Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

01.02.2016 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого просив ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 238-06/КР від 27.12.2006 року, яка станом на 31.12.2015 року становить 17198,74 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 537 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути солідарно з відповідачів на користь банку витрати по сплаті судового збору. На обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до даного Договору та чинного законодавства, Покупець ПАТ «Альфа-Банк» набув усі права вимоги по відступленим Кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за Договором про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою -громадянином України [PERSON] , на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Договором про іпотечний кредит належать ПАТ «Альфа-Банк». 27.12. 2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа [PERSON] уклали Договір про іпотечний кредит №238-06/КР, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вище вказаного Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Боржнику (за договором про іпотечний кредит -Позичальникові) кредит у сумі 60 000,00 дол. США, а Відповідач [PERSON] зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. Банк свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в сумі 60 000,00 дол. США. В свою чергу, Відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушуєістотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 31.12.2015 року має прострочену заборгованість: за кредитом в розмірі 15 198,48 дол. США, по відсотках в розмірі 1 670,26 дол. США, по комісії в розмірі 330,00 дол. США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором, 27.12.2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа- [PERSON] та фізична особа [PERSON] уклали Іпотечний договір №179-06/З від 27.12.2006 року відповідно до якогоостанні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 537 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належать Іпотекодавцям на праві власності. Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п.5.1 Іпотекодавець набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків:- у випадку невиконання Боржником основного зобов`язання; - у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору ; -у інших випадках, передбачених законодавством. У разі порушення Боржником основного Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та/або Боржнику письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов`язання за Кредитним договором та/або зобов`язань, передбачених Іпотечним договором, у тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору. На виконання умов Договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, Відповідачам було направлено Вимогу, а саме «Вимога про дострокове повернення кредиту», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Боржником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. 15 лютого 2017 року [PERSON] подав зустрічний позов до ПАТ «Альфа Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк`про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання недійсним Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року, в якому просиввизнати недійсним Договір про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006 року укладений між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком та [PERSON] . Ухвалою суду від 15лютого 2017 рокузустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання недійсним Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року прийнято для спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та об`єднанодля спільного розгляду провадження за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» про визнання недійсним договору про іпотечний кредит з провадженням за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. На обґрунтування вимог [PERSON] вказав, що 27 грудня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит №238-06/КР. Відповідно до п. 2.1. даного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) дол. США під відсоткову ставку 12% річних (п.2.2 Договору) з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним не пізніше 26 грудня 2016 року (п. 2.3 Договору). Кредит надавався на добудову та облаштування об`єкта незавершеного будівництва-житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (п.2.5 Договору). Відповідно до вимог п.3.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику іпотечний кредит одноразово в повному обсязі шляхом видачі йому готівкою з його позичкового рахунку № [NUMBER] , відкритого Банком в філії «Відділення Промінвестбанку в м. Кременчук, Полтавської області». Пункт 3.1 Кредитного договору встановлює, що на кредит, отриманий в іноземній валюті, розповсюджуються умови та правила валютного регулювання та валютного контролю, встановленому чинним законодавством. Вказує, що при підписанні даного Договору про іпотечний кредит №238-06КР від 27 грудня 2006 року Відповідачем-2 за зустрічним позовомПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» було порушено законні права Позивача за зустрічним позовом. Договір про іпотечний кредит №238-06/КР від грудня 2006 року за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам і волі Позивача за зустрічним позовом, порушує його права та законні інтереси. Підписання зазначеного Кредитного договору з метою використання коштів на споживчі цілі, стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав Позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Вважає що при підписанні даного Договору про іпотечний кредит №238-06КР, Відповідачем-2 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» було порушено законні права Позивача за зустрічним позовом. Договір про іпотечний кредит №238-06КР за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам і волі Позивача, порушує його права та законні інтереси. Вважає, що Договір про іпотечний кредит №238-06КР від 27 грудня 2006 року повинен був укладатися в порядку, визначеному законом, і його умови повинні відповідати як загальним вимогам, встановленим ЦК України (ст. ст. 3, 6, 13, 192, 203, 215, 627, 628 ЦК України), так і вимогам спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Вважає, що Банком порушені права Позичальника, як споживача банківських послуг, на стадії укладення та виконання Договору про іпотечний кредит №238-06КР від 27 грудня 2006 року. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що Банк не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України та приписи Національного Банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду кредитних договорів, а саме: не виконав вимоги Закону про дотримання істотних умов договору, щодо надання Позичальнику об`єктивної, повної та достовірної інформації, про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів, а також те, що зміст спірного Кредитного Договору суперечить ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон), Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93 зі змінами та доповненнями. В порушення вимог ч. 2. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» йому Банком перед укладенням Кредитного договору не надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, варіанти повернення кредиту, включаюси кількість платежів, їх частоту та обсяги. Ніяких письмових матеріалів від Банку, на момент підписання Договору йому не надавалося, ніяких порівнювальних таблиць, графіків, роз`яснювальних записок, діаграм, фінансових розрахунків та будь-якої іншої наочної та доступної інформації тощо, він не бачив, що суперечить ч.2 ст. 11 та ч. 1. ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Не надавши необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про отриманийкредит, та відповідні валютні ризики Позичальника, Відповідач порушив його права на отримання необхідної, повної та достовірної інформації про фінансові зобов`язання стосовно того, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе виключно Позивач, що стало наслідком незабезпечення можливості Позивача на свідомий вибір отримання кредиту у національній валюті України або у доларах США. Його було поставлено в нерівні з банком умови, які в подальшому призвели до значного подорожчання продукції за кредитним договором, яку я як споживач отримав у банку. Всупереч ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», він не отримав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформації про продукцію (кредит), що мала забезпечити можливість мого свідомого і правильного вибору. Також, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору - вважається нечесною підприємницькою практикою. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними, тобто виходячи з вищевикладеного це є достатньою підставою для визнання Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року недійсним. Відповідно до п. 2.3. Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 20.10.2004 року «Операції з видачі клієнтам готівки в національній та іноземній валютах з кас банків відображаються в бухгалтерському обліку на підставі відповідних видаткових документів, визначених нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок ведення касових операцій у банках України, такими бухгалтерськими проводками: видача готівки фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків:Дебет - 2620, 2630, 2635; Кредит - 1001, 1002.» Відповідно до Постанови НБУ «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземних валютах» № 492 від 12.11.2003 p., видача готівки в іноземній валюті без відкриття поточного рахунку неможлива. Банком при видачі споживчого кредиту в іноземній валюті було порушено вимоги Постанови Правління НБУ від 17.06.2004 року № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (що діяла на час укладення спірного договору), а також Постанови НБУ № 337, він не підписував та не погоджував із Банком перерахування валюти з позикового рахунку [NUMBER] , отже рахунок за номером [NUMBER] не може жодним чином бути відкритим йому позичковим рахунком, оскільки він є внутрішньобанківським рахунком для обліку виданих довгострокових кредитів і своєї фінансової та бухгалтерської звітності. Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (Постанова Правління НБУ від 17.06.2004 року № 280) рахунок 2233 це «Довгострокові іпотечні кредити, що надані фізичним особам. Призначення рахунку: облік довгострокових іпотечних кредитів, що надані фізичним особам. За дебетом рахунку проводяться суми наданих кредитів. За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості; суми заборгованості, що перераховані на рахунок простроченої заборгованості». Банком при укладенні та виконанні умов Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року було порушено та недотримано вимог вище вказаних нормативних документів і фактично йому були надані Банком не кредитні кошти в іноземній валюті, як це передбачено Кредитним договором, а переказ у валюті, що в свою чергу ставить під сумнів правомірність дій Банку в частині нарахування процентів за користування коштами та видачу кредитних коштів взагалі. Відповідно до ст. 15 Закону «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право визнати договір недійсним і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Вказує, що йому як Позичальнику, з боку Банку не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит. Підлягають безумовному виконанню при наданні банками споживчих кредитів також приписи ст. 19 ("Заборона нечесної підприємницької практики") та 21 ("Порушення прав споживачів") Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними, тобто виходячи з вищевикладеного це є достатньою підставою для визнання Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12. 2006 року недійсним. В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача-1 за зустрічним позовом ПАТ «Альфа-Банк» не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Відповідач та представник відповідача - [PERSON] за первісним позовом та Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки не визнає, вважає їх безпідставними, необгрунтованими, недоведеними належними доказами та прохали в задоволені первісного позову ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю належними доказами. Просили врахувати аргументи викладені в поданому до суду 02 березня 2016 року запереченні проти позову, та прохали зустрічні позовні вимоги про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання недійсним Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача-2 за зустрічним позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 грудня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит №238-06/КР. Відповідно до п. 2.1. даного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) дол. США на умовах, передбачених цим договором. За користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 12% річних(п. 2.2договору). Кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним- не пізніше 26 грудня 2016 р (п.2.3 договору). Погашення кредиту та процентів за ним здійснюється Позичальником щомісячно у відповідності до Графіку (Додаток №1), який є невід`ємною частиною цього Договору (п.2.4 договору). Кредит надавався на добудову та облаштування об`єкта незавершеного будівництва-житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (п.2.5 договору). Відповідно до вимог п.3.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику іпотечний кредит одноразово в повному обсязі шляхом видачі йому готівкою з його позичкового рахунку № [NUMBER] , відкритого Банком в філії «Відділення Промінвестбанку в м. Кременчук Полтавської області». На кредит, отриманий в іноземній валюті, розповсюджуються умови та правила валютного регулювання та валютного контролю, встановленому чинним законодавством. Нарахування Банком процентів за користування кредитом починається з дати його видачі готівкою Позичальнику по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (п.3.2 Договору). У випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту(п.2.3.цього Договору)він сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 24% річних, порядок нарахування та сплати яких визначається відповідно до п.п. 3.2 та 3.3 цього Договору ( п.3.4 Договору). Виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором забезпечується- іпотекою, предметом якої є нерухомість- об`єкт незавершеного будівництва- житловий будинок з господарськими будівлями, в тому числі земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (п.4.1 Договору). Умови іпотеки визначаються у відповідності до укладеного між сторонами Іпотечного договору №179-06/З від 27 грудня 2006 року(п.4.2 Договору). 27 грудня 2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк`та фізична особа [PERSON] та фізична особа [PERSON] уклали Іпотечний договір №179-06/З відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 537 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцям на праві власності. Загальна вартість нерухомого майна згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 28.09.2006 року за номером 11981766 складає- 425 383 грн. 00 коп. без урахування ПДВ.(п.1.2 Іпотечного Договору). Сторони цього Договору оцінюють предмет іпотеки у 450 000 грн.00 коп. 29 березня 2011 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було підписано Договір про внесення змін та доповнень №122-11/ДЗ/КР до Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006 року, відповідно до якого у зв`язку з припиненням діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк вм. Кременчук Полтавської області», шляхом реорганізації у Безбалансове відділення в м. Кременчук філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Полтава» Сторони домовились по всьому тексту Кредитного договору слова та цифри «філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Кременчук Полтавської області» у відповідних відмінках змінити на Безбалансове відділення в м. Кременчук філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Полтава» та слова та цифри «позичковий рахунок № [NUMBER] » змінити словами та цифрами «позичковий рахунок № [NUMBER] ». Змінено рахунки для сплати процентів. 20 березня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було підписано Договір про внесення змін та доповнень №41-12КН до Договору про іпотечний кредит№238-06/КР відповідно до якого у зв`язку з припиненням діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Полтава`шляхом реорганізації в Обласне відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Полтава Сторони домовились по всьому тексту Кредитного договору слова та цифри «філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Полтава» змінити на Обласне відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Полтавата слова та цифри «позичковий рахунок № [NUMBER] змінити на «позичковий рахунок№ [NUMBER] , та змінені рахунок нарахування процентних доходів та рахунок сплати комісії та штрафів. 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до даного Договору та чинного законодавства Покупець ПАТ «Альфа-Банк» набув усі права вимоги по відступленим Кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за Договором про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою -громадянином України [PERSON] , на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Договором про іпотечний кредит належать ПАТ «Альфа-Банк». Станом на 31.12.2015 року,відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору, Позичальник [PERSON] по Кредитному договору №238-06/КР від 27.12.2006 року має прострочену заборгованість: за кредитом в розмірі 15 198,48 дол. США, по відсотках в розмірі 1 670,26 дол. США, по комісії в розмірі 330,00 дол. США. Як на підставу звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору, ПАТ «Альфа-Банк» зазначає посилання на направлену Банком Вимогу про дострокове повернення кредиту, датовану 18 січня 2016 року за вих. №03671-102б/б (Додаток №16 Позовної заяви) та не виконання її зі сторони Відповідача [PERSON] . З наданих доказів первісним Позивачем ПАТ «Альфа-Банк» (Додаток 16 до Позовної заяви), вбачається, що Банк направив на адресу Відповідача [PERSON] та [PERSON] . Вимогу про дострокове повернення кредиту, за вих. №03671-102 б/б від 18.01.2016 рокув якій зазначено, що зважаючи на те, що станом на 31.12.2015 року загальна сума заборгованості становить 21 110,45 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 506 664,88 грн. відповідно до вимог Договору про іпотечний кредит №238-06/ КР від 27 грудня 2006 року та згідно вимог чинного законодавства України, Банк вимагає від Позичальника та Поручителів у строк до 30 (тридцяти) днів з дати відправлення отримання цієї Вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання цієї Вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню. Відповідно до ч.1 статті 1049 ЦК України «Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором». Відповідно до ч.10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» «Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність». Вимога про дострокове повернення кредиту за вих. №03671-102 б/б від 18.01.2016 року була відправлена поштовим відправленням 21 січня 2016 року о 08 годині 53 хв. (Чек УДППЗ «УКРПОШТА», Список №316 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Чернігів-24, відправник ЗАТ «Альфа-Банк», та Реєстр №56 рекомендованих поштових відправлень 21 січня 2016 року) (Додаток 16 до позовної заяви). Позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки до Відповідача [PERSON] та Відповідача-2 [PERSON] ПАТ «Альфа-Банк» подав 21 січня 2016 року за вих. № 04923-102 б/б, тобто в той же день, коли відправив Позичальнику та Іпотекодавцю Вимогу про дострокове повернення кредиту. Таким чином, встановлений законодавством України, Договором про іпотечний кредит №238-06/ КР від 27 грудня 2006 року та Іпотечним Договором №179-06З від 27 грудня 2006 року, обов`язок Банку про повідомлення Позичальника про дострокове погашення кредиту не виконаний, як і умови при дотриманні яких можливе дострокове погашення кредиту, то термін дострокового повернення кредиту на час звернення ПАТ «Альфа-Банк» до суду не настав. Первісним позивачем ПАТ «Альфа-Банк» при звернені до суду з позовною заявою не дотримано строків наданих Боржникам [PERSON] та [PERSON] для повернення коштів відповідно до Вимоги про дострокове повернення кредиту та вимог чинного законодавства, тому позовні вимоги Банку є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, так як заявлені передчасно. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту. Укладений сторонами Кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит (Договір про надання споживчого кредиту), а тому для нього встановлено особливий порядок укладення. У договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ,ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до правила ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 13.01.2006 року) та ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції від 14.01.2006 року) передбачено, що «Фінансові послуги врегульовують питання щодо відомостей, які кредитодавець має у письмовій формі повідомити споживачеві перед укладенням договору споживчого кредитування». Частина 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Частиною 2 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено що суди повинні з`ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до Висновку експерта №1018 за результатами проведення судової економічної експертизи від 29 липня 2021 року зазначено, що Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.09.2020 для проведення судової економічної експертизи передбачено витребування від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» перелік необхідних для дослідження документів, які містять необхідну інформацію, в т.ч. - Положення"Про порядок кредитування в філіях Промінвестбанку" фізичних осіб в ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Наказ Банку «Про затвердження внутрішнього банківського нормативного документу та умов кредитування та фізичних осіб у доларах США», яким визначено порядок взаємодії підрозділів Банку при наданні кредитів фізичним особам у доларах США й при погашенні зобов`язань за такими кредитами, які діяли станом на 27 грудня 2006 року;Положення про кредитну політику банку (внутрішньобанківський документ), відповідно до Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків» від 06.07.2000 року № 279, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2000 року за №474/4695 зі змінами і доповненнями, яка діяла на момент укладення Договору про іпотечний кредит №238-06/ КР від 27.12.2006 року. Однак, станом на 29.07.2021 року Ухвалу суду в частині надання вищезазначених документів, не виконано. Внутрішньобанківське положення про порядок кредитування в філіях Промінвестбанку в матеріалах справи відсутнє. Тобто, станом на 27.12.2006 року (дата укладання кредитного договору №238-06/КР) правила кредитування, в тому числі перелік документів, що мають подаватися для видачі іпотечного кредиту, мали бути самостійно розроблені банками України та викладені в внутрішньобанківських документах, стандартах кредитуваня, кредитних інструкціях та внутрішніх положеннях з питань кредитування. Таким чином, в обсязі наданих на дослідження документів, визначити відповідність переліку документів, наданих ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» позичальником [PERSON] , для отримання кредитних коштів в іноземній валюті за Договором про іпотечний кредит №238-06КР від 27 грудня 2006 року, вимогам Положення «Про порядок кредитування в філіях Промінвестбанку» (затверджене рішенням Правління банку від 24.07.06 №1475) чи іншим нориативним документам банку, та діючого на момент укладення Кредитного договору Законодавстра України, не надається за можливе. В наданих для дослідження матеріалах справи міститься договір про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006 року укладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком. Відповідно до п.2.4 невід`ємною частиною вищезазначеного Договору кредитування є Графік погашення кредиту та процентів (Додаток1), який міститься в матеріалах справи. Відповідно до наданого на дослідження графіку погашення кредиту має відбуватися щомісяця, рівними частинами в сумі-500,00 дол. США.; перший платіж має надійти на рахунок банку-26 січня 2007 року, останній-27 грудня 2016 року, за весь період кредитування має бути 120 платежів. Слід зазаначити, що суми нарахованих відсотків за користування кредитом та інша інформація в даному Графіку не міститься ( сукупна власність кредиту, реальна вісоткова ставка, абсолютне значення подорожчання кредиту, тощо). Дата складання, зазначена в Графіку-27.12.2006 р. Умовами Договору про іпотечний кредит №238-06КР від 27 грудня 2006 року передбачена одноразова видача кредитних коштів з його позичкового рахунку № [NUMBER] , відкритого банком в філії «Відділення Промінвестбанку в м. Кременчук Полтавської області» в сумі 60 000,00 доларів США. Згідно з «Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженої Постановою правління Національного Багку України від 14.08.2003 №337 : Розділ III. Касові операції банків з клієнтами… Глава 3. Порядок видачі готівки з каси банку…4. Видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно-правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо…» Тобто, видача готівки в іноземній валюті здійснюється за заявою на видачу готівки фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо. Згідноп.2.3 глави 2 Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими маталами в банках України, затвердженої Постановою Правління НБУ №495 від 20.10. 2004 року, та зареєстрованої Міністерством юстиції України 08.11.2004 року за №1425/10024 (діючий станом на 27.12.2006), операції з видачі клієнтам готівки в національній та іноземній валютах з кас банків відображаються в бухгалтерському обліку на підставі відповідних видаткових документів, визначених Інструкцією про касові операції, такими бухгалтерськими проводками: видача готівки фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків: дебет-2620,2630,2635; кредит-1001,1002. Отже, банк має право видавати кредит готівкою іноземною валютою з поточного рахунку клієнта (балансові рахунки 26… «кошти клієнтів банку», згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженогопостановою правління НБУ від 17.06ю2004 року №280, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26.07.2004 року за №918/9517, тобто з банківського поточного рахунку на підставі заяви на видачу готівки. Таким чином, видача фізичній особі-резиденту кредиту в готівковій іноземній валюті можлива: 1) з відкритого клієнту поточного рахунку в Банку, що надає кредит (рахунок 2620, «рахунки клієнта», згідно «Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України»,Постанови Правління НБУ №280), який діяв на момент укладення договору; - перерахування на поточний рахунок клієнта (рахунок 2620, згідно «Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України») суми безготівкового кредиту у валюті кредиту (у даному випадку - в доларах США) з рахункуБанку; - видача готівки в доларах США клієнту на руки способом, передбаченим «Інструкцією про касові операції в банках України», затвердженою Постановою Правління НБУ №337, тобто за Заявою про видачу готівки з поточного рахунку клієнта в рамках касового обслуговування поточного рахунку. На дослідження надано регістри аналітичного обліку ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» «Про рух коштів» по рахункам [PERSON] . У даних регістрах «Про рух коштів» відображені операції з заначенням кореспонденції рахунків щодо видачі кредиту, формування поточної та простроченої заборгованості, розподіл коштів, що надійшли в рахунок погашення зобов`язань, по відповідним рахункам. Відповідно до регістру аналітичного обліку «Про рух коштів» по рахунку [PERSON] № [NUMBER] (валюта 840 (долар США)), станом на 28.12.2006 року відображена операція в сумі 60 000,00 дол. США ( гривневий еквівалент- 303000,00 грн.) з призначенням платежу «Видача кредиту в ін. валюті згідно кредитного договору238-06/КР від 27.12.2006». При здійсненні даної операції були застосовані наступні рахунки: рахунок відправника -22339550372337 (відправник- [PERSON] ); -рахунок отримувача -1001189011 (отримувач- філія «Від. ПІБ Кремен. Полт. обл.). Однак як було зазначено вище, відповідно до норм чинного на момент укладення договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006, документом, що підтверджує видачу кредитних коштів з каси банку в іноземній валюті, є первинний документ, а саме заява на видачу готівки. В матеріалах справи не містяться первинні документи, які б відображали видачу кредитних коштів в готівковій формі [PERSON] через касу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» з зазначенням кореспонденції рахунків. Крім того, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук від 02.09.2020 передбачено витребування від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» оригіналу первинних документів, що відображають операції по руху кредитних коштівза Договором кредитування №238-06/КР від 27.12.2006, відповідно до проведених банківських операцій, включаючи платежі по погашенню кредиту, відсотків та комісії за період з 27.12.2006 по 31.12.2015, а також оригіналу кредитної справи за Договором про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006., яка згідно Акту приймання передачі Документації від 08.01.2013 року має містити оригінал документу, що підтверджує видачу кредиту. Однак, станом на 29.07.2021 року вищезазначені документи не надані. Отже, визначити з якого саме рахунку була здійснена фактична видача кредитних коштів [PERSON] в сумі 60000,00 дол. США не надається за можливе. Таким чином, в обсязі наданих на дослідження документів, підтвердити документально видачу кредиту в сумі 60 000,00 дол. США [PERSON] за Договором про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006 не надається за можливе. Додатком №1 «Графік погашення кредиту» до Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006 передбачено погашення кредиту, шляхом щомісячного платежу рівними частинами протягом 120 місяців в розмірі 500 дол. США. Тобто, в наданому на дослідження «Графіку» визначені суми погашення основного боргу (тіла кредиту) без врахування відсотків за його користування. При цьому п.2.4 Кредитного договору визначено, що в Додатку №1 в «Графіку» має бути визначена сума погашення, як кредиту так і процентів за його користування. Тобто,умовами Кредитного договору та Додатком №1 до нього, не визначено розмір відсотків, що мають сплачуватись щомісяця за користування кредитом. Також, у «Повідомленні про відступлення» зазначено,що відступлення не приведе до будь- яких змін обсягу прав та обов`язків за кредитним договором. Таким чином, розмір щомісячного обов`язкового платежу, залишається незмінним. В матеріалах справи відсутні первинні документи бухгалтерського обліку, які б фіксували та містили інформацію щодо погашення зобов`язань за Кредитним договором №238-06/КР. Згідно даних відображених в регістрах «Про рух коштів» ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» по клієнту [PERSON] на рахунки за період з 28.12.2006-07.09.2011, шляхом внесення готівки через касу банку платником [PERSON] та перерахуванням зі своїх поточних рахунків, всього зараховано коштів з відповідним призначенням платежу за Кредитним договором №238-06/КР, в загальній сумі 54166,26 дол. США ( гривневий еквівалент-358414,96 грн.) та 12142,54 грн. Також на дослідження надано виписку АТ «Альфа-Банк» по рахункам 8 класу позасистемного обліку придбаних кредитів за період 17.12.2012-31.12.2015 сформовані 10.09.2020. В яких, в тому числі, відображені операції з призначенням платежу стосовно сплати процентів, комісії та погашення кредиту за Кредитним договором №238-06/КР [PERSON] (зазначений як платник та отримувач), в загальній сумі 18956,52 грн. Рахунки у класі 8 відкриваються банками для ведення управлінського обліку та кореспондують тільки між собою Вони використовуються для визначення собівартості банківських продуктів та ефективності праці окремих підрозділів або центрів відповідальності, тощо. В матеріалах справи не містяться внутрішрьобанківські документи (положення, правила, інструкції, тощо) якими регламентовано принципи ведення обліку ПАТ «Альфа-Банк» на рахунках 8 класу та в яких були б зазаначені операції, які мають вітображатися на рахунках даного класу. Також, у Повідомленні про відступлення прав зазаначено, що всі наступні платежі за Кредитним договором №238-06/КР від 27.12.2006 мають бути здійснені [PERSON] на рахунок № [NUMBER] ПАТ «Альфа-Банк», з відповідним призначенням платежу. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості стосовно надходжень грошових коштів на зазначений рахунок в межах дії Кредитного договору №238-06/КР. Крім того, інформація щодо вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту та які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, в матеріалах справи відсутні. На дослідження надано «Розрахунок заборгованості за кредитом у валюті договору» станом на 31.12.2015 по Порзичальнику [PERSON] за Кредитним договором №238-06/КР від 27.12.2006 ПАТ «Альфа-Банк». Дата початку «Розрахунку» співпадає з датою укладання договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року. Слід зазаначити, що наявність та розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №238-06/КР зазначена в Повідомленні про відступлення. Однак, дані щодо розміру заборгованості [PERSON] перед ПАТ«Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а в подальшому, на підставі укладання Договору відступлення прав, перед ПАТ «Альфа-Банк», станом на 17.12.2012, які мають слугувати базою для нарахування заборгованості та штрафних санкцій в даному «Розрахунку» відсутні. Також, в даному «Розрахунку» графа з визначенням загального розміру поточної заборгованості, на яку мають нараховуватись відсотки та певну кількість днів користування кредитними коштами, тобто, база для нарахування відсотків та подальших розрахунків заборгованості відсутня. Пунктом 3.2 Кредитного договору передбачено використання методу «факт/факт, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році» при розрахунку процентів. Тобто, визначення методу нарахування відсотків, передбачає наявність суми поточної заборгованості за тілом кредиту, а саме бази нарахування, яка в наданому на дослідження «Розрахунку» відсутня. Таким чином, в обсязі наданих на дослідження дрокументів, визначитивідповідність суми нарахування процентів за користування кредитом методом «Факт/факт» вказаним сумам в «Розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору» не надається за можливе. Крім того, згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч.ч.1.2.ст.68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Пунктом 2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою НБУ №566 від 30.12.1998 року, встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять інформацію щодо здійснення господарських операцій. Тобто, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір такої заборгованості можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» оскільки лише первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції -є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Однак, первинні документи за період 26.12.2006-31.12.2015, що можуть слугувати підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій щодо погашення основного боргу, сплаті процентів [PERSON] за Кредитним договором №238-06/КР та на підставі, яких можливо визначити розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що в подальшому має стати базою розрахунку заборгованості за тілом кредиту, відсотками, пенею та за необхідності нарахування штрафів[PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк», в матеріалах відсутні. Тобто, в обсязі наданих на дослідження документів, підтвердити заборгованість (поточна та прострочена) [PERSON] за Договором про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006 перед ПАТ «Альфа-Банк» станом на 31.12.2015 не надається за можливе. Щодо відповідності нарахованої комісії в «Розрахунку заборгованості» умовам Договору про іпотечний кредит №238-06/КР. Відповідно до умов Кредитного договору, розмір щомісячної комісії є незмінним протягом всього терміну користування кредитом та складає 30 дол. США та має нараховуватись за звітній місяць в останній день місяця, нарахування та сплата має здійснюватися в гривні. Після укладання Договору відступленні прав від 17.12.2012, розмір комісії, строки її нарахування та сплати в межах Договору про іпотечне кредитування №238-06/КР залишаються незмінними. В наданому на дослідження «Розрахунку заборгованості» в стовбці №14 «Комісія за обслуговування кредиту. До сплати» відображені суми нарахованої ПАТ «Альфа-Банк`комісійної винагороди за користування кредитними коштами [PERSON] в розмірі 30,00дол. США, що не відповідає умовам Договору про іпотечне кредитування №238-06/КР в частині валюти нарахування.До того ж, у грудні 2012 року комісійна винагорода була нарахована двічі, тобто нарахована комісія за користування кредитними коштами у грудні 2012 р склала 60,00 дол. США. Крім того, за січень 2013 року нарахована комісійна винагорода складає 30,10 дол. США, а в лютому 29,90 дол. США. Зазначені невідповідності щодо нарахування комісійної винагороди, суперечить умовам Кредитного договору та в свою чергу умовам договору про відступлення прав від 17.12.2012, в частині своєчасності та розміру нарахованої комісії. Таким чином, в обсязі наданих на дослідження документів, наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] щодо нарахування комісії перед банком не відповідає умовам укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006 року та Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 17 грудня 2012 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту. Викладені судовим експертом відповіді в Висновку експерта №1018 за результатами проведення судової економічної експертизи від 29 липня 2021 рокуна поставлені судом питання, надані ним в категоричній формі. Відповідач-1 за зустрічним позовом ПАТ «Альфа-Банк» та Відровідач-2 за зустрічним позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» не надали суду жодних письмових доказів, які б ставили під сумнів або спростовували висновки експерта, а отже, у суду немає підстав для сумніву в об`єктивності, всебічності та обгрунтованості виконаної ним експертизи, яку приймає як доказ, наведених Позивачем за зустрічнимпозовом обставин. Суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами та даними Висновками експерта №1018 підтверджується, що Відповідач-2 за зустрічним позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» скористався тим, що Позивачу за зустрічним позовом [PERSON] об`єктивно бракувало знань та повної і достовірної інформації про кредит при отриманні кредитних послуг, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного Договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року, Позичальнику [PERSON] відповідно до вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням Договору про іпотечний кредит №238-06/КР в повному обсязі не була надана попередня інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту в частині інформації про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача; переваги те недоліки пропонованих схем кредитування; інформації про платежі споживача з зазначенням бази їх розрахунку; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; інформації про умови дострокового повернення кредиту, а Відповідач-2 за зустрічним позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України та приписи Національного Банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду кредитних договорів, а саме: не виконав вимоги Закону про дотримання істотних умов договору, щодо надання Позичальнику об`єктивної, повної та достовірної інформації, про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів, а також те, що зміст спірного Кредитного Договору суперечить ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон), Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93 зі змінами та доповненнями.Банком при видачі споживчого кредиту в іноземній валюті було порушено вимоги Постанови Правління НБУ від 17.06.2004 року № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України», Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (що діяла на час укладення спірного договору), Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 14.08.2003 року № 337, Постанови НБУ «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземних валютах» № 492 від 12.11.2003 p.В матеріалах справи не містяться первинні документи, які б відображали видачу кредитних коштів в готівковій формі [PERSON] через касу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з зазначенням кореспонденції рахунків відповідно до вимогст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Статтями 18 і 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», встановлено підстави для визнання кредитного договору недійсним. Такими зокрема є, укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, цей перелік не є вичерпним. Поняття «нечесна підприємницька практика» включає в себе будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1,ч. 2 , ч. 1 п. 7, ч. 3, ч. 6 ст. 19 коментованого Закону, нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно основних характеристик продукції, зокрема таких як: її наявність, склад, методи використання, метод і дата надання, кількість, специфікація, очікувані результати споживання тощо (п. 1 ч. 2 ст. ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, у відповідності до правила ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є недійсні. У відповідності до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК, є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 року (пункти 9,13,14 преамбули), та Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. В ч. 1ст. 230 ЦК України визначено: «Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Омана так само як і обман, сприяє перекрученому формуванню волі учасника правочину, однак на відміну від обману не є результатом навмисних, цілеспрямованих дій іншого учасника правочину. Виникненню омани може сприяти відсутність належної обачності, часом самовпевненість учасника угоди або дії третіх осіб. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. В пункті 20 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам наголошено: правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що укладений[PERSON] Договірпро іпотечний кредит №238-06/КР від 27.12.2006 року є укладений під впливом омани з боку Банку, що у відповідності до правила ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», розцінюється як елемент нечесної підприємницької практики, використання якої, є заборонено Законом. В такому разі, укладений за таких умов спірний Кредитний правочин є недійсним в силу ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, та ціну продукції визначено неналежним чином. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Цивільним кодексом України упараграфі 6 глави 49 не передбачено інших негативних наслідків визнання недійсним основного зобов`язання, забезпеченого договором застави (іпотеки), як визнання недійсним і додаткового зобов`язання. Статтею 1057-1 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності Кредитного договору у разі визнання судом його недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦКУкраїни, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вище викладено, суд приходить до висновку, що Зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання недійсним договору про іпотечний кредит №238-06/КР від 27 грудня 2006 року підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. Відповідно до ч. 1, та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, з Відповідача-1 за зустрічним позовом ПАТ «Альфа-Банк», як правонаступника Первісного кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» слід стягнути на користь Позивача за зустрічним позовом [PERSON] понесені ним та документально підтвердженні судові витрати, а саме: 640,00 гривень сплаченого судового збору, та витрати на проведення судової економічної експертизи в сумі 25 006 гривень 32 копійки (Рахунок №149 від 27 січня 2021 року).

Outcome: approved