Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У травні 2013 р. представник позивача [PERSON], від її імені звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що батько позивачки - [PERSON], який помер [INFO] р., за життя являвся власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходять в [ADDRESS] . Зазначений будинок та земельна ділянка були передані покійним в іпотеку на користь [PERSON] за договором іпотеки від 17.10.2011 р., в якості забезпечення виконання основного зобов'язання [PERSON] за договором позики, укладений між [PERSON]та [PERSON] Оскільки основне зобов'язання за договором позики не було виконане, [PERSON] звернула стягнення на предмет іпотеки, зареєструвавши за собою 25.06.2012р. право власності на згаданий житловий будинок . Вважає, що реєстрація права власності на предмет іпотеки відбулась з порушеннями, оскільки на момент здійснення такої іпотекодавець [PERSON] помер, вказаний житловий будинок входить до складу спадщини, а тому оскаржувана реєстрація права власності за [PERSON] порушує права спадкоємців померлого. З цих підстав просить визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію прав, яка була здійснена за [PERSON] 25.06.2012р. на житловий будинок по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що у жовтні 2011р.між нею та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в сумі 43725,00 дол.США. На забезпечення виконання зобов'язання за даним договором , її батько передав в іпотеку належні йому житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований. Позика нею не повернута, до спливу строку сплати якої її батько помер. Вона з сестрою [PERSON] являються спадкоємцями майна померлого, тому звернулись до нотаріуса з відповідними заявами. Однак не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати його у встановленому законом порядку, оскільки [PERSON] у травні 2012р. зареєструвала за собою право власності на будинок на підставі договору іпотеки. Вважає, що [PERSON] неправомірно зареєструвала право власності на спадкове майно, тому просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Вважає, що [PERSON] провела реєстрацію за собою права власності на спірний будинок без дотримання вимог діючого законодавства, оскільки право власності на спірний будинок оформила після смерті Іпотекодержателя. Зазначив, що повідомлення Іпотекодавця та Боржника про повернення всієї суми позики, направлене їм 28.08.2012р. нотаріусом, а не Іпотекодержателем, що суперечить вимогам ст.35 ЗУ «Про іпотеку». Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, ставлення до позову не зазначив. Представник відповідача 2 [PERSON] проти позову заперечив, в задоволенні якого просить відмовити. Пояснив, що укладені 17.10.2011р. Договір позики грошових коштів та Договір іпотеки , відповідають вимогам закону, та не оспорювались в судовому порядку. Отримані від [PERSON] кошти [PERSON] повинна була повертати згідно узгодженого графіку, але до даного часу нічого не повернула. Направлена на адресу [PERSON] та [PERSON] заява про повернення боргу, підписана [PERSON], від імені якої така була направлена на їх адресу нотаріусом, що передбачено діючим законодавством. Про те, що [PERSON] помер у [INFO], [PERSON] не знала на час реєстрації за собою права власності на спірний будинок, про це їй стало відомо тільки у грудні 2012р., і дану обставину позивач не спростувала в суді . Зазначає, що реєстрація права власності за [PERSON] здійснена у травні 2012р., а позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у серпні 2012р., тому порушення прав спадкоємців не було. Вважає, що реєстрація права власності спірного будинку за [PERSON] проведена у відповідності до вимог діючого законодавства, і що позивач не надала доказів порушення її прав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи , причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та зібрані докази, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити. Судом встановлено, що 17 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого [PERSON] отримала від [PERSON] позику у розмірі 348 925,50 грн., що еквівалентно 43 725,00 доларів США. Сторонами при підписанні договору досягнуто згоди, що кінцевим строком повернення грошових коштів є 17 квітня 2012 року, зазначені кошти повертаються частинами, згідно узгодженого графіку, починаючи з 17.11.2011р. Договір посвідчений нотаріусом та зареєстрований за № 4522. В той же день, 17.10.2011р., з метою забезпечення повного виконання зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] за договором позики грошових коштів від 17 жовтня 2011 року, між [PERSON] (Іпотекодержателем) та [PERSON] ( Іпотекодавцем) був підписаний Договір іпотеки (без видачі заставної), згідно умов якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1444. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18862101, виданого 19 травня 2008 року ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок по [ADDRESS] Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №132018, від 22 липня 2010 року, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1210 га, що розташована за вище вказаною адресою. Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 березня 1962 року , позивач є донькою [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року у с.Басівка Пустомитівського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Як вбачається з заяви від 24 січня 2012 року, [PERSON] через приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] повідомила [PERSON] та [PERSON] про неналежне виконання [PERSON] основного зобов'язання за договором позики грошових коштів, поставила вимогу про повернення всієї суми позики та у зв»язку з чим попередила про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Дане повідомлення [PERSON] та [PERSON] отримали 28.01.2012р., але будь-яких коштів [PERSON] не повернула [PERSON] до даного часу. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 34611053, 25 червня 2012 року [PERSON] зареєстровала за собою право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності у [PERSON] є дублікат договору іпотеки (без видачі заставної) від 17 жовтня 2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1444. Судом витребувано та оглянуто в судовому засіданні копію спадкової справи № 39/2012 до майна померлого [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2012 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини померлого [INFO] її батька [PERSON], та у своїй заяві зазначила, що на її імя покійний [PERSON] склав заповіт, проте спадщину вона приймає за законом. Також повідомила нотаріуса про наявність договору іпотеки від 17.10.2011р., щодо майна померлого . Дружина померлого [PERSON] - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується її заявою від 14 серпня 2012 року. Окрім позивача, 29 травня 2013 року з заявою про прийняття вернулась до нотаріуса [PERSON] - донька померлого [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 546 ЦК України, застава є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 572, ч. 1 574 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Нормами ч. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 589, 590 ЦК України та ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до пункту 6 Договору іпотеки від 17 жовтня 2011 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], у випадку невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання, тобто договору позики грошових коштів, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки. Пункти 6.6. та 6.7. зазначеного договору іпотеки містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки, такий вправі задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу предмета іпотеки третій особі на підставі договору-купівлі продажу. Судом встановлено, що позивач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, відповідно до Договору позики грошових коштів від 17 жовтня 2011 року та мала невиконані боргові зобов'язання перед відповідачем [PERSON] Тому в останньої виникло право на задоволення своїх вимог, в тому числі, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Про неналежне виконання основного зобов'язання та намір задовольнити свої вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель [PERSON] повідомила іпотекодавця [PERSON] та боржника [PERSON] у встановленому законом та договором іпотеки порядку. За наведеного, суд приходить до висновку, що право власності на предмет іпотеки зареєстровано за [PERSON] правомірно. Що стосується реєстрації права власності на предмет іпотеки після смерті іпотекодавця [PERSON], слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України, в редакції, чинною на момент виникнення спірних правовідносин, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно ст. 23 ЗУ "Про іпотеку", у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником, він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Враховуючи, що у позивача станом на момент вчинення оскаржуваної реєстрації права власності на предмет іпотеки, не виникло право власності на спадкове нерухоме майно після смерті іпотекодавця, іпотека залишалась дійсною. [PERSON] є спадкоємцем іпотекодавця за законом та водночас боржником за основним зобов'язанням, тому суд приходить до висновку, що відповідачами жодних прав позивача не порушено, а реєстрація права власності на предмет іпотеки за [PERSON] є правомірною. Щодо можливого порушення прав спадкоємця [PERSON], то така до суду не зверталась та про порушення своїх прав не заявляла. За таких обставин позов є безпідставним .

Outcome: dismissed