Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що внаслідок обману з боку відповідача [PERSON] та працівників ПАТ "Перший інвестиційний банк" 25 липня 2007 року ним був укладений кредитний договір та йому було перераховано кредитні кошти. Він належним чином виконував свої зобов'язання по договору, але заочним рішенням Малиновського районного суду Одеської області з нього було стягнуто заборгованість по кредиту. З цього рішення суду він дізнався про порушення його прав та протиправність договору, оскільки банк при укладенні договору не мав на меті його виконувати, а намагався заволодіти коштами позивача шахрайським шляхом. Позивач має сумніви щодо підписання саме той редакції кредитного договору, яка є у банку. При укладенні кредитного договору його не ознайомили з наявними в нього правами, не надали можливість прочитати договір, обманули щодо розміру відсотків та порядок їх сплати. У приміщенні банку йому було надано для підписання багато документів. Оскільки стосовно укладення договору він отримав консультації [PERSON] та в нього не виникло жодних підозр щодо кількості наданих для підписання документів. Позивач припускає, що працівники банку за домовленістю з [PERSON] підписали договори замість нього. Банк не мав ліцензії на здійснення кредитування в іноземній валюті, але видав позивачеві кредит у євро. Позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір №13/04-07-КФ від 25 липня 2007 року як такий, що вчинений внаслідок обману працівниками ПАТ "Перший інвестиційний банк", а також стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000 гривень. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник ПАТ "Перший інвестиційний банк" у судовому засіданні позов не визнав та проти його задоволення заперечував, посилаючись на те, що кредитний договір був укладений з позивачем належним чином та з дотриманням необхідної процедури. До укладення позивач надав розписку, що він ознайомлений з умовами надання банком кредиту та отримав копію цих умов. Крім цього, з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором він передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно. Крім цього представник банку просив відмовити у задоволенні спору у зв'язку із спливом строку позовної давності. Вислухавши пояснення представників позивача та банку, дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2007 року між позивачем та ПАТ "Перший інвестиційний банк" було укладено кредитний договір споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав позивачеві кредит у розмірі 230000 євро на строк до 25 липня 2012 року, а позивач зобов'язався своєчасно повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, розмірі та строки, що передбачені цим договором. У п.2.3 договору докладно, із зазначенням конкретних грошових сум та дат визначено порядок сплати відсотків за користування кредитом. При укладанні договору позивач підписав повідомлення про надання кредиту на споживчі потреби, чим засвідчив своє ознайомлення з умовами кредитування та тарифами банку, підтвердив їх зрозумілість для нього, а також свою згоду з ними. Цього ж 25 липня 2007 року між позивачем та ПАТ "Перший інвестиційний банк" був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,0573 га за адресою: [ADDRESS]. Цей іпотечний договір також містить виклад умов кредитного договору №13/04-07-КФ. У подальшому сторони договору за взаємною згодою погоджували внесення змін до умов кредитного договору №13/04-07-КФ від 25 липня 2007 року, шляхом підписання відповідних договорів про внесення змін від 28 квітня та 11 серпня 2009 року. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину встановлені ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Але сторона позивача не надала суду будь-яких доказів укладення позивачем кредитного договору від 25 липня 2007 року саме внаслідок обману або наявності інших правових підстав для визнання цього кредитного договору недійсним. Стороною позивача також не доведено перед судом здійснення відповідачем [PERSON] будь-яких неправомірних дій, які б могли завдати позивачеві моральну шкоду. При таких обставинах суд вважає, що сторона позивача не виконала свої процесуальні обов'язки, пов'язані з тягарем доказування по справі, не довела перед судом ті обставини, на які посилалася в обґрунтування свого позову, а тому цей позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed