Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу укладеного поза торгівельними або офісними приміщеннями та стягнення коштів, посилаючись на наступне. В жовтні 2015 року, позивачкою було замовлено виготовлення меблів у фізичної особи-підприємця [PERSON] через його представника [PERSON]. Представником відповідача було проведено заміри та сторонами було узгоджено виготовлення меблів, а саме: тумби для взуття, шафи в прихожу, полки, підставки, деталі в ванну кімнату. Загальна вартість замовлених меблів склала 7 775 грн. 20.10.2015 року позивачкою було здійснено передплату в розмірі 2 300 грн. на картковий рахунок [PERSON] в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". 25.10.2015 року представником відповідача було здійснено доставку меблів в запакованому вигляді, а позивачем було здійснено остаточний розрахунок за меблі в розмірі 5 475 грн., та здійснено розрахунок за доставку в розмірі 170,00 грн. В цей же день було замовлено складання меблів. 26.10.2015 представник відповідача провів складання меблів. При складанні було виявлено значні дефекти меблів, про які було повідомлено [PERSON]., яка запевнила, що дефектні частини будуть замінені. 03.11.2015 позивачкою було відправлено повідомлення про невжиття заходів і вимога повернути грошові кошти. 03.11.2015 року на електронний адрес позивачки надійшов лист за адреси [PERSON], що її вимоги передані відповідачу і розглядаються. 10.11.15 на адресу відповідача позивачка направила повідомлення про розірвання договору та просила повернути сплачені кошти. Вказане повідомлення відповідач отримав 19.11.2015 року. Позивачка зазначає, що між сторонами виникли відносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Зокрема між позивачкою, як споживачем, і відповідачем, як продавцем товарів на замовлення поза торговельними або офісними приміщеннями було укладено договір купівлі-продажу, який було укладено поза торговельними або офісними приміщеннями. Відповідачем порушеного вимоги законодавства при реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями. Посилаючись на вимоги ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка просила розірвати договір купівлі-продажу укладений між нею і фізичною особою-підприємцем [PERSON] поза торговельними або офісними приміщеннями та стягнути кошти сплачені за меблі в сумі 7 775 грн. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надав заяву якою позов підтримав, просив його задовольнити, просив розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивачки не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в жовтні 2015 року, [PERSON] було замовлено виготовлення меблів у фізичної особи-підприємця [PERSON] через його представника [PERSON]. Представником відповідача було проведено заміри та сторонами було узгоджено виготовлення меблів, а саме: тумби для взуття, шафи в прихожу, полки, підставки, деталі в ванну кімнату. Загальна вартість замовлених меблів склала 7 775 грн. 20.10.2015 року позивачкою було здійснено передплату в розмірі 2 300 грн. на картковий рахунок [PERSON] в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що підтверджується копією чека 04112015142631 (а.с.6). 25.10.2015 року представником відповідача було здійснено доставку меблів, а позивачкою у свою чергу було здійснено остаточний розрахунок за меблі в розмірі 5 475 грн., та здійснено розрахунок за доставку в розмірі 170,00 грн. В цей же день було замовлено складання меблів, що підтверджується копією накладної № 1878 від 24.10.2015 року (а.с.5). 26.10.2015 представник відповідача провів складання меблів. При складанні позивачкою було виявлено дефекти меблів, про які було повідомлено [PERSON], яка запевнила позивачку про вчасне усунення недоліків. 03.11.2015 позивачкою було відправлено повідомлення про невжиття заходів і вимога повернути грошові кошти. 03.11.2015 року на електронний адрес позивачки надійшов лист за адреси [PERSON], що її вимоги передані відповідачу і розглядаються (а.с.4). 10.11.15 на адресу відповідача позивачка направила повідомлення про розірвання договору та просила повернути сплачені кошти. Вказане повідомлення відповідач отримав 19.11.2015 року (а.с.7-8). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» Судом встановлено, між позивачкою, як споживачем, і відповідачем, як продавцем товарів на замовлення поза торговельними або офісними приміщеннями було укладено договір купівлі-продажу, який було укладено поза торговельними або офісними приміщеннями. Відповідно до п. 2 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків. Такий документ повинен містити інформацію про: дату укладення договору; найменування та місцезнаходження продавця (виконавця); найменування продукції; ціну; строк виконання робіт (надання послуг); інші істотні умови договору; права та обов'язки сторін договору. У разі ненадання такої інформації суб'єкт господарювання несе відповідальність. Відповідно до п. 3. ст. 12 згаданого Закону, у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. Відповідно до п. 4. ст. 12 Закону, у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. З наведеного вбачається що відповідачем порушеного вимоги законодавства при реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями. Таким чином суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенння в повному обсязі, та постановляє рішення про розірвання договору купівлі-продажу укладеного між позивачкою та фізичною особою підприємцем [PERSON] поза торгівельними або офісними приміщеннями та стягнення на користь позивачки грошових коштів у розмірі 7 775 грн. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551, 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved