Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач ЧМР звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів. В позові посилається на те, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 21.12.2017 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно (нежитлова будівля складу літ. «А» загальною площею 1154,80 кв.м., альтанка літ. «Б», навіс літ. «В», навіс літ. «Г», ворота №1-2, огорожа №3-4, фонтан І) за адресою [ADDRESS] . На підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідченого 09.09.2019 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О.Б., реєстровий №1725 та довідки Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації від 18.08.2020 р. №1263-1 виділено в окремий об`єкт нерухомості будівлю складу літ. «А» загальною площею 1154,80 кв.м. (державна реєстрації права власності проведена 19.08.2020 р.). Зазначене нерухоме майно (будівля складу літ. «А») розміщене на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] , площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136900:41:003:0077). Дата державної реєстрації земельної ділянки 06.04.2016 р. Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 16.04.2018 р. №1214 (пункт 46) [PERSON] надано в оренду на 5 років земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136900:41:003:0077) для обслуговування нежитлової будівлі-складу. Позивач при цьому зазначає, що договір оренди землі укладений не був. При цьому, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2020 р. №221255952 21.08.2020 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку (підстава: договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 21.08.2020 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Погорєловою М.Ю., реєстровий №6391). Позивач вважає, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136900:41:003:0077) використовувалася відповідачем у період з 21.12.2017 р. до 20.08.2020 р. (включно) без правопосвідчуючих документів на землю. Позивач посилається на те, що на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.05.2018 р. №552 та від 20.03.2019 р. №701, виданих відділом у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, працівниками департаменту проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав у період з 21.12.2017 р. до 20.08.2020 р. земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136900:41:003:0077), на якій розміщене належне [PERSON] нерухоме майно. Відповідно до проведеного розрахунку, за період з 21.12.2017 р. до 20.08.2020 р. розмір безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136900:41:003:0077) складає 410766,86 грн. На основі зазначеного позивач просить стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю в сумі 410766,86 грн. на користь Чернівецької міської ради, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 6161,50 грн. 15.06.2021 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення, де зазначив, що вважає недоведеними доводи позивача про безпідставне, в розумінні статті 1212 ЦК України, набуття відповідачем грошових коштів позивача, оскільки позивач, помилково ототожнює поняття безпідставного набуття майна (земельної ділянки) як підставу застосування положень статей 1212-1214 ЦК України з неукладенням договору оренди щодо земельної ділянки. Стверджує, що позивач помилково вважає спірні зобов`язання кондиційними, які передбачені ст.ст. 1212 1215 ЦК України. Натомість відповідач вважає, що враховуючи те, як сформульовані позовні вимоги, спір по справі є приватно-правовим. Наведене означає, що зобов`язання, на підставі якого позивач вимагає стягнення коштів, може носити виключно цивільний, а не адміністративний характер, тобто вимога позивача повинна ґрунтуватись на двосторонньому зобов`язанні, а не на адміністративному обов`язку внесення плати за землю. Тому представник відповідача наголошує, що обрана позивачем підстава позову (кондикціне зобов`язання) вимагає від нього не доведення платного характеру землекористування в Україні, який є очевидним, а доведення передбаченої ст. 1212 ЦК України умови «збереження боржником майна без достатньої правової підстави», що, зокрема, означає визначення наявності у відповідача цивільного обв`язку повернення речі, сплати коштів тощо, а також визначення права позивача вимагати отримання цієї речі, її вартості тощо і настання невигідних наслідків для позивача. Також представник відповідача зазначає, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України «право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав». Натомість вважає, що позивачем не надано жодних доказів того, що у відповідача таке право оренди виникло, а отже було належним чином зареєстроване у порядку, визначеному чинним законодавством, як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності в контексті ч.1 ст.93 Земельного кодексу України. Окрім цього у письмових поясненнях вказано, що земельна ділянка, розташована у [ADDRESS] , протягом зазначених позивачем строків взагалі не використовувалася відповідачем за призначенням, про що свідчить Інформаційна довідка про доходи від підприємницької діяльності, виданої Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області від 26.01.2021 р. за №263/АП/24-13-62-02-13, згідно якої громадянин [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 2017 року до 2020 року не мав жодних сум доходів, а також Технічний висновок про відповідність державним стандартам, будівельним нормам та правилам, нормативним актам з пожежної безпеки і санітарному законодавству будівлі-складу літ.А по [ADDRESS] , складений ФОП [PERSON] , в якому зазначено, що будівельні конструкції будівлі-складу літ.А по [ADDRESS] знаходяться в незадовільному стані, а об`єкт не придатний для експлуатації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. В судовому засідання представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову повністю. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 21.12.2017 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно (нежитлова будівля складу літ. «А» загальною площею 1154,80 кв.м., альтанка літ. «Б», навіс літ. «В», навіс літ. «Г», ворота №1-2, огорожа №3-4, фонтан І) за адресою [ADDRESS] . На підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідченого 09.09.2019 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О.Б., реєстровий №1725 та довідки Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації від 18.08.2020 р. №1263-1 виділено в окремий об`єкт нерухомості будівлю складу літ. «А» загальною площею 1154,80 кв.м. (державна реєстрації права власності проведена 19.08.2020 р.). Зазначене нерухоме майно (будівля складу літ. «А») розміщене на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] , площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136900:41:003:0077). Дата державної реєстрації земельної ділянки 06.04.2016 р. Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 16.04.2018 р. №1214 (пункт 46) [PERSON] надано в оренду на 5 років земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136900:41:003:0077) для обслуговування нежитлової будівлі-складу, однак договір оренди землі укладений не був. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.\~\~\~ Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини 1 статті 156 ЗК власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом вказаних приписів ЦК і ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК). Предметом регулювання глави 83 ЦК є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України ,\~ особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна. У частині 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату\~ (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК). В силу статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розміщений. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК. Так, відповідно до положень статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення відповідачем договору купівлі-продажу нерухомого майна) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Отже, за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , зокрема укладення відповідного договору оренди з Чернівецькою міською радою та державної реєстрації такого права. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивач та відповідач, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Чернівецької міської ради\~ до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed