Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

В травні 2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом. В обґрунтування позову вказала, що з 16 липня 2005 року перебувають з відповідачем в шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , 2005 року народження та сина [PERSON] , 2006 року народження. Сімейне життя не склалось через психологічну несумісність, різні погляди на життя, через що постійно виникають сварки, між ними втрачено почуття любові та поваги.Відповідач зловживає спиртними напоями, проявляє агресію, порушує подружню вірність , проживає з іншою жінкою. Вважає, що їх шлюб має лише формальний характер, подальше збереження сім`ї неможливе. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. 04 червня 2020 року, в порядку п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення сторін. У наданий строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції за актовим записом № 86, що підтверджено даними свідоцтва про шлюб (а.с.3). Під час спільного проживання у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , 2005 року народження та [PERSON] , 2006 року народження, що підтверджено даними свідоцтв про народження (а.с.4,5). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примирення, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Таким чином, суд вважає, що позов обгрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною другою статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі - 840,80 грн. судового збору та 500 грн. на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved