Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

19.10.2017 року до Новобузького районного суду надійшов позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", за яким останній просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2011 року, у розмірі 16840,43 грн., що утворилась станом на 31.08.2017 р. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14.03.2011 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувала, на вимоги банку не реагувала, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 31.08.2017 року становить 16840,43 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4282,73 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 9637,57 грн.; заборгованість за пенею та комісією 1642,01 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 778,12 грн., яку в добровільному порядку відповідачка не погашає. 09.11.2017 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено вказану справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на\~01.12.2017\~року о\~09:00\~год. 26.12.2017 року по справі винесено заочне рішення, яким позов задоволений в повному обсязі. 15.10.2020 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого судом 26.12.2017 року по цивільній справі 481/1302/17 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 16.10.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 26.12.2017 року, ухваленого по цивільній справі №481/1302/17 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, прийнято до розгляду та призначено судове засідання по розгляду вказаної заяви на 28.10.2020 року о 10:30 год. Ухвалою суду від 28.10.2020 року відкладено судовий розгляд за\~заявою\~ [PERSON] про перегляд заочного рішення на\~19.11.2020 року о\~11:00\~годині. Ухвалою суду від 19.11.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 26.12.2017 року по цивільній справі за № 481/1302/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерійний банк "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Поновлено [PERSON] строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.12.2017 року по цивільній справі за № 481/1302/17. Скасовано заочне рішення від 26.12.2017 року по даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на\~09 грудня 2020 року о 11:00\~\~в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, направивши також відзив на заяву відповідача про перегляд заочного рішення, зазначивши в ньому про належне ознайомлення позичальника з умовами кредитування, строками дії договору та кредитної картки, безпідставність твердждень відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, обгрунтованість нарахування відсотків, штрафів, пені. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що вона погасила заборгованість за даною кредитною карткою повністю. Користувалась нею один раз, а потім погашала заборгованість шляхом перерахування грошових коштів на дану кредитну картку особисто, а також з її пенсії декілька місяців утримувались кошти на погашення кредитної заборгованості. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що в анкеті-заяві, яку підписала відповідач не зазначались умови кредитного договору, за якими, в подальшому банком нараховувались відсотки, комісія, пеня. \~ Суд, вислухавши пояснення відповідачки, її представника, вивчивши доводи позовної заяви, відзиву на заяву про переглядзаочного рішення та дослідивши додані до них письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як убачається з обґрунтувань позову, 14.03.2011 року між сторонами було укладено зазначений Договір, за яким [PERSON] отримала від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки за умовами тарифного плану «Універсальна». Кредитний ліміт за карткою неодноразово змінювався. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Умови) позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язання за Договором, на вимогу Банку відповідачка зобов`язалась достроково виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), і оплатити винагороду Банку (а.с. 7-31). При цьому, згідно положень п. 2.1.1.7.6 вказаних Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов`язання не виконувала в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 31.08.2017року, за наданим позивачем розрахунком (а.с. 4-5), у неї виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 16840,43 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4282,73 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 9637,57 грн.; заборгованість за пенею 1642,01 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов: фіксована частина 500,00 грн., процентна складова 778,12 грн. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546\~та ст. 549 ЦК України\~виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості. З розрахунку заборгованості слідує, що Банк нарахував заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, з посиланням на п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг. Також, Банк нарахував заборгованість по судовим штрафам, з посиланням на п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. За змістом\~ статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.03.2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, як невід`ємні частини спірного договору. Однак, позивачем не надано доказів що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, які додані позивачем до позовної заяви, містить підпис позичальника, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, позивач, зазначивши, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2.5 (30 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів, долучив "Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна"( а.с.7). Дослідивши цей Витяг, судом встановлена відсутність підпису відповідача , яка б свідчила про ознайомлення з ним, а звідси, з тарифами. Крім зазначеного, у Витягу вказані тарифи на чотири види кредитних карт "Універсальна"( "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", "Універсальна GOLD")( а.с.7), а тому, з урахуванням змісту Анкети-заяви від 14.03.2011 року( а.с.6), де чітко видно отримання [PERSON] тільки пенсійної карти, однозначно стверджувати, що нею була отримана картка "Універсальна GOLD" з тарифами , на які посилається позивач, суд правових підстав не має. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді тіло кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) , штафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг «ПРИВАТБАНК», тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про тіло кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Судом встановлено, що заборгованість за простроченим тілом виникає у разі невчасної плати за користування кредитом, яка повинна бути передбачена кредитним договором, та не є сама по собі складовою тіла кредиту, а являє собою фактично штрафну санкцію, що застосовується у разі неповернення банку кредиту у термін, передбачений договором. Підписана відповідачем анкета-заява не містить строку повернення кредиту, відсоткової ставки за його користування, отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, відсотки, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`зань. Відповідно до ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79, ч.1 ст.80\~цього\~ Кодексу\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.03.2011 року, що також підтверджено випискою з особового рахунку [PERSON] за період з 01.03.2011 року по 27.10.2020 року, відповідач періодично користувалась кредитною карткою, загальна сума знятих нею кредитних коштів становить 7977,60 грн. Разом з тим, з наданих доказів вбачається, як самостійна сплата відповідачем, так і стягнення з пенсійної картки останньої кредитної заборгованості, загальна сума сплати за якою складає 8916,40 грн. Порівнявши вказані суми, суд приходить до висновку про те, що сума знятих відповідачкою грошових коштів є меншою від суми, яку остання сплатила . З урахуванням викладеного, виходячи з того, що в судовому засіданні не доведено належними і допустимими доказами наявності зобов`язань у відповідача перед позивачем за договором по сплаті відсотків, пені (комісії), штрафів, а сплата по тілу кредиту здійснена нею у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у обсязі, пред`явленому позивачем не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed