Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.12.2019 від Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний протитуберкульозний диспансер №3 до суду надійшла заява про примусову госпіталізацію [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна психіатрична лікарня №1", терміном\~ на три місяці для лікування заразної форми туберкульозу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в диспансері з квітня 2012 року. 10.04.201 йому було встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз легень інфільтративний, правосторонній осумкований туберкульозний плеврит. З 14 квітня 2012 року по 21 червня 2012 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ОПТД № 1, але ще до закінчення лікування хворий покинув диспансер і перервав лікування. 20.04.2012 хворий консультований фтизіо-хірургом і йому було рекомендовано оперативне втручання правої легені. [PERSON] відмовився від операції. З червня 2012 року хворий не лікувався та повністю ухилявся від планового обстеження. Тривалий час перебував за межами України. Тому, медичним працівникам не вдавалося можливим залучити його до лікування. 22.07.2019 хворий звернувся до сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Таранівка зі скаргами на біль в горлі, був направлений на флюорографічне обстеження. На флюорографічному обстеженні виявлені зміни в легенях. 29 серпня 2019 року госпіталізований до Обласного протитуберкульозного диспансеру №3. 03.09.2019 центральною лікарсько-консультативною комісією [PERSON] встановлено діагноз інший туберкульоз легенів дисемінований. Перебуваючи в ОПТД № 3, [PERSON] порушує режим медичного закладу, на зауваження медичного персоналу не реагує. 02.12.2019 хворий оглянутий лікарем наркологом, яким встановлено діагноз Б 10.20 - розлад особистості та поведінки, внаслідок зловживання алкоголем. Попереджений про можливість примусової госпіталізації у випадку порушення внутрішньо-лікарського режиму. 29.08.2019 пацієнт був проінформований про його обов`язок дотримуватися визначеного лікарем режиму лікування. Проінформований про те, що недотримання рекомендацій лікуючого лікаря, режиму прийому призначених препаратів, безконтрольне самолікування може ускладнити лікувальний процес та негативно позначитися на стані здоров`я. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 05.12.2019 за № 19 [PERSON] має діагноз інший туберкульоз легенів дисемінований. Хворий є бактеріоносієм, несе небезпеку зараження туберкульозом оточуючих. Схильний до порушення режиму, відсутня мотивація до лікування. Потребує примусової госпіталізації в умовах стаціонару Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1», терміном на три місяці. Оскільки, [PERSON] є бактеріовиділювачем та є небезпечним в епідвідношенні та може бути джерелом інфікування мікобактеріями туберкульозу для оточуючих, а в Обласній психіатричній лікарні № 1 є відділення закритого типу та всі умови для лікування хворих на туберкульоз, які мають ще й супутній діагноз алкоголізм, то буде найдоцільнішим направити його на лікування в цей медичний заклад і саме на три місяці. Бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 285 ЦПК України просила не викликати у судове засідання [PERSON] , оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих. Представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з"явився. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України, судовий розгляд проведено за його відсутністю. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку ЛКК Обласного\~протитуберкульозного диспансеру\~№ 3\~від 05.12.2019\~за №\~19\~ [PERSON] \~має діагноз\~інший туберкульоз\~легенів дисемінований.\~Хворий є\~бактеріоносієм,\~несе небезпеку\~зараження туберкульозом\~оточуючих.\~Схильний до\~порушення режиму,\~відсутня мотивація\~до лікування.\~Потребує примусової\~госпіталізації в\~умовах стаціонару\~Комунального некомерційного\~підприємства Харківської\~обласної ради\~«Обласна психіатрична\~лікарня №1»,\~терміном на\~три місяці(а. с. 5). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу, а також його ухилення від лікування та порушення режиму лікування підтверджується даними виписки із медичної карти № 150 (а. с. 6). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов`язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Представником Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 надано докази того, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, під час стаціонарного лікування порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні №1 для лікування строком на три місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved