Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Орган опіки та піклування Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області звернувся до суду із указаним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], який мотивував тим, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] Матір неповнолітнього за рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 21.08.2002 була позбавлена батьківських прав. Батько дитини не спілкується із сином, не цікавиться його життям, не допомагає фінансово, не приймає участі у житті дитини, як батько. Працівниками служби у справах дітей Великописарівської РДА неодноразово були проведені бесіди із відповідачем щодо неналежного виконання ним батьківських обов'язків, але результатів це не дало. Посилаючись на те, що на даний час неповнолітня дитина знаходиться на повному державному утриманні в Хоружівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області, неповнолітнім було написано пояснення про його відношення до свого біологічного батька із проханням позбавити батьківських прав [PERSON] відносно нього, позивач просить: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі щомісячно, виходячи із встановленої законом суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; визначити отримувачем аліментів опікуна, заклад, де буде виховуватися дитина. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.72). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Поштові відправлення, які направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повертаються до суду без вручення адресатові. Відповідно до поштових штемпелів причина невручення відправлень - «за закінченням строку зберігання», «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.73,74). Ураховуючи, що відповідач зареєстрований [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №281-02-14 від 14.09.2018 (а.с.20), судові повістки направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, раніше судову повістку за цією адресою отримував (а.с.20), тому відповідно до ст.ст.74,77 ЦПК України, суд вважає, судову повітку про час і місце розгляду справи такою, що доставлена, а отже, відповідач повідомлений належним чином. Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а.с.56). За таких обставин, ураховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу (далі СК) України дитина належить до сім'ї своїх батьків, навіть тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства", зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищевказаного Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, як їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Так, матеріалами справи судом установлено, що [INFO] с.Іванівка В.Писарівського району Сумськох області народився [PERSON], батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). На час народження [PERSON] його батьки перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.32). У частинах 1,6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За неналежне виконання батьківських обов'язків, рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 21.08.2018, матір неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] була позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина (а.с.58-60). Батько неповнолітньої дитини - [PERSON] також належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина, не спілкується із дитиною, не цікавиться його життям, не допомагає фінансово, не приймає участі у житті дитини, як батько. Працівниками служби у справах дітей Великописарівської РДА неодноразово були проведені бесіди з відповідачем щодо неналежного виконання ним батьківських обов'язків, але результатів це не дало, що стало приводом для звернення позивача із даним позовом до суду. З 2015 року, на підставі клопотання Комунального закладу Сумської обласної ради - Правиднська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Великописарівського району, за наказом служби у справах дітей Великописарівської РДА Сумської області №4 від 19.03.2015 неповнолітній [PERSON], [INFO], був узятий на обліку дітей, що опинилися у складних життєвих обставинах (а.с.13, 14). Починаючи з 03.01.2017 неповнолітній [PERSON] знаходився на повному державному утриманні у Хоружівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області та вибув із центру у зв'язку зі вступом 01.09.2018 на навчання до Маловисторопського коледжу ім..П.С.Рибалка СНАУ, де він навчається на державній основі (а.с.6, 36,62). За період навчання неповнолітнього у Маловисторопському коледжі батько [PERSON] на зв'язок не виходив, успішністю і матеріальним станом сина не цікавився. Анатолій перебуває у дуже складному матеріальному становищі, оскільки ні академічної, ні соціальної стипендії не отримує та знаходиться на повному матеріальному забезпеченні викладацького складу комітету (а.с.63). З приводу позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина Служба у справах дітей Великописарівської РДА зверталася за місцем фактичного проживання відповідача у м.Харків, де відповідачем на ім'я начальника служби у справах дітей по Московському району було написано пояснення, згідно якого останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] (а.с.5). Своє ставлення до батька у письмовій формі також висловив неповнолітній [PERSON], який указав, що батька не пам'ятає, бачив кілька разів, батько із ним не спілкувався, фінансово не допомагав, не відвідав його жодного разу коли він перебував у Правдинській спеціалізованій школі-інтернаті та Хоружівському центрі реабілітації. У даний час він навчається у коледжі, стипендії не отримує, не має будь-яких засобів для існування, коштами йому допомагають викладачі навчального закладу та студенти. Неповнолітній просить позбавити батька [PERSON] батьківських прав відносно нього (а.с.4,75). За висновком органу опіки та піклування Великописарівської РДА від 03.09.2018 доцільним є позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.61). Статтею 3 Конвеції про права дитини від 20.11.1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" у своїй постанові за №3 від 30.03.2007 року, зокрема п.п.15.16, роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, з урахуванням вищевикладених установлених судом обставин, зокрема, про те, що [PERSON] свої обов'язки як батько не виконує, вихованням дитини не займається, не надає матеріальної допомоги та не бажає виконувати свої обов'язки як батько, оскільки, жодного разу не навідався за місцем навчання та проживання дитини, не цікавиться життям та здоров'ям дитини та взагалі не виявляє ніякого бажання спілкуватися із сином, не заперечує заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що така поведінка батька є неприпустимою та заслуговує на позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] Крім того, враховуючи ч.2 ст.166 СК України, відповідно до якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне одночасно із позбавленням [PERSON] батьківських прав стягнути з нього також аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, на користь опікуна, закладу, де буде знаходитися дитина, відповідно до ст.ст.182,184 СК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved