Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

06 жовтня 2020 року представник позивача ОСББ "Дороша" - адвокат Бороденко Р.В. звернулася до суду із уточненою позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованість по членським внескам ОСББ "Дороша" в сумі 4 675 грн. Позовні вимоги мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якому ОСББ «Дороша» здійснює утримання та обслуговування будинку. 25.04.2019 року членами ОСББ протоколом №2 було прийнято рішення про внесення членських внесків в розмірі 5 грн. за кожний квадратний метр житлової площі. Так, відповідно до підписаного листа відповідачем [PERSON] зобов`язаний був сплачувати 275 грн. щомісячно на рахунок ОСББ "Дороша" членські внески. Щомісяця позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з, однак з червня 2019 року по жовтень 2020 року вказані кошти відповідачем не сплачуються, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 4 675 грн. Згідно статуту ОСББ "Дороша", затвердженого установчими зборами ОСББ від 14.04.2019 року, співвласник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Позивач вказав, що 02.03.2020 року та 27.07.2020 року він направляв відповідачу листи з проханням погасити борг, однак заборгованість не погашена. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 4 675 грн., а також просить стягнути понесені судові витрати в розмірі 2102 грн. судового збору та 1 170 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача Бороденко Р.В. в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву з проханням проводити розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується із ст. 280 ЦПК України, позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 14 квітня 2019 р. Установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] було прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дороша», та відповідно до порядку денного було обрано правління об`єднання у кількості 3 осіб. Відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено ОСББ «Дороша», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Пунктом 2 розділу V Статуту ОСББ «Дороша» передбачено, що співвласник зобов`язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. На засіданні правління ОСББ «Дороша» головою правління було обрано Ліванжі М.М . Відповідне рішення було оформлено Протоколом засідання правління № 1 від 14.04.2019 р. 14 квітня 2019 р. був затверджений список співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , до якого увійшов [PERSON] , що підтверджується його підписом. Додатком до протоколу установчих зборів ОСББ «Дороша», які відбулися 14 квітня 2019 року, що оформлено Протоколом № 1 від 14.04.2019 р., [PERSON] власник квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,4 м.кв. своїм підписом надав згоду на створення, затвердження та вибори правління ОСББ "Дороша". Протоколом № 2 від 27.01.2019, створеного об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дороша» було затверджено розмір внесків з управління багатоквартирним будинком у розмірі 5 грн. за кв. м. Листом письмового опитування співвласника від 26.04.2019 р., [PERSON] надав згоду про встановлення розміру внесків в розмірі 5 грн., що підтверджується його підписом. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,4 кв.м. згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 15.05.1995 р.. Відповідач не виконує в повному обсязі встановлений статутом і чинним законодавством обов`язок по сплаті щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території. На листи від 02.03.2020 р. та 27.07.2020 р., направлених відповідачу, щодо необхідності сплати заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території відповідач відповіді не надав і суму заборгованості не погасив. Відповідно до розрахунку заборгованості по членським внескам ОСББ "Дороша" власником квартири [NUMBER] [PERSON] за період з червня 2019 року по жовтень 2020 року включно нараховувались належні до сплати внески за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. Загальна сума заборгованості складає 4 675 грн. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог частини першої статті 1, частини першої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (надалі - Закон) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є юридичною особою, яка створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (частина четверта статті 4 Закону ). За змістом вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Частинами першою, п`ятою статті 22 Закону передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону. Відповідно до частини першої, шостої статті 13 Закону якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів (частина перша статті 17 Закону). Згідно статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. За приписами частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 332 ЦК України). Згідно положень статті 22 Закону власники квартир, приміщень зобов`язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об`єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати за відповідними рахунками у примусовому порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішнь обудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 Цивільного кодексу України»). Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність боргу за житлово-комунальні послуги не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином. Такі висновки міститься в постановах Верховного Суду (справа №522/2173/14 від 26 лютого 2020 року, справа №755/12038/15-ц від 23 січня 2020 року, справа №755/10638/17 від 16 вересня 2020 року, справа № 210/1958/15-ц від 22 липня 2020 року). Отже судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної сплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, відповідно до якої застосовується відповідальність за прострочення грошового зобов`язання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з квитанції №0.0.1856254108.1 від 02.10.2020 р. та платіжного доручення №4 від 29.10.2020 р. позивачем при зверненні з даною позовною заявою було сплачено 2 102 грн судового збору. Також позивачем було витрачено 1 170 грн на професійну правничу допомогу, що актом виконаних робіт та прибутковим касовим орденом №20 від 15.07.2020 р. Статею 137 ЦПК України становлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, при цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, витрати понесені позивачем на оплату позовної заяви судовим збором, згідно квитанції №0.0.1856254108.1 від 02.10.2020 р. та платіжного доручення №4 від 29.10.2020 р у сумі 2 102 грн., яка, у відповідності до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", є мінімальною сумою судового збору (на 2020 рік, коли даний позов подано в суд) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 170 грн належить стягнути на його користь з відповідача. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved