Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Сарненська районна державна адміністрація Рівненської області в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особисті рахунки дітей, відкриті у відділенні Державного ощадного банку України. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дітей. У свідоцтвах про народження неповнолітніх дітей батьком зазначений відповідач по справі. Вважає, що відповідач не забезпечує належних умов для проживання та виховання малолітніх дітей, крім того переїхав на проживання в Донецьку область, в зв'язку з чим Сарненською РДА було видано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх дітей. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмове клопотання згідно якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив розглянути справу без участі Сарненської РДА. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ст..165 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав . Статтею 56 Цивільного кодексу України передбачено, що органами опіки та піклування є районні державні адміністрації. Отже, позов Сарненською РДА Рівненської області заявлено правомірно. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " : ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [NUMBER], виданого 25.12.2000 року, батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [NUMBER], виданого 01.06.2004 року, батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON],[INFO] [NUMBER], виданого 06.05.2008 року, батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 15.04.2010 року [PERSON] померла [INFO]. (а.с.12). Згідно акту з'ясування обставини вчинення насильства в сім'ї або реальної загрози його вчинення від 20.07.2017 року встановлено зі слів дітей та батьків відповідача, що відповідач зловживає спиртним напоями, ніде не працює, проживає разом зі співмешканкою, яка негативно ставиться до дітей, вчиняє психологічне та фізичне насильство над дітьми. Дану жінку діти бояться, батько на їх захист не стає (а.с.13). 20.07.2017 року [PERSON] було попередженого та ознайомлено з окремими нормами чинного законодавства щодо відповідальності за неналежне виховання, утримання та розвиток дітей (а.с.14). Згідно довідки виданої Коростською сільською радою Сарненського району від 11.10.2017 року неповнолітні діти проживають у сім'ї діда та баби за адресою [ADDRESS] (а.с.15), дана інформація підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 11.10.2017 року (а.с.16). [PERSON] по місцю проживання характеризується посередньо, в сільську раду надходили скарги від його батьків на те, що його співмешканка жорстоко поводиться з його дітьми, а він не здійснює жодних заходів щоб їх захистити (а.с. 17). [PERSON] звернувся у службу у справах дітей Сарненської РДА 17.10.2017 року з заявою в якій вказав, що відповідач, який є його сином неналежним чином виконує батьківські обов'язки по відношенню до своїх неповнолітніх. Літом 2017 року залишив неповнолітніх дітей та поїхав для проживання у с. Новаянісоль, Володарського району Донецької області, за весь час їхнім життям не цікавився, участі у їх вихованні не приймав, матеріально не допомагав. Вказав, що він зловживає спиртними напоями та неодноразово вчиняв насильство по відношенню до нього та дітей. (а.с.18). Згідно довідки про проведення бесід в телефонному режимі з відповідачем складеної начальником служби у справах дітей Сарненської РДА встановлено, що останній підтвердив той факт, що не проживає разом з дітьми, оскільки через конфлікт з батьком виїхав для проживання у Донецьку область, зазначив що іноді спілкується по телефону з донькою [PERSON], інших проявів батьківської турботи не назвав (а.с.19). Згідно психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] видану Великовербчанською ЗОШ І-ІІІ ступенів, вона характеризується як дисциплінована, працелюбна учениця. Увагу її навчанню і вихованню приділяє її баба, яка забезпечує її всім необхідним для навчання, батько жодного разу не відвідував батьківські збори (а.с.22). Згідно психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] видану Великовербчанською ЗОШ І-ІІІ ступенів, вона характеризується як дисциплінована, працелюбна учениця. На момент проживання батька з дітьми, він займався її вихованням, на даний час вихованням займаються дід з бабою (а.с.23). Згідно письмових пояснень відібраних у [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач у серпні 2017 поїхав до співмешканки в Донецьку область, матеріально їх не забезпечує, навчанням не цікавиться, вважають за доцільне позбавити його батьківських прав. (а.с. 24,25). Із висновку органу опіки і піклування Сарненської РДА від 21.11.2017 року (а.с.26-29), встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню і вихованню дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], а тому в інтересах дітей доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Статтею 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Статтею183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved