Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

В лютому 2020 р. позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить: 1) визнати недійсним Наказ Міністерства юстиції України від 16.04.2019 р. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та припинити право власності [PERSON] на наступне майно: садовий будинок [ADDRESS] , загальною площею 1834,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 167674080000, індексний номер 10044040; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0675 гектарів, кадастровий номер 8000000000:91:453:0020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224832080385; 2) визнати недійсним Акт приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» від 18.04.2019 р. на підставі якого [PERSON] передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Лемано» наступне майно: земельну ділянку, площею 0,0738 га, кадастровий номер 8000000000:91:453:0021, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225238480000; садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225008380000; 3) Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» на наступне майно: земельну ділянку, площею 0,0738 га, кадастровий номер 8000000000:91:453:0021, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225238480000; садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225008380000; 4) визнати недійсним Іпотечний договір від 22.04.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1320; 5) Припинити обтяження речового права у вигляді іпотеки [PERSON] згідно Іпотечного договору від 22.04.2019 р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1320 на наступне майно: земельну ділянку, площею 0,0738 га, кадастровий номер 8000000000:91:453:0021, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225238480000; садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225008380000. Позов мотивований тим, що позивач є власником будинку та земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] (далі - нерухоме майно) згідно договору купівлі-продажу від 25.03.2016 р. посвідчених Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 24 квітня 2019 року позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на майно (надалі за текстом - ДРРП) за період з 12 по 18 квітня 2020 року було повністю скасовані усі реєстраційні дії та записи по об`єктам нерухомого майна за останні 6 років і власником майна є Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемано». В ході збору інформації про такі зміни в ДРРП позивачем було з`ясовано, що Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України 15 квітня 2019 року було розглянуто по суті скарги [PERSON] від 10.04.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.04.2019 за № 12859-33-19, в результаті розгляду якої прийнято Наказ Міністерства юстиції України від 16.04.2019 р. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким скаргу [PERSON] задоволено повністю. При цьому, розгляд скарги [PERSON] відбувся за 4 календарних днів з 11 по 15 квітня, з яких 13-14 квітня були вихідними днями, про розгляд скарги нікого із зацікавлених осіб не було повідомлено, Комісія, на думку позивача, не намагалася перевірити дату коди [PERSON] дізнався про порушення свого права. Також позивач зазначає про перевищення повноважень Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України при розгляді вказаної скарги, з огляду на те, що повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав відповідно до статті 57 Закону № 1952-ІУ та Порядку № 1128 Міністерство юстиції України отримало з 01 січня 2016 року, та порядок реалізації таких повноважень визначено з 01 січня 2016 року. Також зазначено, що в результаті дій відповідача за період з 12 по 22 квітня 2019 р., майно обтяжене арештами у цивільних та кримінальних справах змінило свого власника, було внесено до статутного капіталу ТОВ та передано в іпотеку. Позивач вважає, що правочини щодо розпорядження арештованим майном шляхом внесення їх до статутного капіталу та передачі його в іпотеку суперечать діючому законодавству та підлягають визнанню недійсними. При цьому, вказав, що 18.04.2019 р. було складено оскаржуваний акт приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Лемано», який було зареєстровано в ДРРП наступного дня 19.04.2019 р., згідно рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Єдине вікно державної реєстрації» Черненко Ігоря Леонідовича, індексний номер рішення: 46564959, 20-21 квітня 2019 р. були субота та неділя, і вже в понеділок 22 квітня 2019 р. майно було передано ТОВ «Лемано» в іпотеку громадянину [PERSON] . А відтак, за доводами сторони позивача, [PERSON] та [PERSON] , звертаючись зі скаргою до Міністерства юстиції України, укладаючи акт приймання-передачі майна до статутного капіталу щодо майна обтяженого арештами та іпотекою наперед знали, що такі обтяження будуть одразу вилучені з реєстру і в подальшому не буде перешкод для реєстрації права власності за ними. На час звернення зі скаргою до Міністерства юстиції України в ДРРП були дійсні записи про арешт спірного майна згідно ухвал Кіровського районного суду м. Кіровограда та Подільського районного суду м. Києва; на час укладання акту приймання-передачі майна до статутного капіталу майно по реєстру було обтяжено іпотекою ПАТ «Платинум Банк». Проте чинні обтяження щодо майна жодним чином не завадили діям [PERSON] та [PERSON] щодо перереєстрації майна на інших власників. Очевидним є те, що вони були обізнані з наявними арештами, іпотеками, але достеменно знали про їх наступне скасування протягом короткого періоду в часі. А відтак, обґрунтовуючи позов в частині оскарження акту приймання-передачі та іпотечного договору, позивач зазначив, що оскаржувані Акт приймання передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Лемано» від 18.04.2019 р. та Іпотечний договір від 22.04.2019 р., реєстровий номер 1320 за своїм змістом є правочинами спрямованими на відчуження майна у зв`язку з чим прямо суперечать актам органів судової (державної) влади України - ухвалі Подільського районного суду м. Києва від 04.02.2016 р. у справі № 758/14602/15-ц та ухвалі Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2017 р. у справі № 404/2474/17, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України. При цьому, за доводами сторони позивача, Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2019 р. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» не було визнано недійсними жодного із правочинів щодо купівлі-продажу нерухомого майна № 1-4, а була лише скасована державна реєстрація таких правочинів. Тобто правовими наслідками скасування в судовому порядку Наказу від 16.04.2019 р. № 1226/5 є відновлення державної реєстрації усіх правочинів, які були ним скасовані та відновлення правомочності власника [PERSON] у розпорядженні майном. Таке відновлення у правах має ретроспективну дію, тобто скасування у судовому порядку Наказу від 16.04.2019 р. № 1226/5 означає те, що він є недійсним з моменту його прийняття та не породжує жодних правових наслідків. За таких обставин Акт приймання передачі майна до статутного капіталу ТОВ Лемано» від 18.04.2019 р. та Іпотечний договір від 22.04.2019 р. укладений всупереч волевиявленню власника майна [PERSON] , а відтак підлягає визнанню недійсним, оскільки не відповідає ч. 3 ст. 203 ЦК України. Одночасно зазначено, що в ДРРП на підставі спірного Наказу було відновлено запис про обтяження майна іпотекою ПАТ «Платинум Банк», яке просив припинити, а також за наслідком дій МЮ та перевищення повноважень Комісії, на думку позивача, просив припинити право власності ТОВ «Лемано». За захистом порушеного права власності, позивач через свого представника звернувся з даним позовом до суду. Провадження у справі відкрито ухвалою від 24.04.2020 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням справи у підготовче засідання (а.с. 92, том 1). Третя особа - ТОВ «Ренесанс Холдинг» 09.07.2020 р. на адресу суду направила відзив на позовну заяву, згідно якого ТОВ просило проводити розгляд справи без участі його представника, не заперечувало щодо задоволення позову, та вказав, що оскаржуваний Наказ МЮ стосується інтересів ТОВ, а саме нерухомого майна, зазначеного в даному Наказі, з огляду на те, що ТОВ є правонаступником ПАТ «ПлатинумБанк» у кредитних зобов`язаннях сторін у справі (а.с. 99-102, том 1). Третя особа - [PERSON] 10.07.2020 р. надіслав на адресу суду пояснення, згідно яких просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував, зазначивши, що є іпотекодержателем у правовідносинах з [PERSON] щодо земельної ділянки, та оскаржуваним Наказом, зареєстроване вказане інше речове право - іпотеку, - скасовано (а.с. 141, том 1). 14.07.2020 р. третьої особою громадянином ФРН [PERSON] до суду подано пояснення, згідно яких просив розглядати справу без його участі, , вказавши, що є власником будівлі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1834,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 167674080000 та земельною ділянкою за цією ж адресою, право власності на які оскаржуваним Наказом МЮ скасовані, а відтак, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 173-176, том 1). 12.08.2020 р. відповідачем 1 - Міністерством юстиції в особі свого представника подано відзив на позовну заяву, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити, з огляду на те, що за результатами розгляду скарги [PERSON] суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії прийняв мотивоване рішення про задоволення скарги. 14.08.2020 р. позивачем через свого представника подано відповідь на відзив, згідно якого такий зазначає про те, що Мінюстим процитовано та наведено багато нормативно-процесуальних актів, які формально описують оскаржуваний Наказ, але ніяким чином не спростовують мотивів та доводів його прийняття. 01.02.2021 р. третьою особою [PERSON] подано заяву про закриття провадження у справі, спираючись на відсутність майнового спору між позивачем та відповідачем 5 з приводу права власності на будинок [ADDRESS] , загальною площею 1834,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 167674080000 та земельної ділянки під ним - у цивільному порядку, тоді як, на його думку, стосовно інших реєстраційних дій, скасованих Спірним Наказом, позовні вимоги про скасування Спірного Наказу - відсутні, а відтак, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України просив закрити провадження в частині позовної вимоги щодо скасування Наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2019 р. № 1226/5 (п.3.1. прохальної частини позову) з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представником позивача подано пояснення на заяву про закриття провадження, згідно яких останній заперечував проти задоволення заяви третьої особи щодо закриття провадження у справі, з огляду на те, що доводи [PERSON] про неможливість розгляду позову відносно майна [PERSON] в цивільному порядку є юридично неспроможними, оскільки не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, зауважив, що при визначенні юрисдикції суду слід запобігати ситуаціям штучного створення преюдиції чи ситуаціям, коли для вирішення одного спору потрібно ініціювати два і більше процесів у судах різних юрисдикцій, також вказав, що в даному випадку розглядається спір щодо одного рішення Мінюсту (наказу від 16.04.2019 р. № 1226/5) ініційованого за однією скаргою і цей спір повинен бути вирішений в повному обсязі в одному судовому процесі, а не шляхом подання десятків позовів в різних юрисдикціях. Представник третьої особи - [PERSON] - подав письмове заперечення на заяву про закриття провадження, згідно яких просив відмовити у задоволенні такої заяви, з підстав відсутності повноважень на представлення інтересів [PERSON] , яка наразі є власником будинку [NUMBER] та земельної ділянки під нею, крім того, вказав на те, що третя особа [PERSON] є третьою особою без заявлення самостійних вимог, тобто задоволення позовних вимог не може жодним чином безпосередньо вплинути на його особисті права чи інтереси, а відтак, сама природа заяви, як і процедура її долучення до матеріалів справи, на думку представника, є сумнівною з точки зору приписів ЦПК України. Ухвалою від 18.03.2021 р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним Наказу Міністерства юстиції України № 1226/5 від 16.04.2019 р. та припинення права власності (п. 3.1 позовних вимог). В судовому засіданні представники позивача - адвокати Самарін А.С. та Мітюрін С.О., який діяв і як представник третьої особи-1 - [PERSON] , позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та заявах по суті справи, проти закриття провадження у справі заперечували. Представники відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, наведених у відзиві, наголошували на дійсності та обґрунтованості винесеного оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України, додавши, що всі дії біли вчинені відповідно до закону та прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства. Клопотання про закриття провадження у справі просила вирішити у відповідності до чинного законодавства. Інші відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання в судове засідання повторно не з`явились, явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду не подавали, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавали. Представники інших третіх осіб, в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Суд, вислухавши учасників судового засідання, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.19. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» задоволено скаргу [PERSON] в повному обсязі та: скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.15. № 21236788, від 13.05.15. № 21277719, прийняті державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у місті Києві Максименко Лесею Анатоліївною, від 14.05.15. № № 21282597, 21288289, від 12.06.15. №№ 22013979, 22014429, 22014859, 22015483, прийняті державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук Оленою Дмитрівною; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.05.15. №№ 21349161, 21348980, від 02.07.15. №№ 22544606, 22546009, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко Віктором Олександровичем, від 06.06.15. № 21868658, 21868541, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичем, від 11.11.15. №№ 26045965, 26051586, 26043580, 26048480, рішення про внесення змін від 13.11.15. №№ 26133126, 26131282, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Геннадієм Вікторовичем, від 13.11.18. №№ 44021341, 44021719, від 17.10.15. № 25255241, прийняті державним реєстратором Київської міської філії КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області Тарнавською Світланою Володимирівною, від 13.10.15. № 25254958 прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції Бучинським Денисом Дмитровичем, від 17.10.15. №№ 25356169, 25356105, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Євгенією Анатоліївною, від 02.11.15. №№ 25785287, 25785212, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною, від 11.02.16. №№ 28201358, 28201358, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Іриною Олександрівною, від 25.03.16. №№ 28927184, 28925559, прийняті приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко Оксаною Петрівною. Третьою особою [PERSON] заявлено клопотання про закриття провадження в частині позовної вимоги щодо скасування спірного наказу, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, обґрунтовуючи це тим, що відсутній майновий інтерес (спір). Суду з Єдиного Державного Реєстру судових рішень стало відомо, що 08 жовтня 2019 року у справі № 640/7857/19 Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у задоволенні адміністративного позову [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; код ЄДРПОУ 00015622) про визнання недійсним та скасування наказу - відмовлено повністю (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84983504). Вказаним Рішенням встановлено, що суд прийшов до висновку, що в межах спірних правовідносин, суб`єктом владних повноважень під розгляду скарги позивача у сфері державної реєстрації не було допущено порушень вимог чинного законодавства, а тому твердження [PERSON] про протилежне є безпідставними, а також такими, що не підтверджується належними наявними в матеріалах справи доказами. Під час розгляду даної справи, судом також враховано, що відповідно до постанов Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі № 800/134/15, від 15.12.2015 у справі № 800/206/15 судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам, та таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно. Відтак, суд адміністративного судочинства прийшов до висновку про відсутність порушеного права [PERSON] , оскільки оскаржуваним наказом його права фактично були захищені. Дане рішення [PERSON] оскаржене не було, оскільки відповідних відомостей про таке оскарження в ЄДРСР не міститься, чим самим останній погодився зі змістом такого Рішення та встановленими в ньому фактами та обставинами. Крім того, суду з Єдиного Державного Реєстру судових рішень стало відомо, що Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі № 910/18864/19 (суддя Плотницька Н.Б.) відмовлено у прийнятті позовної заяви ТОВ "Ренесанс Холдинг" до Міністерства юстиції України про визнанння протиправним та скасування Наказу№ 1226/5 від 16.04.2019 Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). При винесенні вказаної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ТОВ "Ренесанс Холдинг" фактично зводяться до захисту переданого позивачу Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" (далі - ПАТ "Платинум Банк") права на звернення до стягнення об`єктів нерухомого майна за іпотечними договорами, яке, на думку позивача, порушено внаслідок зняття зі спірного майна обтяження та перереєстрації права власності на це майно за новими власниками, які є фізичними особами. У зв`язку з цим, за висновком місцевого господарського суду, спір у даній справі є приватноправовим і за суб`єктним складом підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цих фізичних осіб. При цьому, суд першої інстанції вказав, що сама лише обставина, що власники спірного об`єкта нерухомого майна та земельної ділянки (фізичні особи) не були зазначені позивачем під час подання позову як відповідачі, не може бути підставою для розгляду спору господарським судом, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків таких осіб. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2020 р., якою становлено, що ухвала Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі № 910/18864/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається, - апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Холдинг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі № 910/18864/19 залишити без задоволення; Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі № 910/18864/19 залишити без змін; поновити дію ухвали Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі № 910/18864/19. Крім того, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.19 р. у справі № 910/9843/19 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» у відкритті провадження у справі; позовні матеріали повернуто заявнику. Відмовляючи у відкритті провадження Господарський суд міста Києва зазначив, що право позивачу звернутись з відповідним позовом до суду за встановленою чинним законодавством юрисдикцією: в частині вимог до Міністерства юстиції України про визнання недійсним наказу - до відповідного адміністративного суду, в частині вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемано", [PERSON] про визнання недійсним акту приймання-передачі майна - до відповідного місцевого загального суду. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.20. ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.19. скасовано в частині відмови у відкритті провадження у справі про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України від 16.04.19 р. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»; в цій частині матеріали справи направлено до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу залишено без змін. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Ренесанс Холдинг» до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано», [PERSON] про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України від 16.04.19 р. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»; ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 р. у справі № 910/9843/19 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано», [PERSON] про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України від 16.04.19. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» від 18.04.19 р. - відмовити повністю. Наразі - вказане судове рішення оскаржено, та слухання справи призначено на 13 квітня 2021 року. При цьому, вказаною Постановою від 20.01.2020 р. встановлено, що спір в даній справі за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Холдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемано", [PERSON] про визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемано" від 18.04.19 р., з підстав того, що станом на момент його підписання були чинними обтяження нерухомого майна в тому числі і за ухвалами Подільського районного суду міста Києва, тобто не пов`язаний із реалізацією корпоративних відносин, та за своїм суб`єктним складом сторін не відповідає вимогам пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України. Позивачем в позові зазначено про те, що Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2019 р. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» не було визнано недійсними жодного із правочинів щодо купівлі-продажу нерухомого майна № 1-4, а була лише скасована державна реєстрація таких правочинів. Тобто правовими наслідками скасування в судовому порядку Наказу від 16.04.2019 р. № 1226/5 є відновлення державної реєстрації усіх правочинів, які були ним скасовані та відновлення правомочності власника [PERSON] у розпорядженні майном. Таке відновлення у правах має ретроспективну дію, тобто скасування у судовому порядку Наказу від 16.04.2019 р. № 1226/5 означає те, що він є недійсним з моменту його прийняття та не породжує жодних правових наслідків. За таких обставин, на думку сторони позивача, Акт приймання передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Лемано» від 18.04.2019 р. та Іпотечний договір від 22.04.2019 р. укладений всупереч волевиявленню власника майна [PERSON] , а відтак підлягає визнанню недійсним, оскільки не відповідає ч. 3 ст. 203 ЦК України, та як наслідок припинення права ТОВ «Лемано» на земельну ділянку, площею 0,0738 га, кадастровий номер 8000000000:91:453:0021, розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225238480000 та садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225008380000. Суду також відомо, що згідно даних з ЄДРСР Окружним адміністративним судом міста Києва розглядається справа № 640/17587/19 за адміністративним позовом громадянина Німеччини [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до Міністерства юстиції України (01601, м. Київ, вул. Городецького, 13 код ЄДРПОУ 00015622), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), громадянина Румунії [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" (03680, м. Київ, вул. Амосова, 12, корпус 1, код ЄДРПОУ 33308489), [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), про визнання протиправним та скасувати Наказу МЮУ від 16.04.2019 № 1226/5. Згідно встановлених обставин Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 р. у справі № 910/9843/19 - 17.03.20 р. Міністерством юстиції України подано клопотання про зупинення провадження в даній справі, в задоволенні якого судом відмовлено з підстав відсутності обставин неможливості розгляду даної справи до вирішення справ № 640/7857/19, № 640/17587/19 та № 910/18864/19, а відтак, щонайменше Міністерству юстиції було відомо про численні судові спору щодо оскарження Наказу № 1226/5. Ч. 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Крім того, жодним з учасників справи ані під час підготовчого провадження та під час обміну процесуальними документами між собою, ані під час судових засідань не поставлено суд до відома щодо наявності вищевказаних судових рішень, в тому числі в різних судочинствах та інстанціях. Тим самим не виконували своїх обов`язків, передбачених ст.43 ч.2 п.2 ЦПК України, щодо сприянню всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи. Вказаними судовими рішеннями встановлено відсутність порушень вимог чинного законодавства при розгляді скарги [PERSON] на винесенні спірного наказу. Крім того, суду також відомо, що Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 05.02.2021 р. (у справі № 761/3910/21) клопотання прокурора Київської міської прокуратури - задоволено та на спірне майно, як речовий доказ, накладено арешт в межах кримінального провадження № 42020000000000761 від 06.11.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365-2, ч.3 ст.206 КК України. З урахуванням наведеного, 18.03.2021 р. Подільським районним судом м. Києва винесено Ухвалу суду в даній справі, якою провадження в цивільній справі за позовом громадянина Румунії [PERSON] до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: громадянин Німеччини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» про визнання недійсним наказу, акту приймання-передачі майна до статутного капіталу та договору іпотеки, в частині позовних вимог про визнання недійсним Наказу Міністерства юстиції України № 1226/5 від 16.04.2019 р. та припинення права власності (п. 3.1 позовних вимог) - закрито. Стороною позивача і в позові і в поясненнях в судових засідань пов`язується визнання недійсним Наказу МЮ № 1226/5 від 16.04.2019 р. та інших позовних вимог, зазначаючи про ретроспективність дій. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, та інше. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Крім цього, передача майна, яку позивач просить визнати недійсною на підставі вказаного акту приймання - передачі від 18.04.2019 року не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, яка передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та інше. Проте таких підстав, судом при розгляді даної справи не встановлено. Тому, суд вважає, що дана вимога позивача не відповідає нормам ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, так як не може бути визнано недійсною передачу майна, оскільки це дія, проте вона, не є правочином в розумінні ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що передача згідно акту приймання - передачі від 18.04.2019 року - не є правочином, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог позивачу слід відмовити. Щодо решти позовних вимог, суд вважає, що в їх задоволенні також позивачу слід відмовити, виходячи з таких підстав. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98). Таким чином, суд вважає, що позивачем невірно обраний такий спосіб захисту, а також враховуючи наявність Ухвали суду від 18.03.2021 р. про закриття провадження в частині визнання недійсним Наказу МЮ, та в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, також з огляду, що такі вимоги є наслідковими від визнання недійсним Наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2019 р. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і сплачений останнім при подачі позову судовий збір та витрати на правову допомогу, які є судовими витратами, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed