Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У січні 2019 року Державне підприємство "Спецагролізинг" (далі - ДП "Спецагролізинг") звернулося до суду з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Шарівка" інституту сільського господарства Західного полісся Національної академії аграрних наук України" (далі - ДП "ДГ "Шарівка"), [PERSON] , в якому просить суд вилучити у відповідачів та повернути ДП "Спецагролізінг" три комбайни зернозбиральні: комбайн зернозбиральний КЗС-812, реєстраційний номер [NUMBER] , комбайн зернозбиральний КЗС-812, реєстраційний номер [NUMBER] , комбайн зернозбиральний КЗС-9-1 "Славутич", реєстраційний номер [NUMBER] . На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з ДП "Спецагролізинг" та згідно наказу №003-п від 12.09.2014 "Про призначення матеріально-відповідальних осіб за майно підприємства" будучи відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей, на підставі видаткових накладних від 21.11.2014 №34 та від 26.11.2016 №44 отримав від ТОВ "ДПЗКУ-МТС" вказані зернозбиральні комбайни. Наказом директора ДП "Спецагролізинг" №1-к від 29.01.2016 [PERSON] було звільнено із займаної посади заступника директора ДП "Спецагролізинг" з 29.10.2016 у зв'язку із нез'явленням на роботі упродовж більше чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності через загальне захворювання (п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Після звільнення [PERSON] не з'являвся на підприємстві і не повернув товарно-матеріальні цінності, які перебували у його володінні як працівника ДП "Спецагролізинг" і набуті ним під час виконання своїх трудових обов'язків. Ні до звільнення, ні після звільнення [PERSON] майно позивачу не повернув, про місцезнаходження майна не повідомив. Відтак відповідачі протиправно володіють та користуються майном, належним державі в особі ДП "Спецагролізінг". На підтвердження позовних вимог позивач послався на рішення Прилуцького районного суду Чернігівської області від 19.09.2018 у цивільній справі №742/2664/18, яким було встановлено зазначені обставини, і які, в силу ст. 82 ЦПК України, мають преюдиційне значення для даної справи, а тому не підлягають доказуванню. Ухвалою суду від 26 березня 2019 року за заявою представника позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Міністерство аграрної політики та продовольства України. В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали,посилаючись на обставини, викладені в позові. Зокрема представник позивача [PERSON] зазначив, що спірна зернозбиральна техніка належить позивачу згідно договору фінансового лізингу, укладеного між ТОВ "ДПЗКУ-МТС" і ДП "Спецагролізинг". Вказана зернозбиральна техніка зберігалася на території ДП "ДГ "Шарівка" в с. Шарівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Факт отримання [PERSON] комбайнів підтверджується відповідними видатковими накладними, де є особистий підпис останнього, проте на ДП "Спецагролізинг" дана техніка не поступила, тому саме [PERSON] та ДП "ДГ "Шарівка" мають повернути комбайни ДП "Спецагролізинг". Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подав до суду відзив на позов, у якому вказав, що ДП "Спецагролізинг", зловживаючи процесуальними правами, подало два однакових позови до того самого відповідача, з тим самим предметом та підставами позову. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.09.2018, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.12.2018, позовні вимоги ДП "Спецагролізинг" щодо зобов'язання [PERSON] повернути комбайни зернозбиральні визнано необґрунтованими та у їх задоволенні відмовлено у повному обсязі. Зазначене унеможливлює ініціювання нового позову з тим самим предметом та підставами до того самого відповідача. Також відповідач зазначив, що згідно з наказом №1-к від 29.01.2016 він перебував на посаді заступника начальника ДП "Спецагролізинг", тобто спірне майно набуте в силу перебування його в трудових відносинах з ДП "Спецагролізинг", а тому застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України є безпідставним. Крім того, йому достеменно не відомо, чи дійсно мало місце укладення договору зберігання сільськогосподарської техніки (зернозбиральних комбайнів) з ДП "ДГ "Шарівка", оскільки його не було уповноважено на його укладення, а доступ до документації ДП "Спецагролізинг" у нього відсутній. Вважає твердження позивача про перебування матеріальних цінностей у його володінні та неповернення їх власнику, вчинення дій з переховування майна безпідставними, оскільки на момент підписання договору фінансового лізингу №86 від 18.04.2011, за яким ДП "Спецагролізинг" були передані спірні зернозбиральні комбайни, він не працював в ДП "Спецагролізинг" та не підписував даний договір, а тому відсутні докази на підтвердження того, що він здійснює володіння, користування та розпорядження спірним майном. Зазначив, він вказаних комбайнів фактично не отримував, а тільки поставив свій підпис, як уповноважена посадова особа за довіреністю №11 від 21.11.2014 на видаткових накладних. Де вказані комбайни зберігалися і як вони мали б бути фактично передані ДП "Спецагролізинг" йому невідомо. Представники відповідача ДП "ДГ "Шарівка" в судовому засіданні позов не визнали. Директор ДП "ДГ "Шарівка" Назаренко Ю.М. подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що ДП "Спецагролізинг" визначило ДП "ДГ "Шарівка" в якості співвідповідача по справі на підставі відзиву [PERSON] на апеляційну скаргу по справі №742/2664/18, у якому [PERSON] вказав, що сільськогосподарська техніка (зернозбиральні комбайни) передана за договором зберігання до ДП "ДГ "Шарівка" і просив витребувати у позивача вказаний договір. Однак ні під час розгляду цивільної справи №742/2664/18, ні при подачі вказаного позову, позивачем договір зберігання не був наданий. Отже, позивач не надав жодного документа на підтвердження факту отримання ДП "ДГ "Шарівка" спірної сільськогосподарської техніки на зберігання. При цьому сам позивач у позові зазначає, що між ДП "Спецагролізинг" і ДП "ДГ "Шарівка" ніколи не було договірних або позадоговірних відносин з приводу майна, що є предметом позову. З огляду на викладене, вважає позовні вимоги ДП "Спецагролізинг" необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, вважаючи його законним та обґрунтованим. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом [PERSON] з 12.02.2014 перебував на посаді менеджера, а з 09.09.2014 - на посаді заступника директора ДП "Спецагролізинг" (т. 1 а.с. 228). Наказом в.о. директора ДП "Спецагролізинг" Янишева Д.О. № 003-п від 12.09.2014 року "Про призначення матеріально-відповідальних осіб за майно підприємства" [PERSON] , як заступник директора, був призначений відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей, в тому числі і комбайну зернозбирального КЗС-812СХ зав.229 реєстраційний номер [NUMBER] , комбайну зернозбирального КЗС-812СХ зав.232 реєстраційний номер [NUMBER] , комбайну зернозбирального КЗС-9-1 "Славутич" зав.1077 реєстраційний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 218). Згідно видаткової накладної № 34 від 21.11.2014 за договором фінансового лізингу №86 від 18.04.2011 ТОВ "ДПЗКУ-МТС", як постачальник (продавець), передало ДП "Спецагролізинг", як покупцю, зернозбиральну техніку (комбайни) в кількості 45 штук на загальну суму 17378340,00 грн., в тому числі комбайни зернозбиральні КЗС-812СХ зав.229 реєстраційний номер [NUMBER] , та КЗС-812СХ зав.232 реєстраційний номер [NUMBER] (т. 2 а.с. 41). Крім того, згідно видаткової накладної № 44 від 26.11.2014 за договором фінансового лізингу б/н ТОВ "ДПЗКУ-МТС", як постачальник (продавець), передало ДП "Спецагролізинг", як покупцю, зернозбиральну техніку (комбайни) в кількості 2 штуки на загальну суму 743316,00 грн., в тому числі комбайну зернозбирального КЗС-9-1 "Славутич" зав.1077 реєстраційний номер [NUMBER] (т. 2 а.с. 42). Від ДП "Спецагролізинг", як покупця, вказану зернозбиральну техніку отримав [PERSON] , що підтверджується його підписами на вказаних документах, а також не оспорювалося ним в ході судового розгляду. Наказом директора ДП "Спецагролізинг" № 1-К від 29 січня 2016 року [PERSON] звільнено із займаної посади заступника директора ДП "Спецагролізинг" з 29.01.2016 у зв'язку з нез'явленням на роботі упродовж більше як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності через загальне захворювання (п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України), що не заперечується сторонами, а вказаний наказ про звільнення відповідачем не оскаржувався (т. 2 а.с. 43). Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, виконує правила внутрішнього трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Ураховуючи вищезазначене суд дійшов висновку про те, що відповідач отримав спірне майно на підставі трудового договору та перебуваючи в трудових правовідносинах із ДП "Спецагролізинг" . Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В силу статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, при цьому, віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном. Змістом віндикаційного позову є витребування саме того майна, яке вибуло із законного володіння власника. Підставою відникаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, тобто факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його у відповідача. З контексту вказаної правової норми вбачається, що позивачем може бути лише законний власник, особа, яка володіє майном на відповідній правовій підставі. Відповідачем виступає особа, яка заволоділа чужим майном, або набула його за відповідним правочином з третьою особою. Незаконне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на правовий титул. Незаконні володільці відповідають перед власником майна неоднаково, залежно від того, чи є вони добросовісними або недобросовісними набувачами майна. Частиною другою статті 328 ЦК України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності, та за умовами частини третьої статті 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або рішення суду. Таким чином, позивач має довести відсутність у відповідача правових підстав володіння майном та підтвердити своє право власності на спірне майно. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLNDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). За змістом статті 387 ЦК та частини другої статті 12 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зміст наведених норм процесуального закону покладає й на позивача (незалежно від категорії спору) обов`язок підтвердити обґрунтованість заявлених ним вимог. Відсутність спростування підстав позову відповідачем не має наслідком безумовне задоволення позову, який не підтверджений доказами. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок №1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком №1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. В той же час позивачем (ДП "Спецагролізинг") не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували його право власності на вказану сільськогосподарську техніку, яка є предметом спору у вказаній цивільній справі. Крім того, у відповідності до Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (далі Положення №879), з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства проводиться інвентаризація. Згідно п. 7 Розділу І Положення № 879 проведення інвентаризації є обов'язковою у разі зміни матеріально відповідальних осіб. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. Приписами п. 5 Розділу І Положення №879 встановлюється, що інвентаризацією забезпечується виявлення фактичної наявності активів. Відомості про результати проведених інвентаризацій оформляються за формами, визначеними законодавством. Пунктом 7 Розділу IV Положення №879 передбачено, що у разі встановлення нестач або втрат, які виникли внаслідок зловживань, відповідні матеріали протягом 5 днів після встановлення нестач і втрат передаються правоохоронним органам, а на суму виявлених нестач і втрат подається цивільний позов. Таким чином, відсутність активів повинна бути встановлена інвентаризацією, яка в обов'язковому порядку повинна була проведена у позивача (та неодноразово) до подання позову. Як встановлено судом, наказом директора ДП "Спецагролізинг" № 1-К від 29.01.2016 [PERSON] було звільнено з посади заступника директора ДП "Спецагролізинг", через що він не міг вже бути відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей, в тому числі комбайнів зернозбиральних КЗС-812СХ зав.229 реєстраційний номер [NUMBER] , КЗС-812СХ зав.232 реєстраційний номер [NUMBER] , КЗС-9-1 "Славутич" зав.1077 реєстраційний номер [NUMBER] , а на підприємстві мала б бути проведена інвентаризація. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів про проведення такої інвентаризації та виявлення за її результатами відсутності майна, яке необхідно витребувати у відповідачів. Крім того, як на підставу звільнення від доказування у даній справі позивач посилається на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.09.2018 (справа №742/2664/18 провадження №2/742/1131/18), залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.12.2018 та ухвалою Верховного Суду від 03.04.2019, у цивільній справі за позовом ДП "Спецагролізинг" до [PERSON] про зобов"язання вчинити дії (повернути комбайни зернозбиральні) (т. 1 а.с. 6, т. 2 а.с. 44, 47). Вказаними судовими рішеннями вимоги ДП "Спецагролізинг" визнано необґрунтованими та у їх задоволенні було відмовлено у повному обсязі. При цьому представник позивача посилається на те, що рішенням суду першої інстанції було встановлено факт, що [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з ДП "Спецагролізинг" та згідно наказу №003-п від 12.09.2014 "Про призначення матеріально-відповідальних осіб за майно підприємства" будучи відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей, на підставі видаткових накладних від 21.11.2014 №34 та від 26.11.2016 №44 отримав від ТОВ "ДПЗКУ-МТС" вказані зернозбиральні комбайни. Вирішуючи питання щодо преюдиційності вказаного судового рішення для даної справи суд виходить з наступного. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. При цьому, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. Тобто, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 04 червня 2020 року у справі №522/7758/14, провадження № 61-40927св18, яка згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Тому не може мати преюдиційного значення під час розгляду вказаної справи рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.09.2018, оскільки ДП "ДГ "Шарівка" участі у її розгляді не брало. Щодо безпідставності вимог ДП "Спецагролізинг" до ДП "ДГ "Шарівка" про витребування у останнього вказаної зернозбиральної техніки (комбайнів), то суд виходить з наступного. Як встановлено в ході судового розгляду 31.10.2013 між ТОВ "ДПЗКУ-МТС" і ДП "ДГ "Шарівка" був укладений договір про надання послуг №КО-ЧРВ-15/13 за умовами якого ДП "ДГ "Шарівка" зобов`язувалось надати місце для стоянки транспортних засобів ТОВ "ДПЗКУ-МТС" (п.1). Згідно п. 2 договору ДП "ДГ "Шарівка" було зобов`язане розмістити транспортні засоби методом паркування на підставі акта прийому-передачі, який є невід`ємною частиною договору, забезпечити виділення території для паркування транспортних засобів, що належать ТОВ "ДПЗКУ-МТС". Крім того, ДП "ДГ "Шарівка" мало право вимагати якнайшвидшого залучення ТОВ "ДПЗКУ-МТС" охоронної організації для здійснення охоронних функцій відносно транспортних засобів, що є предметом цього договору на території ДП "ДГ "Шарівка" (т. 1 а.с. 56). Вказаний договір був достроково розірваний між сторонами 30.01.2015, що підтверджується відповідним додатковим договором (т.1.а.с. 58), а будь-які договори між ДП "ДГ "Шарівка" та ДП "Спецагролізинг" щодо збереження (охорони) зернозбиральної техніки (комбайнів), які належать останньому не укладалися (т. 1 а.с 59). Отже, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме у ДП "ДГ "Шарівка" знаходяться зернозбиральні комбайни, вимога про витребування яких становить зміст позову у даній цивільній справі. За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги і які становлять підставу позову, то в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 328, 386-388 ЦК України,

Outcome: dismissed