Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

26 червня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом ВДВС Нововолинського міського управління юстиції, [PERSON], ПАТ "УкрСиббанк" про вилучення автомобіля з незаконного володіння, усунення перешкод у його користуванні й розпорядженні та повернення автомоблія власникові. Свій позов обґрунтовує тим, що 11 вересня 2006 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" був укладений договір споживчого кредиту №11037607000, який був забезпечений договором застави транспортного засобу. 06 грудня 2012 року на підставі постанови ВДВС від 23 листопада 2011 року про розшук та затримання транспортного засобу був затриманий належний йому автомобіль "MITSUBISHI PADJERO SPORT". Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26 грудня 2012 року скасовано постанову заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ Гальчика С.М. про розшук та затримання вказаного транспортного засобу. 17 червня 2013 року заступником начальника ВДВС Гальчиком С.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа про скасування постанови про розшук та затримання транспортного засобу від 23 листопада 2011 року. Вказує, що на даний час постанова, згідно якої скасовано розшук і затримання транспортного засобу залишається фактично не виконаною, оскільки спірний автомобіль йому, як законному володільцю, до сьогоднішнього дня не повернуто. Крім того, 24 грудня 2012 року заступником начальника Гальчиком С.М. була винесена постанова про передачу арештованого майна на зберігання представнику АКІБ "УкрСиббанк" [PERSON] Зазначає, що у вилученому у нього автомобілі знаходилися його особисті речі, а також кошти в сумі 10000 доларів США, на які не може бути звернено стягнення за виконавчими документами. Просить вилучити транспортний засіб "MITSUBISHI PADJERO SPORT", реєстраційний номер [NUMBER] належний йому на праві приватної власності із чужого незаконного володіння, а саме представника АКІБ "УкрСиббанк" [PERSON] та усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні вищевказаним майном. В судовому засіданні заявник [PERSON] свій позов підтримав з наведених у ньому підстав, просить його задовольнити. Вказує, що звернувся в суд за захистом свого права власності на транспортний засіб, оскільки воно порушене державним виконавцем, який безпідставно передав в грудні 2012 року належний йому автомобіль представнику АКІБ "УкрСиббанк" [PERSON] і по даний час він, як власник не проінформований про місце знаходження цього рухомого майна. Преставник ВДВС Гальчик С.М. позов не визнав та заперечуючи щодо його задоволення вказував, що на виконанні у ВДВС Нововолинського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження за №29987411 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами. Вказує, що у разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», необхідно звертати стягнення на належне боржнику інше, в першу чергу рухоме майно. У зв'язку з цим ним, як державним виконавцем, 25 січня 2011 року складено акт опису й арешту майна, яке належить [PERSON], в тому числі на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», реєстраційний номер [NUMBER], а також винесено постанову про арешт цього майна та оголошення заборони на його відчуження. 06 грудня 2012 року працівниками Нововолинського ВДАІ було затримано автомобіль належний [PERSON] та передано на відповідальне зберігання стягувачу ПАТ «УкрСиббанк», який є одночасно і заставодержателем даного майна. Вважає, що проведені ним виконавчі дії відповідають вимогам чинного законодавства, крім того позивачем було подано багато позовів та заяв з аналогічним предметом позову і всі вони були розглянуті судом першої інтанції та оскаржувалися позивачм, однак як і Нововолинський міський суд так і апеляційний суд жодних неправомірних дій з його сторони не встановили, а тому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] Наголосив, що ним закінчено виконавче провадження про скасування постанови про розшук і затримання зазначеного транспортного засобу, однак це не впливає на виконання рішення суду про стягнення заборгованості в межах якого державний виконавець на вимогу стягувача має право звернути стягнення на заставне майно, яким і є транспортний засіб «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмове заперечення, в якому зазначив, що Нововолинським міським судом та апеляційним судом Волинської області неодноразово розглядалися справи як за скаргами так і за позовами [PERSON] щодо неправомірності дій ДВС Нововолинського міського управління юстиції та інших учасників виконавчого провадження по передачі арештованого майна на зберігання. Ухвалою Нововолинського міського суду від 07 червня 2013 року у справі №165/71/13-ц відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на неправомірні дії ДВС Нововолинського міського управління юстиції щодо передачі арештованого майна автомобіля марки "Mitsubishi Pajero Sport", реєстраційний номер [NUMBER] на зберігання представнику ПАТ "УкрСиббанк" [PERSON] Ця ухвала переглядалась апеляційним судом Волинської області, та за результатами її перегляду 17 липня 2013 року винесено ухвалу, якою скаргу [PERSON] відхилено. Рішенням Нововолинського міського суду від 20 вересня 2013 року у справі №165/512/13-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ДВС Нововолинського міського управління юстиції, [PERSON], ПАТ "УкрСиббанк" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2013 року рішення Нововолинського міського суду від 20 вересня 2013 року залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] без задоволення. У постановленій ухвалі суд дійшов висновку, що наведені обставини та норми матеріального права дають підстави зробити висновок про те, що дії відповідачів, з якими позивач пов'язував заподіяння йому матеріальної і моральної шкоди, ухвалою суду, що набрала законної сили, неправомірними чи незаконними визнані не були. Вважає, що підстав для задоволення даного позову немає, а тому просить відмовити в позові [PERSON] (а.с.24-26). Представник ПАТ "УкрСиббанк" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, Гусак Т.Г., представник за довіреністю, надала до суду письмове заперечення, в якому просила в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що станом на 23 липня 2014 року Нововолинським міським судом та апеляцйним судом Волинської області неодноразово розглядалися різного роду скарги та позови [PERSON] між одними і тими ж сторонами (ДВС Новооволинського МУЮ, ПАТ "УкрCиббанк", [PERSON]). Позивачем [PERSON] постійно ставилася одна і та ж вимога - визнання незаконними та скасування постанов про передачу арештованого майна на відповідне зберігання представнику стягувача АТ "УкрСиббанк" [PERSON], вилучення автомобіля марки "Mitsubishi Pajero Sport", реєстраційний номер [NUMBER] із чужого незаконного володіння та неправомірність дій державного виконавця. Вважає, що і в даній справі позивач [PERSON] заявив аналогічні вимоги, які вже були предметом розгляду справ в Нововолинському міському суді та апеляційному суді. Крім того, посилання позивача [PERSON] на ч.2 ст.48 ЗУ "Про власність" є безпідставними, оскільки на підставі Закону України від 27 квітня 2007 року вищевказаний закон втратив чинність. Заслухавши пояснення позивача, представника ВДВС, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Гальчика С.М. від 23 листопада 2011 року в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] в користь юридичних осіб кредитної заборгованості, було оголошено розшук та затримання транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero Sport» реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26 грудня 2012 року (а.с.5-6) скасовано постанову про розшук та затримання транспортного засобу від 23 листопада 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб (п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, залежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами. Відповідно до п.1 та п.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Пунктом 1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За вимогами ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або окремо визначене майно боржника. В судовому засіданні були підтверджені доводи відповідача [PERSON] та представника відповідача Гусак Т.Г. про те, що дії ДВС Нововолинського міського управління юстиції та інших учасників виконавчого провадження по передачі арештованого майна неодноразово оскаржувалися [PERSON] Ухвалою Нововолинського міського суду від 07 червня 2013 року у справі №165/71/13-ц відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на неправомірні дії ДВС Нововолинського міського управління юстиції щодо передачі арештованого майна автомобіля марки "Mitsubishi Pajero Sport", реєстраційний номер [NUMBER] на зберігання представнику ПАТ "УкрСиббанк" [PERSON] (а.с.31-34). Ця ухвала переглядалась апеляційним судом Волинської області та за результатами її перегляду 17 липня 2013 року винесено ухвалу, якою скаргу [PERSON] відхилено (а.с.36-41). Рішенням Нововолинського міського суду від 20 вересня 2013 року у справі №165/512/13-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ДВС Нововолинського міського управління юстиції, [PERSON], ПАТ "УкрСиббанк" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2013 року рішення Нововолинського міського суду від 20 вересня 2013 року залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] без задоволення (а.с.28-30). У постановленній ухвалі суд дійшов висновку, що наведені обставини та норми матеріального права дають підстави зробити висновок про те, що дії відповідачів, з якими позивач пов'язував заподіяння йому матеріальної і моральної шкоди, ухвалою суду, що набрала законної сили, неправомірними чи незаконними визнані не були. Відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що вимоги позивача [PERSON] були предметом розгляду справ в Нововолинському міському суді та апеляційному суді Волинської області і за результатами їх розгляду порушень матеріальних та процесуальних норм встановлено не було, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed