Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із дійсною позовною заявою. У поданому позові позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо непонолітньої доньки[PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі [PERSON], відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER]. В обґрунтування позову позивач вказує, що 10 червня 2015 року Виконавчим комітетом Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області, було видане свідоцтво про народження його онука - дитини [PERSON], згідно запису [NUMBER], де батьками записані відповідачі по справі, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що з 2013 року відповідач з нею та їх спільною дитиною не мешкає разом з ними і по сьогоднішній день відповідач не цікавиться дитиною, її здоров'ям, благополуччям, забезпеченням, моральним та фізичним розвитком. Він повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов*язків. Відповідач відмовився від участі у долі дитини та 16 жовтня 2015 року надав відповідну нотаріальну заяву про відмову від своєї дитини , посвідченудержавним нотаріусом Попаснянської державної нотаріальної контори Луганської області. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача до початку розгляду справи також надав заяву де просив підтримати позовні вимоги, та розглянути справу без його участі. Відповідач також надавдо суду заяву, в якому просиви розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Від начальника Служби у справах дітей та сім*ї Київської міської державноїадміністрації, через канцелярію суду було наданеклопотання про виключення зі складу участників процесу та залучення до участі у справі третьої особі, яка не з являє самостійних вимог щодо предмету спорута просить залучити до участі у справі Службу у справах Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (м.Київ, вул. Борисоглябська,14). Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 29.01.2019 р. було виключено зі складу учасників судового процесу службу у справах дітей та сім*ї Київської міської державної адміністрації та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, службу у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. Також до матеріалів справи додаються акт обстеження побутових умов гр.[PERSON] (а.с.16); довідка з місця роботи позивача (а.с.15), нотаріальна заява відповідача про відмову від виховання та утримання малолітньої [PERSON]. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Предметом даного позову є вирішення питання щодо виконання батьками неповнолітньої дитини батьківських обов"язків щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не проявляють до них батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Судом встановлено, що неповнолітня (малолітня) [PERSON], [INFO] - являється донькою відповідача по справі, що вбачається зі свідоцтва про народження неповнолітньої[PERSON] від 03грудня 2010 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області, серія [NUMBER] .(а.с.12). При цьому, відповідачем [PERSON] була подана нотаріальна заява, що він відмовляється від виховання та утримання своєї малолітньоїдоньки, [PERSON] [INFO], не заперечує та дає згоду на усиновлення її будь-ким, на зміну його прізвища та по-батькові на розсуд усиновителя (а.с.14). Судом встановлено, відповідно до довідки виданої директором СЗШ № 93, дитина навчається в першому класі загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів Подільського району м.Києва (а.с.165). Як вбачається з матеріалів справи відповідач по справі не цікавиться життям та здоров'ям своєї доньки, не приймає участі у її вихованні, не відвідує дитину та не допомагає матеріально, що протирічить, що принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 11,12,15 Закону України «Про охорону дитинства». Суд розцінює вищезазначені обставини, як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов'язків. Судом, при цьому, встановлено, що згідно акту депутатського обстеження умов проживання позивача - позивач проживає разом з неповнолітньоє дитиною, [PERSON], [INFO], умови для проживання дитини створені належним чином.(а.с.28). Приймаючи відповідне рішення, суд також керується наступними правовими положеннями: Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 p. №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", "...якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав". Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень п.16 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року - зазначено, що " ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце , коли вони не пілкуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують харчування, медичного догляду, лікування дитини, , не спілкуються із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти". А так, в межах даного судового розгляду цілком очевидно, що батьки малолітнього [PERSON] ухилилсь від виконання своїх батьківських обов"язків відносно свого сина, відмовившись від його виховання та утримання та взагалі від участі у його житті, усвідомлюючи це особисто, склавши за власним бажанням нотаріально посвідчену заяву, що додатково погіршується тим, що дитина малолітня, на момент розгляду справи перебуває у віці 2-х років. Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити позов та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки[PERSON], та приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, з урахуванням нотаріальної відмови, буде цілком сприяти задоволенню інтересам дитини. В межах даного судового розгляду вимог щодо стягнення аліментів із батьків дитини - не заявлено. На підставі викладеного, положень ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» ст.ст. 150,155,164 СК України, Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р,

Outcome: approved