Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про нарахування та виплату заробітної плати за вимушений прогул. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львов від 16 лютого 2015 року позов [PERSON] було задоволено. Вказаним рішенням, зокрема, було: - зобов'язано Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" відновити [PERSON] незаконно змінені істотні умови праці: провести нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 05.04.2011 року по 16.01.2012 року на умовах неповного робочого тижня в розмірі 0,6 посадового окладу на місяць. - зобов'язано Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" виплатити [PERSON] за час вимушеного прогулу за період з 05.04.2011 року по 16.01.2012 року різницю між нарахованою та фактично виплаченою заробітною платою (з відрахуванням обов'язкових податків та платежів). Вищевказане рішення оскаржило Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут". Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2015 року апеляційну скаргу було відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 10 вересня 2015 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2015 року. Постановою Верховного суду України від 02 листопада 2016 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 10 вересня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2015 року та рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2015 року скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про нарахування та виплату заробітної плати за вимушений прогул відмовлено. 18 квітня 2016 року представником Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» [PERSON] було подано заяву ухвалення додаткового рішення. В обгрунтування заяви зіслалася на те, що постановою Верховного суду України від 02 листопада 2016 року не було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема судового збору. Державним підприємством «Український державний геологорозвідувальний інститут» було сплачено судовий збір в сумі 121,80 грн. за подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області, 170,52 грн. за подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та 1791,40 грн. за подання заяви про перегляд судових рішень до Верховного суду України. Тому вважає, що з позивача [PERSON] підлягає стягненню на користь відповідача Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» судові витрати, які становлять 2083 грн. 72 коп. Від представника Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» [PERSON] та від [PERSON] на адресу суду поступили заяви, з яких вбачається, що вони просять проводити розгляд справи за їхньої відсутності. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява представника Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до розяснень п.37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК. У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи. З матеріалів справи вбачається, що Державним підприємством «Український державний геологорозвідувальний інститут» дійсно були понесені витрати, а саме оплачено судовий збір в сумі 121,80 грн. за подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області, 170,52 грн. за подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та 1791,40 грн. за подання заяви про перегляд судових рішень до Верховного суду України та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь відповідача підлягає стягненню з позивача [PERSON] понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved