Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2014 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який укладено між нею та [PERSON] 02 жовтня 2001 року і зареєстрований Жовтоводським представництвом торгової біржі "Дніпродзержинська". Одночасно просить визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначила, що 02 жовтня 2001 року між нею та [PERSON] укладено вказану угоду, що зареєстрована Жовтоводським представництвом торгової біржі "Дніпродзержинська", а у подальшому КМ Жовтоводське МБТІ. При цьому, позивач отримала технічний паспорт на зазначену квартиру. Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався, оскільки позивача ввели у оману працівниками біржі, за твердженнями яких нотаріальне посвідчення угоди не являється обов'язковим. Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних даному виду угод, просить позов задовольнити. При цьому, вказує що не може реалізувати свої права з володіння та користування майном у повному обсязі як власник. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились. При цьому, надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності і підтримання позовних вимог. Відповідач, що також належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. У матеріалах справи міститься заява [PERSON], де остання, визнаючи позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. При цьому, остання просить розглядати справу за її відсутності, оскільки, являючись особою похилого віку і проживаючі у іншому населеному пункті, з'явитись до Жовтоводського міського суду не має можливості (а.с. 21). Суд, виконавши вимоги цивільного процесуального законодавства, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України "Про власність", що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] продала, а [PERSON] придбала об'єкт нерухомості, а саме квартиру загальною площею 54,5 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], належну продавцю. Продаж вчинено за 1500 гривен, які одержані відповідачем від позивача до підписання угоди. Договір зареєстрований за № 012/384-Ж, 02 жовтня 2001 року Жовтоводським представництвом товарної біржі "Дніпродзержинська" (а.с.6). Нотаріально договір не посвідчувався, оскільки згідно ст.15 Закону України "Про товарну біржу", що була чинною на час його укладання, договір укладений на торговій біржі не потребував свого подальшого нотаріального посвідчення. Сторонами угоди виконано усі передбачені нею істотні умови. Позивач фактично вступила у володіння і користування вказаним домоволодінням з 02 жовтня 2001 року. Із копії паспорта на квартиру, придбану в особисту власність, за адресою [ADDRESS], вбачається, що власником даного житлового приміщення зазначена позивач (а.с.7-8). Однак, на теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України ( в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач та відповідач виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним, визнавши за позивачкою право власності на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved