Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту Позивач) звернувся в суд з позовом про визнання договору недійсним та стягнення 85 000, 00 грн., посилаючись на те, що 30.06.2017 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Технодрім» (надалі по тексту Відповідач) був укладений договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0085/1, відповідно до якого позивач мав би отримати автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2014 року випуску, комплектація/модифікація JLX-EU Nav, об`єм 2.4, тип КПП - АТ, привід 4х4. Однак вважає його недійсним, оскільки умови договору є несправедливими, оскільки договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0085/1 не відповідає вимогам чинного законодавства України, грубо порушує права позивача як споживача послуг, а тому підлягає визнанню судом недійсним. Тому просить визнати його недійсним та повернути сплачені кошти в розмірі 85 000, 00 грн. Так, згідно з положеннями процесуального закону, справи, у яких ціна позову перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються у порядку загального позовного провадження. Встановивши, що ціна позову більше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у загальному порядку. Ухвалою суду від 18.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 07.12.2017 року на 15-00 год. (а.с. 42). 05.12.2017 року на адресу суду надійшли заперечення представника відповідача на позовну заяву (а.с. 50-54). 07.12.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2018 року 17-00 год, у зв`язку із наданням часу представнику позивача для ознайомлення із запереченнями відповідача (а.с. 79-80). 26.02.2018 року по справі оголошено перерву до 24.05.2018 року 11-00 год., у зв`язку із неявкою учасників, які беруть участь у справі (а.с. 93). 24.05.2018 року засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді в іншому засіданні на 22.08.2018 року 11-00 год. (а.с.95). 22.08.2018 року по справі оголошено перерву до 11.12.2018 року 14-00 год., у зв`язку із неявкою учасників, які беруть участь у справі (а.с. 97). 11.12.2018 року по справі оголошено перерву до 27.02.2019 року 12-00 год., у зв`язку із належним повідомленням відповідача, шляхом розміщення на веб-сайті Судової влади оголошення про виклик (а.с.99-100). 27.02.2019 року позивач до судового засідання не з`явився, представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим постановити заочне рішення, про що не заперечує позивач, представник позивача. Так, 30.06.2017 року між сторонами був укладений договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0085/1, відповідно до якого лізингодавець бере на себе зобов`язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу. Однак позивач вважає його недійсним, оскільки умови договору є несправедливими, договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0085/1 не відповідає вимогам чинного законодавства України, грубо порушує права позивача як споживача послуг, а тому підлягає визнанню судом недійсним. Тому просить визнати його недійсним та повернути сплачені кошти в розмірі 85 000, 00 грн. Відповідач на адресу суду направив заперечення, у яких заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу, згідно якого позивачу необхідно було сплатити всі платежі, передбачені договором, після чого було б закуплено обраним ним транспортний засіб та передано у користування та після того підписано договір прямого фінансового лізингу. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких правочин може бути визнаний недійсним, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, п`ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою ( правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг". Відносини, що виникають у зв`язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України "Про фінансовий лізинг" (частина 2 статті 806 ЦК України та частина 1 статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг"). За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до правової позиції викладеної в Ухвалі Верховного суду України від 11.05.2016 року справа № 6-3020цс15, згідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Верховного суду України від 16.12.2015р. справа № 6-2766 цс15. За таких обставин Договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0085/1 від 30.06.2017 року має бути визнаний судом недійсними з моменту вчинення та з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені кошти в розмірі 85 000, 00 грн., тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1280, 00 грн. на користь відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved