Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Христинівського районного суду з позовом до Територіальної громади села Велика Севастянівка в особі Великосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області про права власності в порядку спадкування, та просить визнати за нею, [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 1.0000 га кадастровий номер 7124681000:02:001:0385 в адміністративних межах Великосевастянівської сільської ради, Христинівського району , Черкаської області. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що [INFO] в м.Христинівка помер спадкодавець - подружжя позивача у справі [PERSON] . Обставина смерті спадкодавця підтверджується свідоцтвом про смерти виданим 22.11.2017 року Христинівським РВ ДРАЦС на бланку № [NUMBER] . Спадкоємцем за законом після смерті подружжя є позивач. З метою реалізації свого права па спадщину позивач звернулася до приватного нотаріуса Бевзюка В.П. із заявою про прийняття спадщини яким заведена спадкова справа №70/2018. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1.0000 га кадастровий номер 7124681000:02:001:0385 в адміністративних межах Великосевастянівської сільської ради, Христинівського району , Черкаської області . 4 вересня 2019 року приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача на земельну ділянку площею1.0000 га кадастровий номер 7124681000:02:001:0385 в адміністративних, межах Великосевастянівської сільської ради, Христинівського району, Черкаської області з підстав відсутності правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна. В судове засідання позивач не з`явилась, проте від неї до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. В судове засіданні відповідач Територіальної громади села Велика Севастянівка в особі Великосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області сільська рада не з`явилась, проте від неї до канцелярії на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, позовні вимоги [PERSON] визнають повністю, та не заперечують проти їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в м.Христинівка помер спадкодавець - подружжя позивача у справі [PERSON] . Обставина смерті спадкодавця підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 22.11.2017 року Христинівським РВ ДРАЦС на бланку № [NUMBER] . З метою реалізації свого права на спадщину позивач в звернулася до приватного нотаріуса Бевзюка В.П. із заявою про прийняття спадщини яким заведена спадкова справа № 70/2018. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1.0000 га кадастровий номер 7124681000:02:001:0385 в адміністративних межах Великосевастянівської сільської ради, Христинівського району, Черкаської області. Позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, розташовані в межах Великосевастянівської сільської ради, Христинівського району , Черкаської області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У відповідності до п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Пунктом "г" ч. 1ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved