Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовною заявою до Ковельської міської ради про виділення в натурі часток із спільної часткової власності. В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують, що є власниками квартир в будинку [ADDRESS]. У спільній сумісній власності позивачів перебуває земельна ділянка площею 0,0861 га. по [ADDRESS], яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачі зазначають, що частки у спільній сумісній власності не визначені, що в свою чергу унеможливлює розпорядження вказаною земельною ділянкою. Позивачами визначено угоду щодо порядку користування вказаною земельною ділянкою та виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по [ADDRESS]. Згідно виготовленої технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по [ADDRESS], загальною площею 861 кв.м., кожному із співвласників визначено частину земельної ділянки, яка має перейти у власність та погоджено виділення меж такої земельної ділянки в натурі. Позивачі зазначають, що частки кожного із співвласників є нерівними, у зв'язку з чим вони не можуть укласти договір про поділ нерухомого майна. З посиланням на норми ст. 89 ЗК України та ст. 370, 372 ЦК України, за змістом яких співвласники земельної ділянки мають право на поділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності, позивачі просять визначити частки в спільній сумісній власності, а саме: визначити, що частка [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку по [ADDRESS] становить 18,8 % та виділити позивачу в натурі частину земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0162 га., визначити, що частка [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку по [ADDRESS] становить 11,2 % та виділити позивачу в натурі частину земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0096 га., визначити, що частка [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку по [ADDRESS] становить 51,8 % та виділити позивачу в натурі частину земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0446 га., визначити, що частка [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку по [ADDRESS] становить 18,2 % та виділити позивачу в натурі частину земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0157 га. Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлений позов підтримують повністю, з підстав, викладених у заяві та просять його задоволити. Представник відповідача - Ковельської міської ради в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, заперечення проти позову не подав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 03.04.2008 року доводиться та обставина, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування, посвідченого 18.02.2008 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу належить квартира [ADDRESS]. З копії реєстраційного посвідчення, виданого Волинським ОБТІ вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування, посвідченого Ковельською державною нотаріальною конторою 17.12.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5699 належить квартира [ADDRESS]. Як слідує з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 14.12.2010 року на підставі рішення Ковельської міської ради від 08.12.2010 року № 561, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 13.01.2009 року, [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.12.2008 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу належить квартира [ADDRESS]. Згідно із ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення сесії місцевої Ради № 71/9 від 27.05.2010 року слідує, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,0861 га, яка розташована по [ADDRESS] за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Частки у спільній власності не визначені. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 1 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За правилами ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Рішенням Ковельської міської ради від 11.12.2014 року № 63/46 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельною ділянкою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по [ADDRESS], загальною площею 861 кв.м. та дозволено утворення чотирьох земельних ділянок площею 162 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER]), площею 157 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER]), площею 446 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER]), площею 96 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS], яка знаходиться у приватній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На підставі вказаного рішення позивачами виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по [ADDRESS] з погодженням меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) між землевласниками. Відповідно до положень ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно із роз'яснень, які містяться у п. 21 та п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Згідно п. "г" ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Таким чином, з врахуванням положень діючого законодавства, яке передбачає можливість співвласника на виділ частки у спільному сумісному майні, а також враховуючи, що позивачі попередньо погодили між собою розмір часток у праві спільної сумісної власності, як і погодили межі земельних ділянок, тому право спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку підлягає припиненню з виникненням права спільної часткової власності та за співвласниками слід визнати право спільної часткової власності на земельну ділянку по [ADDRESS], відповідно до належних їм часток. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved