Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

22.03.2019 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 86499,89 грн. Позов обґрунтовано тим, що 15.06.2016 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТОВ «ОТП Лізинг» (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 353а6юб, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Logan», д.н.з [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] (п. 27 додатку № 2 до Договору). 06.07.2017 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з [NUMBER] , що належить ТОВ «ОТП Лізинг», яким керував [PERSON] , та мотоблоку «Кентавр», яким керував [PERSON] . Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 27.07.2017 року у справі № 141/638/17 визнано гр. [PERSON] . Згідно висновку № 442/17 вартість відновлювального ремонту «Renault Logan», д.н.з [NUMBER] , становить 88388,95 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу з урахуванням зносу 76 217,76 грн. Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Renault Logan», д.н.з [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактура № J9400009191 від 10.07.2017 року ТОВ «АВТОКРАЙ-Україна» склала 87 016,49 грн. За страховим випадком (ДТП) позивачем складено страховий акт по договору страхування № АХА2289772 від 27.11.2017 року та було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 86499,89 грн., виплата якої підтверджується платіжними дорученнями № 395 201 від 28.11.2017 року. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована станом на 06.07.2017 року, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно з якими, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 86499.89 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем за вих. № ЕЛ_4988 від 13.03.2018 року було направлено відповідачу претензію про регресні вимоги, однак відповідач не сплатив суму завданих збитків, що і стало причиною звернення позивача з даним позовом до суду. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] відшкодування в порядку суброгації шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 86 499,89 грн. та понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 06.01.2021 року відкрито провадження у справі та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідачем отримано ухвалу суду 20.01.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. Згідно ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо. Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними. До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010). У визначений ухвалою суду від 06.01.2021 року строк відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до положень ст.ст. 178, 279 ЦПК України, Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 15 червня 2016 року між АТ «СК «АХА Страхування» та ТОВ «ОТП Лізинг» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 353а6юб (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача) ТОВ «ОТП Лізинг», що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземними транспортними засобами, які вказані в розділі 5 цього договору. Згідно п. 17 укладеного Договору, строк дії договору становить з 07.07.2016 року по 06.07.2017 року. Як вбачається з розділу 5 Договору, інформація про застраховані ТЗ та додаткове обладнання зазначені в додатку № 2 до Договору. При цьому, згідно додатку № 2 до Договору, у переліку ТЗ, які прийнято на страхування, за № 27 зазначено автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . Відповідно до постанови Оратівського районного суду Вінницької області від 27.07.2017 р. у справі № 141/638/17, 06.07.2017 року о 12 год. 55 хв. в с. Оратів Оратівського району Вінницької області, на автодорозі Оратів-Паріївка водій [PERSON] , керуючи мотоблоком «Кентавр», рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю «Renault Logan», який рухався по головній дорозі, внаслідок чого трапилося ДТП, чим порушив п.16.11 ПДР України. Згідно вказаної постанови водія мотоблока «Кентавр» [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначена постанова правопорушником [PERSON] не оскаржувалась та набрала чинності 08.08.2017 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до висновку № 442/17 експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, складеного 28.07.2017 року експертом [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля «Renault Logan», д.н.з [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, що сталась 06.07.2017 року, становить 76 217,76 грн. Поряд з цим, як вбачається з розрахунку страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту застрахованого об`єкту складає 87016,49 грн., а розрахунок страхового відшкодування становить 86 499,89 грн. Страховиком АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі Страхового акту №АХА2289772 від 27.11.2017 року було здійснено виплату страхового відшкодування за збиток внаслідок ДТП у розмірі 86499,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 395 201 від 28.11.2017 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію за вих. № ЕЛ_4988 від 13.03.2018 року, з вимогою компенсувати в порядку регресу витрати АХА Страхування у розмірі 86 499,89 грн., яку відповідач отримав 19.03.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, заперечень щодо факту та розміру здійсненої позивачем виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 353а6юб від 15.06.2016 року, а також перебування отриманих автомобілем марки «Renault Logan», д.н.з [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , пошкоджень у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 06.07.2017 року, відповідачем суду не надано. Визначаючись щодо спірних правовідносин та встановлених обставин, суд керується наступним. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13. Також згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 05.06.2018 у справі N 910/7449/17, в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування, позивач в силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України N 142/5/2092 від 24.11.2003 року, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника (-ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу, відповідно до п. 2.3. Методики, це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту. Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі N 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі N 911/482/17, від 03.07.2019 у справі N 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Страховий акт №АХА2289772 від 27.11.2017 року, а також платіжне доручення № 395 201 від 28.11.2017 року є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Позивач ПрАТ «СК «АХА Страхування» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі в сумі 86 499,89 грн. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. При цьому, у добровільному порядку відповідач не компенсував ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати позивачу суми виплаченого страхового відшкодування в повному обсязі та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку суброгації підлягає задоволенню у заявленому розмірі в сумі 86 499,89 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору також підлягають задоволенню. Оскільки позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача у повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved