Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Приват Банк" звернувся до суду з даним позовом, просив зняти арешт, накладений державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Піскун В.В., на майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель: Т13110, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]; зняти арешт, накладений державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Рудік М.С., на майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель: Т13110, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]; вивести з розшуку, накладеного державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Рудік М.С., на майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель: Т13110, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. На обґрунтування якого вказав, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGMDAU00880534, згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 54512,80 грн., в якості забезпечення виконання умов якого був укладений договір застави автотранспорту марки ЗАЗ-DAEWOO, модель: Т13110, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2010 року по справі № 2-9534/10 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави. Однак виконати рішення неможливо, оскільки ВДВС накладено арешт на автомобіль. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладенні в ньому. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить зворотні повідомлення пошти. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно вимог ст.224 ЦПК України.. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що між ПАТ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGMDAU00880534 від 23.04.2007 року, згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 54512,80 грн. (а.с. 8-9), в якості забезпечення виконання умов якого був укладений договір застави автотранспорту марки ЗАЗ-DAEWOO, модель: Т13110, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с. 10-12). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2010 року по справі № 2-9534/10 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави. Однак виконати рішення неможливо, оскільки ВДВС накладено арешт на автомобіль (а.с. 13). Згідно відповіді Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м. Кіровограда та Кіровоградського району № 349 від 26.02.2014 року, на даний автомобіль накладено арешт державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Піскун В.В., виконавче провадження № 29300963 від 20.10.2011 року, про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк», накладено арешт державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Рудік М.С., постанова АЕ № 379021 від 07.09.2010 року, про стягнення боргу на користь ВАТ «Надра-Банк», належний на праві власності [PERSON] Також згідно відповіді, даний автомобіль перебуває у розшуку, орієнтування УДАІ УМВС України в Кіровоградській області № 10/4213 від 02.11.2011 року, на виконання постанови про розшук майна боржника виданої державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Рудік М.С. (а.с. 18). Відповідно до ст. 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Згідно ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України "Про заставу" у разу невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойкою), необхідні відшкодування витрати за утримання заставного майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до частини першої, другої, п'ятої ст. 52 Закону України " Про виконавче провадження" звернення стягнення а майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусової реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривні та іноземній валюті, інші цінності. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке із законом не може бути накладено стягнення. Згідно до ст. 54 Закону України " Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Про звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна. Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставне майно. Згідно з частиною третьою ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем, стягнення на заставне майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів ,якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Положеннями ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, оскільки право застави у позивача виникло 23.04.2007 року, згідно договору застави, а постанови про арешт автомобіля, що є предметом застави, винесені 07.09.2010 р. та 20.10.2011 р., а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Проте, суд відмовляє у вимозі до Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ, оскільки він є неналежним відповідачем у справах даної категорії. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 р. №6 (із наступними змінами), згідно якої «відповідачами у справі суд притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. В разі незгоди з діями державного виконавця на такі його дії подається відповідна скарга, що передбачено ст. 383 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з боржника сплачений судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved