Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ідріска Тур», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживача, стягнення збитку за невиконання договору про надання туристичних послуг. Позов мотивовано тим, що в серпні 2017 року позивач звернувся до ФОП [PERSON], яка є комерційним агентом ТОВ «Ідріска Тур», з метою придбання туристичних послуг - туру ES - Аликанте, що мав відбутися в період з 21.09.2017 року по 02.10.2017 року. ФОП [PERSON] є Турагентом Туроператора ТОВ «Ідріска ТУР» відповідно до агентського договору на реалізацію туристичних послуг №05/224 від 28.05.2012 року. ФОП - [PERSON] надала послуги щодо оформлення замовлення на ТОВ «Ідріска Тур», згідно якого позивач надав заявку про бронювання на себе, на [PERSON] та на [PERSON] наступних послуг: авіапереліт (Киев-Аликанте) - дата вильоту - 21.09.2017 року; авіапереліт (Аликанте-Киев) - дата вильоту - 02.10.2017 року; отель SUITOPIA (4*) Suitopia Sea VieW with kitchen/3 ADL) з 21.09.17 р. по 02.10.17 р.; - додаткові послуги - трансфер: ES- Груповий трансфер а/п-отель-а/п 21.09.2017 по 02.10.2017 року. Бронювання здійснювалось Турагентом з використання системи Оn-lіпе бронювання, можливість якого передбачена розділом 5 Агентського договору. Відповідно до п.2.1.1. Агентського договору, при наявності місць у готелях і авіаквитків Туроператор висилає Турагенту електронною поштою або факсом протягом 72 годин після одержання заявки на бронювання підтвердження бронювання у вигляді рахунків за замовленні і підтверджені послуги. 07.08.2017року позивач отримав підтвердження/лист бронювання за заявкою №50099, згідно якого Туристична компанія «Ідріска Тур» підтвердила бронювання замовленого туру та запропонувала звернутися до бухгалтерії компанії для оформлення рахунку-фактури. 08.08.2017року ТОВ «Ідріска Тур» виставило рахунок-фактуру №50099 від 08.08.2017 року на загальну суму 124 093,00 гривень. Рахунок був отриманий Турагентом через систему онлайн бронювання, передбачену Агентським договором, та переданий мені для оплати. 09.08.2017року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування №3 , згідно якого загальна вартість послуг становить - 135 279 грн., з яких 124 093 грн. - вартість туру , визначена Туроператором, а 11 186 грн. - вартість послуг Турагента. В момент підписання договору позивач сплатив ФОП [PERSON] 50% вартості послуг - 67 639,00 гривень, з яких 62 046,50 - 50% вартості туру, визначеної Туроператором та 5 592,50 грн. - 50% вартості послуг Турагента. Згідно п.3.3. Договору позивач був зобов'язаний до 31.08.2017 року остаточно розрахуватися за туристичне обслуговування та сплатити другі 50% вартості послуг. Із сплачених коштів ФОП [PERSON] вирахувала свою комісійну винагороду в сумі 5 592,50 гривень. Кошти в сумі 62 046,50 гривень ФОП [PERSON] 10.08.2017 року перерахувала на рахунок ТОВ «Ідріска Тур». 31.08.2017року позивач ознайомився на офіційному сайті ТОВ «Ідріска Тур» з інформацією щодо відміни рейсів. Туроператором було опубліковано оголошення про те, що з 31.08.2017 року раніше заявлені рейси здійснюватись не будуть, вони скасовані внаслідок недобросовісних дій партнерів, на даний момент ведеться підготовка документів для передачі на розгляд до суду. Для відшкодування грошових коштів туроператор просив направляти заяви на поштову адресу [ADDRESS]. 04.09.2017року ФОП [PERSON] повідомила позивача, що Туроператор ТОВ «Ідріска Тур» в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо організації надання туристичних послуг туристам. На подальші письмові та усні звернення позивача до ТОВ «Ідріска Тур», останні не відповідали. 04.09.2017року позивач звернувся до ТОВ «Ідріска Тур» з листом про повернення грошових коштів в розмірі 62 046,50 гривень, які були ним сплачені відповідно до умов договору на туристичне обслуговування №3. Однак відповідач гроші не повернув на лист не відповів. Просить стягнути з ТОВ «Ідріска Тур» на користь позивача суму завданих збитків в розмірі 62 046,50грн. 24.05.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.06.2018року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з підтвердження/листа бронювання (заявка № 50099) вбачається, що позивачем 07.08.207 року було обрато тур «ЕS-Аликанте» з 21.09.2017р. по 02.10.2017 року. До туристичних послуг за даним туром входило: - авіапереліт (Киев-Аликанте) - дата вильоту - 21.09.2017 року; - авіапереліт (Аликанте-Киев) - дата вильоту - 02.10.2017 року; - отель SUITOPIA (4*) Suitopia Sea VieW with kitchen/3 ADL) з 21.09.17 р. по 02.10.17 р.; - додаткові послуги - трансфер: ES- Груповий трансфер а/п-отель-а/п 21.09.2017 по 02.10.2017 року. Ціна туру становила 135 279 грн. Також слід зазначити, що тур було оформлено на три особи: позивача, його дружину [PERSON] та доньку [PERSON]. Суд звертає увагу на той факт, що бронювання туристичної послуги здійснювалося турагентом -ФОП [PERSON] за допомогою Оn-line бронювання, що передбачено розділом 5 Агентського договору № 05/224. Згідно рахунку-фактури № 50099 від 08.08.2017 року за оплату туристичних послуг, вказаних в листі бронювання, позивачу необхідно сплатити 124093,00 грн. З викладеного вбачається, що направивши на адресу турагентва - ФОП [PERSON] вищевказаного рахунку-фактури відповідач підтвердив бронювання туру. 09.08.2017 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір на туристичне обслуговування №3, відповідно до умов якого турагент, відповідно до заявки туриста на бронювання туристичних послуг та умов договору, за встановлену договором плату, зобов'язується забезпечити (організувати) надання туристичних послуг туристу, а останній зобов'язується на умовах договору прийняти та оплатити їх (а.с. 6-10). Згідно п. 2.1.2. вказаного договору, турагент зобов'язується забезпечити бронювання послуг та забезпечити (організувати) надання послуг туристу, відповідно до умов договору та явки туриста. Відповідно до п. 2.2.2. Договору, турист зобов'язаний оплатити вартість послуг відповідно до умов договору. Пунктами 2.4.3., 2.4.4. Договору визначено, що турист має право отримувати послуги, відповідно до умов договору, а також отримувати відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору у розмірі, передбаченому договором. Загальна вартість послуг, що надаються відповідно до умов договору, становить 135279,00грн. Турист зобов'язаний здійснити повну оплату вартості послуг в розмірі 50% до 31.08.2017року, з дати підписання договору (п.п. 3.1., 3.3. Договору). Пунктом 4.1. Договору визначено, що у випадку порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобов'язань за договором однією із сторін, сторона, що порушила свої зобов'язання, несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України та умов Договору. У випадку невиконання з вини турагенства своїх зобов'язань, передбачених договором, відповідальність турагенства перед туристом за даним договором обмежується розміром подвійної плати вартості послуг, що надаються відповідно до умов договору (п. 4.2. Договору). З 28 травня 2012 року ФОП [PERSON] є турагентом туроператора ТОВ «Ідріска Тур» та здійснює реалізацію своїм клієнтам, сформованого ТОВ «Ідріска Тур», туристичного продукту, відповідно до умов Агентського договору № 05/224 від 28.05.2012 року. Відповідно до Агентського договору № 05/224 від 28.05.2012 року, ФОП [PERSON] зобов'язалася від імені Туроператора за винагороду надати Туроператору послуги з реалізації сформованого Туроператором туристичного продукту шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами). Пунктом 2.2.1. Агентського договору визначено, що турагент зобов'язаний для замовлення туристичного продукту, направити Туроператору електронною поштою або факсом заявку на бронювання, підписану агентом та скріпленою печаткою. Всі заявки на бронювання, відправленні турагентом електронною поштою або факсом мають чинність заявок, оформлених письмово. Турагент сплачує туроператорову вартість туристичного продукту, за винятком агентської винагороди, згідно з рахунком, виставленим Туроператором, протягом двох банківських днів з дати отримання його Турагентом. За реалізацію туристичного продукту турагент одержує агентську винагороду, розмір якої встановлюється туроператором. Виплата винагороди турагенту за реалізований тур здійснюється шляхом вирахування ним суми винагороди при переказі грошових коштів на рахунок туроператора. Згідно п. 4.3. Агентського договору, туроператор несе відповідальність перед туристом за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Факт оплати туристичних послуг підтверджується Випискою за особовим рахунком (а.с. 23), квитанцією про оплату від 09.08.2017 року (а.с. 19), а також платіжним дорученням №2 від 10.08.2017р. (а.с. 24). З викладеного вбачається, що позивачем було оплачено послуги на загальну суму 67 639,00 грн., з них: 62046,50 грн. - вартість туристичних послуг за договором на туристичне обслуговування та 5592,50 грн. - агентська винагорода ФОП [PERSON] З оголошення на сайті відповідача idriska-tour.com. було з'ясовано, що з 31.08.2017 року раніше заявлені рейси виконуватися не будуть. Рейси відмінені в результаті недобросовісних дій партнерів. На даний час ведеться підготовка документів для передачі на розгляд в суд. Для відшкодування грошових коштів просять направляти заяви на поштовий адрес: [ADDRESS] (а.с. 20). Крім того, про факт невиконання зобов'язань відповідача за договором, позивача було повідомлено турагеном ФОП [PERSON] 04.09.2017року позивачем на адресу відповідача надіслано лист з проханням повернути грошові кошти в розмірі 67639,00 грн., які були сплачені за туристичні послуги згідно договору №3 від 09.08.2017 року (а.с. 26). В зв'язку з даними обставинами та відповідно до п. 6.2. Агентського договору №05/224, 06.09.2018року ФОП [PERSON] на адресу відповідача було надіслано лист з проханням повернути кошти, отримані за бронювання № 50099 в сумі 62 046,50грн. (а.с. 25). 10.01.2018 року позивачем на адресу ТОВ «Ідріска Тур» було надіслано вимогу в порядку ст. 530 ЦК України (а.с. 30-32). Зі змісту вимоги вбачається, що [PERSON] просить в семиденний термін з дня пред'явлення цієї вимоги виконати свої зобов'язання та перерахувати на його користь суму завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 62046,60 грн. Перерахунок просив здійснити на рахунок турагента [PERSON] Факт надіслання даної вимоги підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 33,34) та описом вкладень (а.с.35). З пояснень наданих в судовому засіданні третьою особою було з'ясовано, що ФОП [PERSON] добровільно повернула позивачу свою винагороду за виконану роботу в сумі 5592,50 грн. Даний факт не заперечується представником позивача. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона(туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст. 901 ЦК України). Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Також ч. 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» визначено, що якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов'язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму, зокрема, є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг (ст. 30 Закону України «Про туризм»). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 32 вищевказаного Закону, за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Спори майнового характеру між суб'єктами туристичної діяльності та споживачами туристичних послуг вирішуються у встановленому порядку з дотриманням вимог цього Закону. Також частина перша статті 33 вказаного Закону визначає, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В правовій позиція Верховного Суду України, викладеній в постанові від 3 липня 2013 року № 6-42цс13, зазначено, що за змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року № 325/95-ВР "Про туризм" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів", статтей 610 і 611, частини п'ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що відповідачем ТОВ «Ідріска Тур» не було виконано взятих на себе зобов'язань за Договором на туристичне обслуговування №3 від 09.08.2017 року, а саме не надано послугу, чим порушено права позивача та завдано йому збитки в розмірі вартості туристичної послуги - 62046,50 грн., а тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] слід задовольнити. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору, оскільки позивач був звільнений від його сплати на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного, згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 610, 611, 629, 901, 902, 906 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про туризм», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,

Outcome: approved