Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивача звернувся до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно та встановлення юридичних фактів. В обґрунтування позовних вимог вказав, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 роки відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/2 частці в даному господарстві. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку господарства по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Спадщину прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. За життя 08 вересня 1998 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму синові [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на господарство по [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [INFO] були її діти: [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від спадщини після смерті матері і [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, оскільки у встановлений законом строк подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Також позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] був членом колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS] . Встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Встановити факт належності правовстановлюючого документу, що заповіт складений 08 вересня 1998 року від імені « [PERSON] » був складений від імені [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була матір`ю [PERSON] , [INFO] . Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Позивач просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] був членом колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS] . Встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Встановити факт належності правовстановлюючого документу, що заповіт складений 08 вересня 1998 року від імені « [PERSON] » був складений від імені [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була матір`ю [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] право власності на дворогосподарство, яке розташоване по [ADDRESS] та складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», гаража літера «В», вбиральні літера «Г», погреба з шийкою літери «Пг», колодязя - №1 та огорожі №2-4 в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі. Просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не з`явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі. Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, [PERSON] родом з Румунії. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, [PERSON] є їхнім сином. В їхньому селі деякі люди говорять прізвище « [PERSON] », а деякі «[PERSON]», але що « [PERSON] », а що «[PERSON]» це одна і та ж особа. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Матеріалами справи судом встановлено, що 25 квітня 1948 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складений актовий запис №19 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. 18 липня 1952 року народився [PERSON] , про що складений актовий запис 48 сільською радою с. Топорівці Новоселицького району, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , про що свідчить довідка № 1459 від 27 листопада 2019 року видана Топорівською сільською радою Новоселицького району. [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 38 Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. З довідки № 444 від 04 грудня 2019 року виданої Топорівською сільською радою Новоселицького району вбачається, що [PERSON] , який був членом двору по [ADDRESS] та [PERSON] , який помер [INFO] є одна і та ж особа. 08 вересня 1998 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 57, яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що складений актовий запис № 16 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Отже суд вважає, що викладені докази у своїй сукупності з зазначеними правовими нормами з однозначністю та достовірністю доказують факт, що [PERSON] , який помер [INFO] був членом колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS] та факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , факт належності правовстановлюючого документу, що заповіт складений 08 вересня 1998 року від імені « [PERSON] » був складений від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , про що свідчить довідка № 1459 від 27 листопада 2019 року видана Топорівською сільською радою Новоселицького району. Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало двом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства [PERSON] та його дружина [PERSON] мали рівні часки по 1/2. Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 38 Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку господарства по [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При житті [PERSON] заповіту не склав, а тому згідно ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вступають в дію норми спадкування за законом. Спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 1493 від 04 грудня 2019 року виданою Топорівською сільською радою Новоселицького району. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 08 вересня 1998 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 57, яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що складений актовий запис № 16 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після її смерті відкрилася спадщина на господарство по [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [INFO] були її діти: [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від спадщини після смерті матері, що підтверджується заявами № 511 та 512 від 25 червня 2019 року поданими до нотаріальної контори. [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк 22 травня 2019 року подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 21 листопада 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Суд вирішуючи питання, щодо судових витрат приймає до уваги, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до квитанції від 10 грудня 2019 року в сумі 2853 грн. (дві тисячі вісімсот п`ятдесят три) гривні, які є обґрунтованими та пропорційними заявленому позову. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги, тому на підставі викладеного суд вважає за необхідним, повернути з державного бюджету 1426 грн. 50 копійок (одна тисяча чотириста двадцять шість гривень 50 копійок) сплаченого при поданні позову на користь [PERSON] .

Outcome: approved