Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

06 лютого 2019 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Преміум Актив» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 9508 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір № 2855202225-025007 від 25.07.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ( в подальшому договір). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 2000.00 гривень на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 92.15.000104/2 від 19.02.2018 року, що підтверджується платіжним повідомленням. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 24.08.2018 року включно. Проценти за користування позикою становлять 2 % (40,00 гривень) за кожен день користування позикою, та становить 730 процентів річних. Позикодавець свої зобов`язання виконав, проте позичальник не повернув позику, тим самим порушив умови договору. Відповідно до п. 7.1. договору у випадку порушення позичальником строку повернення позики та/або сплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою, стягнути з позичальника пеню в розмірі 3 % від суми залишку позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. 01 листопада 2018 між позикодавцем та ТОВ «ФК «Преміум актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених із боржниками, у зв`язку із чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли усі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, позивач набув статусу нового кредитора. Станом на 01.11.2018 року за відповідачем існує заборгованість в сумі 9508.00 грн. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором № 2855202225-025007 від 25.07.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у сумі 9508,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3428,00 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 4080,00 грн. - заборгованість за пенею. Також позивач просив стягнути із відповідача на його користь судовий збір в сумі 1 921,00 грн. 28.01.2019 року позивачем ТОВ «ФК «Преміум Актив» було подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням керівника апарату Тимофієва В.Г. № 183 від 10.08.2020 року був призначений повторний авторозподіл судових справ на підставі наказу № 21-к від 29.07.2020 року та Указу Президента України № 226/2020 від 16.06.2020 року «Про призначення суддів». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оратівського районного суду Вінницької області від 10.08.2020 року головуючим суддею визначено Климчука С.В. Ухвалою суду від 24.11.2020 року позовну заяву прийнято до провадження судді Климчука С.В., відкрито провадження у справі та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін за наявними у справі матеріалами 30.12.2020 року в приміщенні Оратівського районного суду Вінницької області, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. В судове засідання 30.12.2020 року відповідач [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи. За таких обставин, розгляд цивільної справи було відкладено на 22.01.2021 року. В судове засідання 22.01.2021 року відповідач [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи. За таких обставин, розгляд цивільної справи було відкладено на 12.02.2021 року, з повторним направленням копії ухвали та копії позовної заяви та доданих документів, відповідачу [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу реєстрації ( [ADDRESS] ) У судове засідання позивач ТОВ «ФК «Преміум Актив» не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та місце розгляду справи шляхом надіслання ухвали позивачу згідно заявки про отримання процесуальних документів в електронній формі на електронну поштову скриньку. Відповідачем отримано ухвалу суду 26.01.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. Згідно ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо. Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними. До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010). У визначений ухвалою суду строк відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до положень ст.ст. 178, 279 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 25 липня 2018 року між ТОВ "Фінансова компанія Є ГРОШІ» та відповідачем, [PERSON] , укладено договір № 2855202225-025007 про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту (далі - договір). Як вбачається з розділу 3 договору «Розмір позики», на підставі вказаного договору відповідачу було надано в позику грошові кошти в розмірі 2000 грн. з виплатою процентів в розмірі 708 грн. за 31 днів, проценти за користування позикою становлять 2 % за кожний день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Фіксована процентна ставка за цим Договором становить 2 % (сорок гривень 00 копійок процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Загальна сума покизи здорожчання позики за весь її період складає 2708,00 грн. Відповідно до розділу 5 договору «Строк позики», строк на який надається позика за цим договором становить 31 днів. Дата надання позики 25.07.2018 року, дата повернення позики не пізніше 23:00 год. 24.08.2018 року включно. Згідно п. 9.1, п. 9.2 розділу 9 договору «Строк дії договору, порядок внесення до нього змін та доповнень» , цей договір є укладеним і набирає чинності з моменту з підписання та діє до дати, до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору та від виконання своїх обов`язків за цим договором. Позичальником в порядку встановленому договором позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5042 від 26.07.2018 року, повідомленням № 1353 від 14.12.2018 року, згідно якого відповідно до Договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 92.15.000104/2 від 19.02.2018 року, укладеному між АТ «АКБ «КОНКОРД» та ТОВ «ФК Є ГРОШІ» через EGROSHI.COM А2С було успішно виконано транзакцію поповнення на суму 2000.00 грн. на карту клієнта. 19 лютого 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ПАТ АКБ «КОНКОРД» було укладено договір № 92.15.000104/2 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам, відповідно до умов якого банк зобов`язався надавати товариству послуги, пов`язані із здійсненням перекладу засобів і проведенням виплат, в рамках співпраці сторін з метою надання фінансових послуг клієнтам. 01 листопада 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0111/2, відповідно до якого клієнт (ТОВ «Фінансова компанія є гроші») відступив Фактору (ТОВ «ФК «Преміум актив») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору, а також до Фактора перейшли вci пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Як вбачається з витягу з Акту прийому-передачі Прав Вимоги згідно Договору факторингу від 01.11.2018 року, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулась заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора-стягувача за грошовими зобов`язаннями боржника [PERSON] , номер договору 25007, дата укладення договору 26.07.2018 року, загальна сума заборгованості, яка відступається Фактору станом на 01.11.2018 року - 9508,00 грн. ТОВ «ФК «Є гроші» повідомило [PERSON] про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Преміум Актив», що підтверджується повідомленням про відступлення вих. № 1234 від 04.12.2018 року та реєстром згрупованих поштових відправлень повідомлень. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Так як договір №2855202225-025007 від 25.07.2018 року укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору, укладення якого регламентується ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.9 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. В даному випадку таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 692434, який зазначений у тексті договору у розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін» та у тексті графіку розрахунків у розділі «Підписи сторін». Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Виходячи з вищезазначеного, договір № 2855202225-025007 від 25.07.2018 року є правочином, вчиненим в письмовій формі, підписаним уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. ТОВ «ФК «Є гроші» виконало своє зобов`язання за договором, шляхом перерахування позики на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] у сумі 2000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.07.2018 року та повідомленням від 14.12.2018 року Вих. № 1353. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором №2855202225-025007 від 25.07.2018 року станом на 01.11.2018 року становить 9508,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3428,00 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 4080,00 грн. - заборгованість за пенею. Суд з наведеним розрахунком погоджується не в повній мірі, зокрема, суд погоджується із розрахунком заборгованості в частині тіла заборгованості за кредитом у розмірі 2000 грн., так як згідно розрахунку відповідач жодної проплати не проводила, а отже, заборгованість за кредитом у розмірі 2000 грн. підлягає задоволенню. Щодо заборгованості по процентам за користування кредитом, суд зазначає, що умовами договору передбачено, що позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього Договору, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором ( в даному випадку 31 день). А тому відповідач [PERSON] зобов`язана була повернути кредит у 31 денний термін та сплатити відповідні відсотки за користування ним. Відповідно до висновку, якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019 року прийнятої за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. А тому позивач вправі стягувати відсотки за наданий ним [PERSON] кредит виключно в межах дії вказаного договору - 31 день . Сума відсотків, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Преміум Актив» за 31 день користування кредитом становить 668,00 грн. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 668,00 грн. Щодо стягнення з [PERSON] пені у розмірі 4080,00 грн. судом встановлено наступне. Відповідно п. 7.1 Договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення Позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Можливість зменшення розміру неустойки в судовому порядку передбачається низкою нормативно-правових актів цивільного законодавства. Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 3.09.2014 року у справі №6-100цс14, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків ( ЦПК в редакції станом на вересень 2014 року). Окрім цього, згідно з Рішенням КСУ №7-рп/2013 від 11.07.2013 року, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч.3ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Передбачається, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний суд зауважує, що захист від цих зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст. 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність складу цивільного правопорушення з боку відповідача, водночас вирішив, що з урахуванням засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, сума заявленої пені має бути зменшена і підлягає стягненню в розмірі 1 000 гривень, що становить 50 % від суми заборгованості по договору позики. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином з [PERSON] стягненню підлягають лише 2000.00 грн. - заборгованість за кредитом, 668.00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1000.00 грн - заборгованість за пенею. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 741,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial