Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач - Станіславська сільська рада Білозерського району Херсонської області 26 жовтня 2018 року в особі голови сільської ради Желуденка В.В. звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідачі, які не мають постійного місця проживання та роботи, не виконують свої батьківські обов'язки щодо дитини, не займаються його вихованням, утриманням та лікуванням, не цікавляться його психологічним станом. Малолітній [PERSON] взятий на «Д» облік лікарем невропатологом Комунального закладу "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради. Дитина з 17 листопада 2017 року проживає із [PERSON] (дідусем) та [PERSON] (бабусею), які здійснюють за ним догляд. Батьки відносини із дитиною не підтримують, разом з ним не проживають, його вихованням не займаються, не цікавляться здоров'ям сина, фізичним та духовним розвитком, матеріально не утримують. Просив позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до їх малолітнього сина та стягнути з них аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Представник позивача Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання не прибув, однак від в.о. голови Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Завещаної О.Л. надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив від відповідачів не надходив. Представник третьої особи - служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Чумак Н.В. в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідив докази, що є у справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені до вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 3 липня 2009 року, [PERSON], народився [INFO], та його батьками записані: батько: [PERSON] та мати: [PERSON]. Малолітній [PERSON], [INFO], згідно актів обстеження матеріально-побутових умов, затверджених сільським головою Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 12 липня 2018 року та 23 липня 2018 року, акту обстеження матеріально-побутових умов, затверджених в.о. старости с. Софіївка Білозерського району Херсонської області від 23 липня 2018 року, проживає із дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] та перебуває на їхньому повному утриманні. Вказані особи піклуються про його здоров'я. Батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] з дитиною не спілкуються, не приймають участь у його вихованні. Відповідно до консультативних висновків спеціаліста лікаря-невропатолога Комунального закладу "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради від 3 лютого 2018 року та від 23 червня 2018 року, довідки Станіславської амбулаторної загальної практики сімейної медицини № 121 від 20 липня 2018 року, характеристики Широкобалківської ЗПЗСО Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON], [INFO], в листопаді 2017 року разом із дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] отримали консультацію у лікаря невропатолога Комунального закладу "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради, де дитина взята на «Д» облік та йому призначено амбулаторне лікування, яке отримує по теперішній час, крім того стан дитини покращився, але він потребує тривалого постійного лікування та догляду, які він отримує від дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] Із громадських характеристик Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, на [PERSON], [INFO] та на [PERSON], [INFO], вбачається, що останні за час проживання на території сільської ради зарекомендували себе з позитивної сторони. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 2-22/713-2 від 5 вересня 2018 року, враховуючи те, що відповідачі самоусунулись від виховання дитини, ухиляються від виконання батьківських обов'язків, життям та здоров'ям дитини не цікавляться, вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], суд виходить з положень ст. 166 СК України, відповідно до яких особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що відповідачі зобов'язані та можуть надавати допомогу, так як є працездатними, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2018 року та до повноліття дитини. Дослідив та оцінив докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно не приділяють уваги вихованню сина, не піклуються про його духовний і фізичний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням, лікуванням, не цікавляться його здоров'ям, а також не проявляють до сина батьківської уваги та турботи, а тому суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, вважає за можливе позбавити відповідачів батьківських прав, так як вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивач згідно п. 14 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Таким чином, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON], з кожного окремо, на користь держави підлягає сплаті судовий збір по 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved