Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, що стягуються із [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] на підставі судового наказу № 362/3166/20 від 03 серпня 2020 року, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати їх з моменту набрання рішенням суду в даній справі законної сили і до повноліття [PERSON] , [INFO] . Вказуючи на те, що згідно судового наказу виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 03 серпня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 вересня 2020 року. З сайту Судова влада їй стало відомо, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до неї про визначення місця проживання їх малолітньої дитини. Ознайомившись через свого представника з матеріалами даної справи, їй стали відомими наступні обставини. Як вбачається із позовної заяви [PERSON] , подаючи позовну заяву про визнання місця проживання дитини, зазначив, що: "він є фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності 46.21 «Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин», що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що забезпечує стабільний високий дохід щомісячно. Зокрема, згідно банківської виписку за період з 01.08.2020 року по 21.08.2020 року останній отримав дохід у сумі 149 925 грн. 00 коп.". Також, [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль AUDI А6 2012 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 20.05.2016 року. Тому вона вважає, що поліпшення матеріального стану [PERSON] є зміною його матеріального стану, що передбачено статтею 192 СК України, і може бути підставою для збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки шляхом зміни способу їх стягнення. Виходячи з потреб малолітньої [PERSON] , позивач вважає, що встановлені судом аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що на сьогоднішній день фактично складають суму - 929 грн. 50 коп. на місяці - є занадто малий для нормального та гармонійного розвитку дитини. Вона хоч і працює та має дохід в сумі 6 000 грн. 00 коп. на місять не має змоги самостійно утримувати доньку. Виходячи з наведеного, вважає, що вказаний розмір аліментів має бути збільшений судом з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на ј частину всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати їх з моменту набрання рішенням суду в даній справі законної сили і до виповнення доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі в порядку спрощеного позовного провадженням (а.с.25 -26). Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили позов заволинити, вказали, що поліпшення матеріального стану відповідача є зміною його матеріального стану, що може бути підставою для збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки, виходячи зпотреб малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, вказав, що на даний час офіційно не працює, та на даний час припинена підприємницька діяльність, про що надає відповідні довідки, вважає вимоги позивачки безпідставними. Суд, заслухавши учасників справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи пояснення відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.02.2016 року (а.с.6). Згідно судового наказу виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 03 серпня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 вересня 2020 року (а.с. 7). Згідно копії банківської виписки АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.08.2020 року по 21.08.2020 року [PERSON] (ФОП) отримав дохід у сумі 149 925 грн. 00 коп.(а.с.8) Відповідно до копії виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуваньвід 15.07.2020 року [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності 46.21 «Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин»(а.с.9) Як вбачається із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 20.05.2016 року, [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль AUDI А6 2012 року випуску (а.с. 10). Відповідно до копії довідки від 26.11.2020 року № 24/006 [PERSON] перебуває на посаді головного спеціаліста відділу планування бюджетних програм управління фінансів, бухгалтерського обліку, планування та звітності Департаменту соціальної політики органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація ) з 16.11.2020 року (а.с. 31). Відповідно до копії банківської виписки АТ КБ «Приватбанк» за період з 15.09.2020 року по 04.01.2021 року [PERSON] отримав дохід у сумі 00.00 грн. (а.с. 33). Як вбачається із описку від 16.12.2020 року документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням".Для проведення державної реєстрації "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням" фізична особа [PERSON] подавзаява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням (а.с.34). Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма закону вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися. З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що поліпшення матеріального стану відповідача є зміною його матеріального стану, а встановлені судом аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що на сьогоднішній день фактично складають суму - 929 грн. 50 коп. на місяці - є занадто малий для нормального та гармонійного розвитку дитини. В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі її матеріального забезпечення. В той же час, будь-яких доказів, необхідних з точки зору ст.192 СК України, в обґрунтування пред`явленого позову, позивачка суду не надала. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, що позбавляє її можливості також приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, оскільки вона має постійне місце роботи в Департаменті соціальної політики. Окрім того, позивачем також не надано доказів, які підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначено судовим наказом виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 03 серпня 2020 року, оскілки відповідач офіційне не працює, припинив діяльності ФОП, а тому не надано доказів, щоб давали суду підстави змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів з боку позивачки в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення її вимог. В силу положень ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed