Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона працювала з 28.09.1998 по 02.04.2012 підземною стовбуровою на шахті "Гвардійська '' ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", у мовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничого середовища. 22 серпня 2013 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини протокол №1497, їй було встановлене професійне захворювання - Хронічне обструктивне захворювання легень першої другої ст./ (пиловий бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої другої ст.). Легенева недостатність першого другого ступеня. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 13 вересня 2013 року. За висновком МСЕК від 21.07.2016, їй встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 35 % з 01.10.2016 безстроково: 20% ХОЗЛ,15% трудове каліцтво -2011 р.. Згідно рекомендацій МСЕК вона потребує ВМП, забезпечення лікарськими засобами, палиця звичайна. Причиною професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: - аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3 з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2 ) у пилу від 10% до 70%- 4,3 при ГДК- до 2,0мг./м3. Професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті "Гвардійська» підземним стовбурним вона виконувала комплекс робіт з підйому та спуску людей і вантажів на стволах, приймала та подавала сигнал машиністу підіймальної машини, виконувала роботи з установки та закріпленням вагонів і платформ у кліті, керувала запобіжними пристроями, кулачковими пристроями, штовхачами, стопорами та іншими механізмами, щодо завантаження клітей, скіпів бадей, брав участь у спуску, підйомі та вивантаження довгомірних матеріалі та важкого обладнання. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадала під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Оскільки професійне захворювання виникло у неї в наслідок порушення керівництвом підприємства, де вона працював, норм з безпеки праці під час виконання трудових обов'язків, вважає, що заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. В зв'язку з професійним захворюванням змінився її образ і якість життя, що завдає їй моральних страждань . Постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, епізоди утрудненого дихання до 1-2 разів на добу, кашель частіше сухий, приступодібний, рідше з утрудненим відходженням невеликої кількості слизового, вязкого харкотиння, буль у грудях та між лопатковій ділянці, слабкість, підвищену втому, запаморочення, головний біль, біль та обмеження рухів у лівому ліктьовому суглобі. Вона не може більше спрацювати на своїй дачі, не може обробляти землю, що позбавило її можливості годувати свою сімю. Пари виконанні домашньої роботи, приготуванні їжі вона неспроможна масостійно цим займатися, потрібна стороння допомога, що в свою чергу змінило звичне життя та побут її родини. При користування громадським транспортом, вона відчуває задуху, у неї виникає кашель. Пасажири звертають на нього увагу та намагаються відійти від нього у інший бік транспорту, вважаючи, що він хворіє на туберкульоз. Це викликає в нього почуття ніяковості, душевні страждання. В зв'язку з хворобою вона змушена багато часу проводити у лікарнях. При її захворюванні повне одужання неможливе і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє їй моральні страждання. Просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 145\~000,00 гривень, якими вона хоча б частково компенсує свої страждання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON],підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Зазначила, що у звязку з професійним ушкодженням здоров'я її довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у рахунок відшкодування моральної шкоди 145\~000,00 гривень. Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] позов не визнала. Просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Звернула увагу, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про небезпечні та шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Крім того, до суду, через канцелярію, представником відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] надані заперечення проти позову, в яких представник, вважає вимоги позивача незаконними і необґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивач не надав доказів у чому полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до ушкодження здоров'я. Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з ушкодженням здоров'я - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. Вважає, що в ушкодженні здоров'я та так званих «моральних стражданнях» відбулося з його вини, він своєчасно забезпечувався спецодягом та засобами індивідуального захисту. Окрім того визначено право працівника у визначений строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці. Крім того відповідно до акту від 06.05.2011 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що стався 01.05.2011 з [PERSON], комісія встановила, що причиною нещасного випадку: невиконання вимог інструкції з охорони праці, яке виявилось у недбанні про особисту безпеку під час виконання трудових обовязків, а саме порушення п.1.14 « Инструкции по охране труда №44 для стволового ( подземного), ст. 14 Закону України « Про охорону праці. Отже в отриманні позивачем пошкоджень, та втрати 15% працездатності у звязку з каліцтвом, відбулось з її вини. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці позивача - [PERSON] пропрацювала на шахті "Гвардійська '' ВАТ "Кривбасзалізрудком", в даний час ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат". Підземною стовбуровою з 28.09.1998 по 02.04.2012. На протязі 13 років 7 місяців, [PERSON] працювала в умовах, які характеризувалась перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача. За рішеннями ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 22 серпня 2013 року протокол № 1497 та 14 червня 2016 року протокол №855, [PERSON] було встановлене професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої другої ст./ (пиловий бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої другої ст.). Легенева недостатність першого другого ступеня.J44 Професійне захворювання встановлено на підставі даних Санітарно гігієнічної характеристики умов праці від 13.05.2013 №Ф-2/2-11-3/1913 виданої Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу де вказано, що позивачка працювала в шкідливих умовах, внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадала під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Роботи виконувались в умовах несприятливого мікроклімату шахти. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, причин виникнення хронічного професійного захворювання, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 13 вересня 2013 року. Причиною професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3 : з вмістом кристалічного кремнію діоксину (SiO2 ) у пилу від 10% до 70%- 4,3 при ГДК- до 2,0мг./м3. За висновком МСЕК від 21.07.2016 серія 12 ААА №040359 [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 35 % : 20%-ХОЗЛ, 15% трудове каліцтво, з 01 жовтня 2016 року безстроково. Згідно рекомендацій МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами, ВМП, палиця звичайна. Відповідно виписок із медичної документації [PERSON], в звязку з погіршенням стану здоровя, знаходилась на лікуванні в міських лікарнях. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманням травми на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці. Крім того, Акт розслідування нещасного випадку не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням його здоров'я, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом ушкодження здоров'я в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України Про охорону праці , роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої ушкодженням здоров'я, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження здоров'я позивачу на виробництві, та моральних страждань потерпілому. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, вона отримав професійне захворювання, втратила працездатність в розмірі 35% . Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушена приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками ушкодження здоров'я, позивачу порушено її звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в його спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 35 відсотків, а звідси і моральні переживання. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності безстроково, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON]. 10 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial