Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

16.06.2015 року позивач - ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить суд: стягнути з [PERSON] (і.н. [NUMBER]) на користь ПАТ КБ «Укргазбанк» (01004, м.Київ, вул. Червоноармійська, 39, код ЄДРПОУ 23697280, МФО 320478) заборгованість за кредитним договором № 366/П від 19.03.2007 року на загальній сумі 15 454 єврота 49,06 грн., з яких: заборгованість по кредиту строкова - 12730,00 євро, заборгованість по простроченому кредиту - 2246,70 євро, заборгованість по процентам поточна 29,91 євро, заборгованість по простроченим процентам 447,70 євро, розрахунок пені за прострочення сплати кредиту-40,07 грн., розрахунок пені за прострочення сплати процентів - 8,99 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 366/П від 19.03.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартира [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м та належить [PERSON] на підставі договору купівл-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 13.09.2014 року реєстр. №17302, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 13.09.2014 року № 100086 та в Комунальноиу підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у книзі 525пр на стор. 192, номер запису 269; реєстраційний № 7184091, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмету іпотеки визначеного суб'єктом оціночної діяльності згідно чинного законодавства; витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн. стягнути з відповідачів. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 19.03.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем - громадянином України [PERSON] був укладений кредитний договір № 366/П, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 37430,00 євро на строк з 19.03.2007 р. по 19.03.2019р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та громадянкою України [PERSON], яка є майновим поручителем за громадянина [PERSON] за кредитним договором був укладений договір іпотеки від 19.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. за реєстровим № 3097. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м та належить [PERSON] на підставі договору купівл-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 13.09.2014 року реєстр. №17302, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 13.09.2014 року № 100086 та в Комунальноиу підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у книзі 525пр на стор. 192, номер запису 269; реєстраційний № 7184091. Невиконання відповідачами взятих на себе зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ АБ "Укргазбанк" до суду із відповідним позовом. У судове засіданні представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі про час та місце судових засідань повідомлені належним чином, у судові засідання не з'явилися, про поважність причин відсутності не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 19.03.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем - громадянином України [PERSON] був укладений кредитний договір № 366/П, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 37430,00 євро на строк з 19.03.2007 р. по 19.03.2019р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12% річних. Згідно з пунктом 3.3.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом щомісячно рівними частинами згідно додатку № 1 до кредитного договору на рахунок [NUMBER], а також зобов'язаний використати та повернути кредит в сумі 37430,00 євро не пізніше 19 березня 2019 року. Крім того, згідно п.3.3.2. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12% річних, на рахунок [NUMBER] в ОФ АБ «Укргазбанк», МФО 328759, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1. цього договору. У разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.2.8. цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості, а саме на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховуються виходячи із 13% річних починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. При цьому, пунктами 3.1.3 - 3.1.6 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються на фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишкуна позичковому рахунку. При розрахунку процентів враховується перший день користування кредитом і не враховується останній день користування кредитом. Проценти нараховуються, шляхом застосування методу «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяць та у році(365 або 366 днів). Проценти нараховуються за зобов'язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення. Враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом. Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, притриманням, завдатком. Відповідно до 5.3 вищезазначеного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,1% річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен днь прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Згідно вимог ч.2 п.5.3. п.5.8. кредитного договору, сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку, в повному обсязі. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та громадянкою України [PERSON], яка є майновим поручителем за громадянина [PERSON] за кредитним договором був укладений договір іпотеки від 19.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. за реєстровим № 3097. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м та належить [PERSON] на підставі договору купівл-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 13.09.2014 року реєстр. №17302, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 13.09.2014 року № 100086 та в Комунальноиу підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у книзі 525пр на стор. 192, номер запису 269; реєстраційний № 7184091. У відповідності до вимог п.3.1.5 договору іпотеки, у випадку, якщо в момент настання терміну виконання будя-якого зобов'язання за кредитним договором (сплата процентів та/або повернення кредиту), зобов'язання відповідачем в повному обсязі або в частині виконано не буде, Банк має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами або залишити у своїй власності предмет застави шляхом погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок власних коштів у відповідності з цим договором. Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредиту, 20.05.2014року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся на адресу відповідача з повідомленнями про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання у десятиденний строк та вимогою про добровільне виконання порушеного зобов'язання, погасити наявну заборгованість у повному обсязі зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням усіх штрафних санкцій, яке було надіслано на адресу відповідача, що підтверджується претензією про повернення заборгованості (а.с. 22 ) Відсутність відповіді на надіслане повідомлення, а також невиконання відповідачами своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Як вбачається із наданої представником довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 06.03.2015 року у позичальника наявна заборгованість за кредитним договором, яка дорівнює 15454,31 євро та 49,06 грн., що складається з: заборгованість по кредиту строкова - 12730,00 євро, заборгованість по простроченому кредиту - 2246,70 євро, заборгованість по процентам поточна 29,91 євро, заборгованість по простроченим процентам 447,70 євро, розрахунок пені за прострочення сплати кредиту-40,07 грн., розрахунок пені за прострочення сплати процентів - 8,99 грн. Доказів сплати зазначеної суми відповідачам, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 33 та Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Виходячи зі змісту ст. 39 Закону „Про іпотеку", пункту 4 ч.1 ст. 215 ЦПК при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає доказуванню загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки може бути відмовлено, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Таким чином, зважаючи на зміст цієї норми при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом із вартістю іпотечного майна. Аналогічне роз'яснення містить пункт 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за яким при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість [PERSON] перед банком становить 15 454,31євро. Пунктом 2.2 договору іпотеки від 19.03.2007 року сторони визначили, що вартість предмета іпотеки (квартири) складає 554 000 (п'ятсот п'ядесят чотири тисячі) грн. Сторони не скористалися правом клопотати про призначення судової експертизи з метою встановлення дійсної ринкової вартості предмета іпотеки на цей час. При цьому, суд враховує можливість істотного збільшення в ціні предмету іпотеки внаслідок падіння курсу гривні України та спливу часу. Виходячи з передбаченої договором вартості іпотечного майна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем є співмірною з вартістю предмета іпотеки. За таких обставин суд вважає за можливе задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 08.09.2015р. (а.с. 73) за [PERSON] зареєстрована квартира за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, суд зазначає, що норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не розповсюджуються на правовідносини, що виникли по даній справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню у рівних частках з відповідачів на користь позивача - ПАТ АБ «Укргазбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved