Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

07 грудня 2016 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивували наступним. Позивачам на праві спільної сумісної власності належать нежитлові будівлі - корпуси Д-1 та Ж-1, загальною площею 641,6 кв.м, за адресою: вул.Потьомкіна, 13/2 в м.Снігурівка Миколаївської області. Вказані корпуси розташовані на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності та є прилеглою до їх об"єктів нерухомості. У листопаді 2015 року, у порядку ст.118 ЗК України, позивачами подано до Снігурівської міської ради Миколаївської області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2га у спільну часткову власність по 1/2 частки кожному для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності. 27 січня 2016 року відповідачем прийнято рішення №10 "Про надання дозволу позивачам на розробку вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2га у спільну часткову власність по 1/2 частки кожному для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за адресою: м.Снігурівка, вул.Потьомкіна,3/2". Рішенням Снігурівської міської №12 від 19 лютого 2016 року, за уточнюючою заявою позивачів, внесено зміни ло п.2 попереднього рішення №10 від 27 січня 2016 року, замінивши слова "у спільну часткову власність по 1/2 кожному" на слова "у спільну сумісну власність". 25 лютого 2016 року замовлено проект землеустрою землевпоряднику, а 13 травня 2016 року поданий до Снігурівської міської ради. 18 травня 2016 року позивачам постійною комісією з питань земельних ресурсів охорони навколишнього середовища запропоновано доопрацювати поданий проект землеустрою згідно план-схеми, надати відповідачу кадастровий номер земельної ділянки та повідомити про прийняте рішення [PERSON]- співвласника майнового комплексу. 18 листопада 2016 року питання про затвердження проекту землеустрою було винесено на розгляд сесії, але рішення не прийнято. Позивачі вважають, що бездіяльність відповідача є незаконною та порушує їх права на приватизацію земельної ділянки, а тому просять суд визнати протиправним порушення відповідачем строків розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою та зобов"язати його розглянути питання на найближчій сесії. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд про їх задоволення. Суду пояснили, що за ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області [PERSON] та [PERSON] виділені та перейшли у власність корпуси Д-1 та Ж-1 площами 540кв.м. та 180 кв.м. майнового комплексу "Качкоферма" по вул.Потьомкіна, 13 в м.Снігурівка Миколаївської області. 28 вересня 2015 року позивачами виготовлено технічний паспорт на вказані нежитлові будівлі. За рішеннями Снігурівської міської ради №№10,12 від 27 січня та 19 лютого 2016 року відповідно позивачам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2га у спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за адресою: м.Снігурівка, вул.Потьомкіна, 13/2. Вказаний проект був виготовлений, погоджений землевпорядником [PERSON] та переданий до міської ради для прийняття рішення про його затвердження, але в порушення ч.9 ст.118 ЗК України, відповідачем рішення не прийнято до сьогоднішнього дня. За повторного звернення до відповідача за відповіддю, було повідомлено, що вказане питання буде розглянуто після судового розгляду справи по суті. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що при розгляді питання про прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2га у спільну сумісну власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за адресою: м.Снігурівка, вул.Потьомкіна, 13/2, комісією з питань земельних ресурсів охорони навколишнього середовища встановлено, що при виготовленні проекту позивач [PERSON] замість запропонованого йому розміру земельної ділянки, виготовив проект з земельною ділянкою на 22 кв.м. більше. Крім того, на сьогоднішній день мається спір між [PERSON] та [PERSON], який є співвласником майнового комплексу. Вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності міської ради, але довгий час оброблялася [PERSON] Комісією дійсно було вирішено не виносити рішення до розгляду справи по суті у суді. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Судом ухвалено про слухання справи у її відсутність. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.3 ст.24, ч.2 ст.77 Закону України "про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної [PERSON] і [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу ч.ч.6-7, 9, 10-11 ст.118 ЗК України Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Судом встановлено, що ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2015 року по справі №2/485/260/15 за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] та за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ частки із майна у спільній частковій власності позивачам [PERSON] та [PERSON] перейшли у власність корпуси Д-1 та Ж-1 площами 540кв.м. та 180 кв.м. нежитлової будівлі №13 по вул.Потьомкіна в м.Снігурівка Миколаївської області майнового комплексу "Качкоферма" (а.с.32-33). 28 вересня 2015 року позивачами виготовлено технічний паспорт на нежитлові будівлі, інвентарна справа №4565 (а.с.34-36). Рішенням Снігурівської міської ради 7 скликання VII сесії №10 від 27 січня 2016 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2га у спільну часткову власність по 1/2 частки кожному для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за адресою: м.Снігурівка, вул.Потьомкіна,3/2 (а.с.19). Рішенням Снігурівської міської ради 7 скликання VIIІ позачергової сесії №12 від 19 лютого 2016 року внесено зміни до попереднього рішення №10 від 27 січня 2016 року, яким замінені слова "у спільну часткову власність по 1/2 кожному" на "у спільну сумісну власність" (а.с.20). 13 травня 2016 року землевпорядником-сертифікованим спеціалістом інженером [PERSON] виготовлено та погоджено вищевказаний проект (а.с.10-31). 13 травня 2016 року позивачі звернулися до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення по вул.Потьомкіна, 13/2 в м.Снігурівка Миколаївської області. Листом міського голови від 27 травня 2016 року за вих.№104/01-20 останнім повідомлено, що на засіданні 18 травня 2016 року постійною комісією з питань земельних ресурсів, охорони навколишнього середовища встановлено, що схема земельної ділянки, яка надана до заяви, на підставі якої прийнято рішення сесії Снігурівської міської ради від 27 січня 2016 року №10, не співпадає зі схемою земельної ділянки у вищезазначеному проекті землеустрою. Крім того, до міської ради з заявою про порушення прав звернувся співвласник вказаної нежитлової будівлі [PERSON] Враховуючи викладене, позивачам вказано на необхідність доопрацювання проекту землеустрою згідно план-схеми та надати до Снігурівської міської ради кадастровий номер земельної ділянки (а.с.48). За повторного звернення [PERSON] та [PERSON] до Снігурівської міської ради 16 листопада 2016 року щодо затвердження вказаного вище проекту, листом секретаря міської ради від 22 листопада 2016 року за вих.№241/01-20, позивачам повідомлено, що заява була винесена на розгляд XVII позачергової сесії Снігурівської міської ради 7 скликання 18 листопада 2016 року. Проектом рішення передбачалося затвердження проекту землеустрою, але при проведенні голосування проект рішення не набрав необхідної кількості голосів, у зв"язку з чим рішення сесією не прийнято (а.с.49, 51). Допитані у судовому засіданні в якості свідків: [PERSON] - депутат Снігурівської міської ради, який на час розгляду вказаної заяви був головою земельної комісії міської ради, суду пояснив, що 13 травня 2016 року надійшла заява [PERSON] та [PERSON] про затвердження проекту землестрою, вивчивши документи, було рекомендовано винести питання на сесію, але депутати не проголосували, стверджуючи, що до міської ради звернувся співвласник майна [PERSON] та пояснив, що він також має право на земельну діляку, тоді як колишні співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечень не мали, що зазначили у заяві на ім"я голови міської ради від 22 грудня 2015 року. [PERSON] та [PERSON] - депутати міської ради, суду пояснили, що дійсно не голосували за затвердження проекту землеустрою, оскільки земельна ділянка в даному проекті не відповідає схемі земельної ділянки, на підставі якої прийнято рішення сесії міської ради від 27 січня 2016 року №10, а тому позивачам було запропоновано доопрацювати проект. [PERSON] - сертифікований спеціаліст інженер-землевпорядник суду пояснила, що позивачі по справі звернулися до неї з метою виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 2га, який був виготовлений та погоджений відділом Держгеокадастру. Нормативними документами не передбачено форми вказаної земельної ділянки, лише площа її не повинна перевищувати площі земельної ділянки, яка передається, а тому з урахуванням розташування майна на земельній ділянці, що належить [PERSON] та [PERSON] та під"їзду до нього, земельна ділняка склала 1,7410 кв.м., якій присвоєний кадастровий номер. За клопотанням представнка відповідача суд двічі відкладав судовий розгляд справи на іншу дату. У судове засідання представник відповідача надав проект рішення сесії 7 скликання про відмову [PERSON] та [PERSON] у завредженні проекту землеустрою та друге рішення про затвердження проекту рішення, але депутати міської ради не проголосувати, у зв"язку з чим рішення не було прийняте. За такого, відповідач у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає ч.9 ст.118 ЗК України, не прийняв рішення про затвердження вказаного проекту, чим порушив права позивачів на приватизацію земельної ділянки, а тому їх вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати у сумі 551грн.20коп. та витрати за надання йому правової допомоги у сумі 1000грн.

Outcome: approved