Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

15 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із даною позовною заявою. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 29.07.1986 по 10.04.1992 року працювала у бурякорадгоспі Ходорівського цукрокомбінату, а з 22.04.1992 по 05.06.1996 р. працювала дояркою у ВАТ НГг"Ходорівське". Відповідно до довідки виданої Жирівською сільською радою вона помилково пропущена у списках громадян, яким належить земельна частка(пай). 11.09.2014р. вона звернулась до Жирівської сільської ради із заявою про включення її у списки, однак їй було відмовлено через те, що такі додаткові списки у даний час не формуються. Після звільнення її з роботи вона неодноразово зверталась з із заявами про включення її у списки на одержання середньої земельної частки(паю), однак її так і не було включено у такі списки, тому просить винести рішення про визнання за нею права на земельну частку(пай) у розмірі 1,8 га вартістю 14102, 25 грн.. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Жидачівської РДА Львівської області за довіреністю - Мельник Р.С. позов не визнав та пояснив, що позовні вимоги позивача не грунтуються на вимогах чинного законодавства.До жодної категорії осіб, яким належиться право на земельну частку (пай) згідно діючого на той час законодавства, позивач не відносилася (не була членом колективного господарства, не відноситься до пенсіонерів, які працювали в господарстві не була працівником соціальної сфери), а тому в позові про визнання за позивачем права на земельну частку(пай) слід відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити з наступних підстав. Представник третьої особи - Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області вважає, що заявлені вимоги є безпідставними і їх задоволені слід відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, та представника третьої особи, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 29.07.1986 року по 10.04.1992 року працювала у бурякорадгоспі Ходорівського цукрозаводу, а із 22.04.1992 року працювала у державному насінневому господарстві"Ходорівське", яке 04.04.1996 року було переіменовано у ВАТ "НГ"Ходорівське", звідки 05.06.1996 року була звільнена за власним бажанням. У подальшому вона знаходилась на обліку в центрі зайнятості, що стверджується копією її трудової книжки. Відповідно до розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21.05.1997 року було затверджено проект роздержавлення та приватизації земель із змінами в список осіб, які мають право на середню земельну частку по ВАТ "НГ" Ходорівське" та прізвище позивача серед осіб , які мають право на середню земельну частку по ВАТ "НГ "Ходорівське" відсутнє. Статтею 6 ч. 6-8 Земельного Кодексу України (із змінами та доповненнями внесеними Законом України від 13.03.1992 року № 2196-ХП) право на земельну частку (пай) мають особи, що працюють у сільському господарстві, пенсіонери, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають в сільській місцевості, а також особи, зайняті у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ, організацій. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері належать працівники освіти, охорони здоров"я, культури, побутового обслуговування населення, зв"язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів. Відповідно до Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. № 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" установлено, що кожному члену КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Указ проголосив, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, обміну, успадкування, застави. У разі виходу із зазначених підприємств, їх члени мають право на отримання земельної ділянки в натурі. Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними на підприємствах із числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству приймається районною державною адміністрацією. Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. З оцінки наявних в справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач на час паювання сільськогосподарських земель на території Жирівської сільської ради у 1997 році не була членом колективного сільськогосподарського підприємства - ВАТ "НГ "Ходорівське", а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв"язку із безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed