повідомленням УДППЗ "Укрпошта", тимчасово призупинено приймання до пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів Донецької області та Луганської області, у зв'язку з чим третя особа повідомлялася про розгляд справи, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі Судової влади України за адресою: sh.ki.court.gov.ua. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 31.10.2007 року укладено кредитний договір №К4Н0GA0000000078, згідно якого третя особа отримала кредит у розмірі 96000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено 31.10.2007 року договір іпотеки №К4Н0GA0000000078, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 55,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дане майно належить відповідачу на праві власності. Відповідно до п. 2.3.7 Кредитного договору, банк має право стягнути Кредит до настання дати, передбаченої п. 7.1. Договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3. Згідно п. 4.1 Кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 7.4 Договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховуються. Як вбачається зі змісту п. 7.1.2. Кредитного договору, у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 7.1.1. (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Відповідно до п. 16.7.1. Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до приписів статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється, зокрема, за рішенням суду. Разом з тим, слід зазначити, що на момент розгляду справи є чинним та обов'язковим до застосування Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" №1304-VІІ (далі по тексту - ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"). Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. В процесі розгляду справи, судом було направлено запит до Відділу реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, у відповідь на який Відділом реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві направлено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої вбачається, що станом на 24.12.2014 року за фізичною особою [PERSON] відсутні відомості про право власності на нерухоме майно (а.с. 185). Відповідно до Довідки Форми №3, яка видана ТОВ "КИЙГРАДСЕРВІС" від 19.09.2014 року, в квартирі [ADDRESS], зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON] (дочка, 1998 р.н.), [PERSON] (син, [INFO] р.н.), [PERSON] (син, [INFO] р.н.), [PERSON] (а.с. 118). З огляду на те, що квартира, на яку позивач просить звернути стягнення, є предметом іпотеки, виступає як забезпечення зобов'язань [PERSON] за споживчим кредитом (п. 7.1. Кредитного договору), наданим йому ПАТ КБ "Приват Банк", є постійним місцем проживання відповідача та членів її сім`ї, та враховуючи те, що у відповідача у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, та площа квартири не перевищує 140 кв.м., то на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Тому, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до [PERSON], третя особа: [PERSON], Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про звернення стягнення є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed