Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

25 квітня [PERSON] звернувся до суду до ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» з зазначеними позовними вимогами. Позов мотивований тим, що 05 листопада 2013 р. між ним та ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» було укладено договір фінансового лізингу №000184. Предметом договору є сільськогосподарська техніка - трактор «Беларус - 892» . Позивач 05.11.2013 р. оплатив рахунок на суму 17000,00грн. з зазначенням авансового платежу за угодою №000184, як було домовлено під час попередніх переговорів. Але компанія відмовилась передавати трактор з посиланням на те, що договором передбачено сплату авансового платежу в розмірі 50% від вартості предмету лізингу і комісії за передачу предмета лізингу в розмірі 3% від ціни предмета лізингу, а сплачена ним сума є комісією за організацію та оформлення спірного договору. Зазначена угода порушує його права як споживача, містить несправедливі умови, а також суперечить положенням Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України «Про фінансовий лізинг». Враховуючи викладене, просив визнати недійсним укладений між сторонами договір фінансового лізингу №000184 від 05.11.2013 року , стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» на його користь 17000,00грн., отриманих за недійсним правочином, а також стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, просив справу розглянути без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутності, надав письмові заперечення, з яких вбачається, що 05.11.2013р. між сторонами було укладено договір фінансового лізингу №000184 з відповідними додатками до нього. За умовами договору відповідач придбає у власність предмет лізингу і надає його позивачу за плату у тимчасове володіння та користування на умовах даного договору. Позивач особисто підписав кожну сторінку договору. Договір повністю відповідає вимогам діючого цивільного законодавства України, умови викладені детально і ясно, а тому позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. На виконання умов договору 05.11.2013р. позивачем було здійснено оплату комісії за організацію договору лізингу в розмірі 17000,00грн. Оскільки позивачем не було сплачено передбачений договором авансовий внесок у розмірі 50% від вартості товару, то у відповідача відсутня можливість передати обраний ним товар у володіння та користування позивача. Умовами договору передбачено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до сплати останнім на рахунок лізингодавця авансового платежу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію данного договору лізингоодержувачу не повертається. На підставі викладеного просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 05.11.2013 р. між ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №000184. Предметом договору є трактор «Беларус-892» вартістю 170000,00грн. (а.с. 12-26) Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. За положенням ч.2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаний недійсним в цілому. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до пункту 8.2.1 спірного договору від 05.11.2013 р. склад лізингових платежів у грошовому вигляді не зазначено, а визначено, що перший лізинговий платіж складається із : а) комісійної винагороди лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням цього договору, яка розраховується, як комісія за організацію, яка визначена у додатку №1 до даного договору; б) авансу ціни предмета лізингу, який розраховується, як авансовий платіж, який визначається у додатку №1 до даного договору; в) комісійної винагороди лізингодавцю за передачу предмета лізингу, як платіж, що покриває витрати лізингодавця, пов'язані з організацією передачі предмета лізингу. Пунктами 8.2.2, 8.2.3 спірного договору визначені періодичний авансовий платіж та другий лізинговий платіж за складною формулою, а саме: ПАП= АП- ПВ/ТС, де ПАП - періодичний авансовий платіж, АП -авансовий платіж, ПВ - початковий внесок, ТС - термін сплати авансового платежу (а.с. 17). У додатку №1 до укладеного договору зазначена вартість предмета лізингу 170000 грн., відсоток платежів 50%, сума виплат 85000грн. щомісячний платіж 7083,33 грн., комісія за організацію (10%) 17000 грн., комісія за передачу ( 3%) 5100 грн. (а.с.24). У додатку №2 до спірного логовору зазначено вартість предмета лізингу 170 000 грн., авансовий платіж 50%, сума лізингу 85000 грн., викупна вартість 2550 грн, відсоткова ставка 10%, комісія 5% та щомісячний платіж 2022,14 грн., а також витрати, які сплачує лізингоодержувач за відвантаження предмета лізингу комісію за передачу автомобіля в сумі 5100 грн. (а.с.25). 05.11.2013 р. позивачем на рахунок відповідача було перераховано 17000 грн. у якості первісного внеску за спірним договором , що підтверджується копією квитанції (а.с. 27). У цьому зв'язку неможливо встановити на сплату якого саме платежу за договором внесена позивачем зазначена вище сума. Враховуючи характер і суть правовідносин, що склалися між сторонами, як це вбачається із наведених вище і встановлених судом обставин, і зважаючи на те, що за обставинами справи, умови спірного договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворився дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, а ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» не надало належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості визначеної комісії в розмірі 10% вартості предмета лізингу лише за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням цього договору чи спричинених на цій стадії виконання договору збитків при його розірванні, що унеможливлюють повернення сплачених позивачем грошових коштів, суд вважає, що є достатні правові підстави для задоволення позову. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача, викладені у запереченнях проти позову, відносно того, що позивач був належним чином ознайомлений з умовами договору, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач не мав реальної можливості при укладенні договору детально ознайомитися з його умовами, зважаючи на їх непрозорість, а перерахування 17000 грн. на адресу відповідача 05.11.2013 р., тобто в день підписання договору, без зазначення конкретного призначення платежу, свідчить цьому підтвердженням. Сплата 10% від вартості предмета лізингу в сумі 17000 грн., лише за організаційні заходи пов'язані з підготовкою та укладенням договору, є тією обставиною, при роз'ясненні якої договір укладений не був би, як такий що не відповідає принципу справедливості, а його розмір є неспівмірним з затратами лізингодавця при укладенні договору, оскільки за вчинення лізингодавцем інших дій на виконання договору, передбачені інші платежі, які належить сплатити лізингоодержувачу. Суд також вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved