Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У лютому 2021 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 28 жовтня 2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату взаєморозуміння та поваги один до одного. На даний час з відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Після розірвання шлюбу просила відносити дівоче прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 17). В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву (вх. № 14236 від 12.04.2021 року) про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 14235 від 12.04.2021 року) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 21). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Маловисківським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області 28 жовтня 2000 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 63. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON] , дружини: [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 28.10.2000 року (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають спільних синів: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.02.2008 року видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 252, а.с. 5) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.11.2012 року видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 77, а.с. 6) Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, не ведуть спільне господарство, між собою втратили порозуміння, мають різні характери і погляди на життя, примирення не бажають. Вказані обставини свідчать про неможливість примирення подружжя та збереження сім`ї. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Згідно частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в частині 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на життя, призначення сім`ї, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, та оскільки приписи сімейного законодавства не передбачають можливість примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Крім того, положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Позивач у своєму позові просила суд після розірвання шлюбу змінити прізвище на « [PERSON] », яке у позивача було при народженні згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 10.05.1974 року (а.с. 10). Статтею 113 Сімейного кодексу України визначено що, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Водночас, згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 28.10.2000 року, дошлюбне прізвище позивача - « [PERSON] », що унеможливлює задоволення позовних вимог у цій частині. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial