Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів мотивуючи тим, що 01.07.2015 року рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області з відповідача було стягнуто аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15 червня 2015 року і до досягнення повноліття. В даний час розмір аліментів призначений раніше судом є меншим ніж встановлений на даний час законом, а тому ставить її у невигідне матеріальне становище,\~ тому просить змінити розмір аліментів і стягувати з відповідача на її користь на утримання\~ дітей аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивачка\~ в судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву в якій просить слухати справу без її участі, позов підтримує повністю, просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не зявився, причин суду не повідомив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому за таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 01.07.2015 року №151/514/15-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15 червня 2015 року і до досягнення повноліття. На виконання даного рішення суду 13.07.2015 року Чечельницьким районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або отримувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров'я когось із них. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст.ст. 182, 184 СК України, має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. При визначенні зміни розміру аліментів суд враховує, фактичні обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, приймаючи до уваги зміну матеріального становища дитини за рахунок зміни розміру прожиткового мінімуму та росту цін, вважає вимоги позивача обгрунтованими та законними, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно 4.2 ст. 3 Конвенції "Про права дитини" держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи наведені обставини і те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, засади справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів. Що стосується періоду з якого слід розпочати стягнення аліментів у новому розмірі суд враховує, що відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача в користь держави \~необхідно стягнути 704,80 гривень судового збору за подачу позову до суду, оскільки позивач звільнена від сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved