Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

27 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить (згідно уточнених позовних вимог від 08 серпня 2019 року) суд зобов`язати відповідачку не чинити перешкод у зустрічах із дитиною та участі в її вихованні щодо сина - [PERSON] , [INFO] та надавати дитину наступним порядком: кожну суботу кожного тижня з 16 години вечора до 16 години наступного дня (неділі) без присутності відповідачки або її родичів з правом виїзду за межі м.Павлограда до м.Дніпра до розважальних закладів (цирку, кінотеатру, кафе, парку атракціонів, дитячих розважальних закладів чи місць); по середах та четвергах кожного тижня з 17 до 20 години без присутності відповідачки або її родичів у межах м.Павлограда Дніпропетровської області без права виїзду за його межі у зазначені дні за місцем проживання у [ADDRESS] ; у день народження дитини кожного року 24 листопада протягом п`яти годин підряд без присутності відповідачки чи її родичів; в літній період протягом двох тижнів підряд з правом виїзду за межі м.Павлограда з метою відпочинку та оздоровлення дитини; узгоджувати з батьком питання освіти та розвитку дитини (влаштування до дитячого садку, будь-якого дошкільного закладу, школи, гуртку, спортивної секції, клубу тощо), а також питання його фізичного розвитку та здоров`я. Позовна заява мотивована тим, що із відповідачкою за даним позовом позивач перебуває у офіційно зареєстрованому Відділом реєстрації Ясамальського району м.Баку Азербайджанської республіки шлюбі з 07 листопада 2012 року. На даний час в провадженні одного із судів м.Баку Азербайджанської Республіки знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до позивача про розірвання шлюбу. Від шлюбу із відповідачкою є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , який народився у м.Баку Азербайджанської республіки. Обставини склалися таким чином, що спочатку сторони мешкали разом у м.Баку Азербайджанської республіки, мали дуже добрі сімейні стосунки, але поступово відносин погіршилися та відповідач разом із дитиною в травні 2018 року виїхала на проживання до своїх батьків у м.Павлоград Дніпропетровської області. Наразі відповідачка проживає разом з сумісною дитиною у [ADDRESS] в квартирі її батьків. З моменту переїзду відповідачки з дитиною до м.Павлограда позивач намагається відвідати сина та прийняти участь у його вихованні. При цьому саме з цією метою позивач неодноразово приїжджав з м.Баку до м.Павлограда Дніпропетровської області. Проте відповідачка категорично відмовляє у зустрічах із сином, взагалі не дає дитину , систематично чинить перешкоди у зустрічах з дитиною та участі в її вихованні. Позивач є громадянином Азербайджанської республіки, мешкає у її столиці - м.Баку, має вищу економічну освіту та постійно працює у Державній нафтовій компанії Азербайджанської республіки на посаді бухгалтера-економіста, отримує достойну заробітну платню. За місцем постійного проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності ніколи не притягався, ніяких медичних протипоказань для зустрічей із сином не має. У відповідності до договору оренди квартири [ADDRESS] від 15 липня 2019 року позивач винаймає зазначену квартиру строком на майбутні 5 років у її власниці [PERSON] . Зазначена квартира знаходиться у центральній частині м.Павлограда, розташована у п`ятиповерховому будинку та складається із двох кімнат загальною площею 52,5 кв.м. та житловою площею 29,0 кв.м. Дане житлове приміщення повністю пристосоване для знаходження дитини. Відповідач звернулась до суду з відзивом на позовну заяву, в якій просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вказала, що задоволення позовних вимог суперечить інтересам дитини. На психічний стан дитини значно вплинуло те, що батько проти волі матері розлучив її з сином на 7 місяців. Відповідач має всі підстави припускати намір позивача знов розлучити її з сином, як це вже було коли дитина проживала на території республіки Азербайджан. Після народження в Азербайджані спільного сина - [PERSON] , позивач принижував та знущався над дружиною, у присутності сина. Запрошував в квартиру, де вони спільно проживали іншу жінку та мав інтимні стосунку з нею у присутності в кімнаті дружини та сина. Таке приниження змусило її покинути квартиру, де вони жили та звернутись до притулку для біженців. Немаючі на той час можливості повернутися до України разом з сином, [PERSON] неодноразово письмово зверталась до посольства України в Азербайджані за допомогою. Отже, відповідач не безпідставно уникає спілкування батька з сином без її присутності, вона як мати діє виключно в інтересах дитини, батько може зашкодити здоров`ю та психічному стану дитини. Відповідач додає акти про зустрічі з сином, що підписані позивачем. В основу позиції матері полягає те, що на дитині не має відображатись негативні стосунки між батьками, непорозуміння між батьками не повинні негативно впливати на психічний стан дитини та її моральний розвиток. Син має зростати в атмосфері любові та турботи, як з боку матері так і з боку батька. Батько зобов`язаний утримуватись від ініціювання сварок у присутності малолітньої дитини, це негативно впливає на психічний стан дитини. Батько, який діє в інтересах дитини за жодних умов не буде розлучати малолітнього сина з матір`ю. Рішення суду, яким шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, набрало законної сили 24.06.2019 року. Свідоцтво про розірвання шлюбу було видано 17.08.2019 року. Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи позовної заяви, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні підтримали доводи відзиву на позовну заяву, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради при вирішенні справи просила захистити інтереси дитини. Суд, заслухавши сторін, психолога, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Постановою від імені Азербайджанської Республіки від 22 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 1708/0/2-19 від 08.05.2019 року було визначено способи участі батька [PERSON] у вихованні сина, [PERSON] : щотижня в один із будніх днів з 17-00 години до 20-00 години в присутності матері, враховуючи стан здоров`я дитини та за попередньою взаємною домовленістю; кожну суботу місяця з 09-00 години до 12-00 години в присутності матері, враховуючи стан здоров`я дитини та за попередньою взаємною домовленістю; у день народження дитини з 09-00 години до [INFO] години в присутності матері, враховуючи стан здоров`я дитини та за попередньою взаємною домовленістю. Згідно характеристики [PERSON] від 10.04.2019 року, [PERSON] народився [INFO] у місті Баку, постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , і зареєстрований за цією адресою. Він завжди був у приязних відносинах з сусідами, відрізнявся відповідальністю і дбайливістю до мешканців будівлі. Не притягувався до кримінальної відповідальності, не приймає алкоголь, конфліктів як у сім`ї, так і з сусідами не було. Загалом, характеризується усіма сусідами як позитивна людина. Має вищу освіту, одружений, має одну дитину. Згідно медичних довідок від 06.04.2019 року, 13.04.2019 року [PERSON] пройшов медичне обстеження, здоровий, інфекційних хвороб не має, в Бакинському міському наркологічному диспансері на обліку не перебуває (а.с.49, 51). Згідно договору оренди квартири від 15.07.2019 року орендує житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , строк оренди - 5 років з можливістю пролонгації. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20 вересня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] , головними спеціалістами служби у справах дітей Павлоградської міської ради, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , у дитини є окреме спальне місце, є іграшки, житлово-побутові умови проживання задовільні, квартира обставлена необхідними меблями та електропобутовою технікою. Відповідно до висновку за результатами психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , дати обстеження 25.11.2019; 27.11.2019, психолог [PERSON] надала наступні рекомендації: давати дитині завдання, які потребують прояву ініціативи самостійності; огороджувати дитину від конфліктних ситуацій, які можуть виникати матір`ю та батьком; для гармонійного психологічного розвитку дитини побачення з батьком бажані у присутності мами. У судовому засіданні 13.02.2020 року була допитана психолог [PERSON] , яка вказала суду, що при обстеженні дитини застосовувала декілька методик, дитина на контакт не йшла, дитина прив`язана до матері, через необхідність формування у дитини правильного уявлення про сім`ю рекомендувала зустрічі дитини з батьком в присутності матері, відносини дитини з батьком не були предметом дослідження. Відповідач надала суду акти про зустрічі батька з сином, однак згідно пояснень позивача, представника позивача, системних, періодичних побачень з дитиною не має, мати надає дитину за своїм бажанням, що свідчить про перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідно до ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. При цьому суд має врахувати, чи здатна дитина висловити свою думку, чи здатна сформулювати свої погляди, чи має достатній рівень розуміння ситуації. Дитина була викликана в судове засідання, проте через свій вік та емоційний стан опитана судом не була. Відповідно до ч. 8, 9, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У такому випадку, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що систематичне спілкування дитини з батьком є необхідним для здорового морально розвитку дитини. За змістом ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, іншими родичами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі "М. С. проти України", у якому йдеться визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. У справі "Хант проти України" (рішення від 07.12.2006 року) вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При цьому, кожен з батьків має право не тільки на побачення із дитиною, а й має право приймати участь у вихованні та розвитку дитини, несе відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно інформації, наданої Закладом дошкільної освіти № 8 "Барвінок" Павлоградської міської ради на вихованця [PERSON] , [INFO] , останній відвідує інклюзивну групу з 24.09.2018 року відповідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 29.08.208 року, надану спеціалістами ІРЦ м.Павлограда. Батьки дитини розірвали шлюб, дитина проживає разом з мамою, батько, [PERSON] , часто відвідує сина в дитячому садку. Хлопчик з радістю йде до батька. З задоволенням спілкується з ним, розповідає про своє життя. Батько завжди приносить з собою подарунки, які [PERSON] бере, а потім грається разом з дітьми. Інколи батько телефонує вихователю з проханням дати телефон сину і по телефону спілкується з ним. Під час та після зустрічей з батьком або телефонних розмов з ним, дитина веде себе емоційно благополучно, негативних емоцій не відчуває. Під час відвідування сина батько постійно спілкується з вихователем та адміністрацією закладу, цікавиться здоров`ям та успіхами дитини. Доводи відповідача щодо негативно впливу батьком на морально-етичний розвиток дитини матеріалами справи не доведені та несуть оціночний характер. При розгляді справи судом не встановлено перепон для побачень батька з дитиною без присутності матері або її родичів протягом трьох - п`яти годин поспіль. На думку суду, встановлення способу участі батька у вихованні дитини у даному вигляді і на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитині, із врахуванням її віку, особистої прихильності до кожного з батьків, а також з урахуванням психічного, фізичного, етичного розвитку дитини та необхідністю забезпечення належних умов для проживання, виховання дитини, виходячи з балансу в першу чергу інтересів дитини та інтересів її батьків. Зазначений спосіб участі батька у вихованні сина може бути змінений з часом з урахуванням зміни віку дитини та обставин особистої прихильності до кожного з батьків, а також з урахуванням зміни психічного, фізичного, етичного розвитку дитини. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial