Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач вказує в заяві, що згідно кредитного договору № 218 від 15 липня 2008 року [PERSON] у Березнівському відділені - філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" отримав споживчий кредит в сумі 200 000 гривень під 20% річних з терміном погашення не пізніше 14 липня 2018 року. Кредит був наданий під поруку фізичної особи [PERSON] згідно з договором поруки № 218/І від 15 липня 2008 року та під іпотеку, предметом якої була трьохкімнатна квартира [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] [PERSON] поручилася перед банком згідно з п. 1.1 Договору поруки відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором і його додатковими умовами, укладеними та тими, що можуть бути укладені у майбутньому . Згідно з Договором іпотеки від 15 липня 2008 року, реєстровий № 1903, що посвідчений нотаріально, (п. п. 4.2-4.4), передбачено право банку як Іпотекодержателя у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому чи тієї або іншої його частини у випадках передбачених договором та/або чинним законодавством реалізувати своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому Договором. Зазначає, що 29 березня 2011 року Березнівським районним судом уже виносилося рішення про стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором № 218 від 15 липня 2008 року в розмірі 262 125 гривень 10 копійок. На момент укладення Іпотечного договору на реєстраційному обліку за адресою предмета іпотеки перебували дві особи - [PERSON] та [PERSON] У зв'язку наявністю простроченої заборгованості 19 серпня 2010 року банком було направлено повідомлення під №№ 314-316 позичальнику, поручителю та майновому поручителю, а 7 липня 2014 року за № 290 - вимоги про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором та попередження про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки, які вони в той же день отримали. Неодноразово в телефонному режимі відповідачі повідомлялися про необхідність погасити заборгованість. Відповіді вони не надіслали, а заборгованість ними в повному обсязі не погашена. Доводить, що згідно зі ст. 9 Закону України "Про іпотеку" Іпотекодавець вправі передавати предмет іпотеки в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду, користування виключно на підставі згоди Іпотекодавця. З проханням надати такий дозвіл [PERSON] до банку не зверталася, проте всупереч вказаним вимогам закону зареєструвала за вказаною адресою [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] 25 листопада 2014 року вказаним особам за № 472 було направлено вимогу про звільнення житлового приміщення. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 6 січня 2015 року заборгованість по кредитному договору становить 336 121 гривня 09 копійок. На підставі ст. ст. 526,554,1049 ЦК України, ст. ст. 7,33,40 Закону України "Про іпотеку", ч.3 ст. 109 ЖК України позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] з метою погашення заборгованості в розмірі 336 121 гривня 09 копійок з наданням банку права на отримання в будь-яких установах необхідних документів, передавши предмет іпотеки до його реалізації в управління Іпотекодержателю. Просить виселити з квартири, що є предметом іпотеки, усіх мешканців, які в ній зареєстровані чи проживають, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з відповідача понесені банком судові витрати. В судове засідання жодного разу не з'явилися відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим справа неодноразово відкладалася. Крім цього, позивач, починаючи з 9 вересня 2015 року напередодні кожного судового засідання подавав заяви про збільшення позовних вимог, що не дозволяло суду своєчасно повідомити про це відповідачів та надіслати їм копії отриманих заяв з додатками, результатом чого також було відкладення судового розгляду. Згідно заяви банку від 20 січня 2016 року про збільшення позовних вимог позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 442 530 гривень 48 копійок. Вказані заяви з додатками відповідачі в той же день отримали, звернутих до них вимог не визнають, відкласти розгляд справи не просять. В судовому засіданні представник банку [PERSON] з наведених у позовній заяві підстав підтримала заявлені вимоги. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернутих до неї та в інтересах її дітей, законним представником яких вона є, позовних вимог не визнала. Зазначає, що живе у квартирі по вул. Станіслава Коваля,5/20 в м. Березне Рівненської області на законній підставі згідно договору найму, є в ній зареєстрованою, у свій час сплатила значну частину коштів [PERSON] в рахунок купівлі цієї квартири, які [PERSON] їй, не дивлячись на наявність судового рішення, не повернула. Просить не виселяти її з дітьми зі спірної квартири. Заборгованість позичальника [PERSON] перед позивачем доведена розрахунком заборгованості за договором станом на 21 січня 2016 року (а. с. 168), яка становить 442 530 гривень 48 копійок, що є з його боку допущеним порушенням вимог п.1.5 Кредитного договору № 218 від 15 липня 2008 року (а. с. 8-12). Відповідач [PERSON] є його поручителем згідно Договору поруки № 218/І від 15 липня 2008 року на а. с. 49 і зобов'язалася згідно з п. 2.3 цього Договору після отримання від боржника письмового повідомлення щодо неможливості вчасного виконання зобов'язання по Кредитному договору не пізніше настання строку виконання зобов'язання сплатити Кредитору суму солідарного боргу шляхом перерахування її на рахунок Кредитора. А згідно з п. 3.1.3 Іпотечного договору сторін № 218 від 15 липня 2015 року (а. с. 46-48), яким забезпечуються вимоги іпотекодержателя, та предметом якого згідно з п. 1.2 цього Договору є нерухоме майно - квартира трьохкімнатна, номер двадцять, загальною площею 67.1 кв. м., житловою площею 39.0 кв. м., що знаходиться на другому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку за адресою: Рівненська область, Березнівський район, м. Березне, вул. Станіслава. Коваля, буд.5., іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або цим Договором, в тому числі: - невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 (двох) місяців. Як слідує з розрахунку на а. с. 168 залишок позики складає 181 830 гривень 03 копійки, в тому числі прострочена заборгованість - 136 859 гривень 03 копійки. Квартира, що є предметом іпотеки, належить інотекодавцям [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право власності від 18 серпня 2000 року (а. с. 51). Суд визначає початкову ціну реалізації предмету іпотеки в розмірі 628 062 гривні на підставі Звіту про оцінку квартири від 4 грудня 2015 року, проведеного ПП "Експерт-Рівне-Консалт", а спосіб його реалізації - згідно змінених в судовому засіданні вимог представником банку та на підставі заяви про зміну позовних вимог від 20 січня 2016 року - шляхом укладення від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням необхідних для цього документів. У відповідності зі ст.ст. 526-527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, боржник зобовязаний виконати зобовязання у встановлений термін. Частиною першою ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. А згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Такі підстави і порядок виселення при зверненні стягнення на предмет іпотеки передбачені ч.3 ст. 109 ЖК України. Згідно з цією нормою закону після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Такі вимоги банком були надіслані кожному з відповідачів: [PERSON] - 25 листопада 2014 року за № 472 (а. с. 36), [PERSON] та [PERSON] 7 липня 2014 року за №№ 288-289 (а. с. 37-38), і тоді ж ними отримані. А у відповідності з частинами першою та другою статті 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Поряд з цим, частина третя статті 40 цього Закону передбачає, що особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Подібних обставин в судовому засіданні встановлено не було. Іпотекодавець [PERSON] не повідомила банк, уклавши договір житлового найму з [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка на той час уже була предметом іпотеки. Таким чином, суд приходить до висновку, що за встановлених обставин вимоги позивача є обґрунтованими як в частині звернення стягнення на майно за договором іпотеки, а також частково щодо виселення відповідачів, а саме: [PERSON] та [PERSON] і її неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як свідчить відповідь Березнівського РС УДМС України в Рівненській області від 21 січня 2015 року № 5612/98, що також підтвердила в судовому засіданні сама відповідачка [PERSON], відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою [INFO] в м. Березне Рівненської області і там фактично проживає. Отже, в частині позовних вимог про виселення зі спірної квартири відповідачки [PERSON] банку має бути відмовлено. На підставі наведеного, задовольняючи позовну заяву у зазначених обсягах, суд покладає на відповідачів солідарно понесені банком судові витрати - стягує на користь банку сплачений ним судовий збір в розмірі 3 654 гривні платіжним дорученням від 06 січня 2015 року за № 87096759 (а. с. 1) та витрати за проведення оцінки предмету іпотеки згідно платіжного доручення № 105073343 від 7 грудня 2015 року (а. с. 183) - 800 гривень, а всього - 4 454 гривні.

Outcome: partial