Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, яким просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]; стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати. Вимоги мотивувала тим, що вона є матір"ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є її колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким був розірваний 02 серпня 2010 року. З моменту розлучення батько з неповнолітньою донькою не бачиться, не спілкується, ніякої участі у її житті, фізичному та духовному розвитку не приймає. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання вимог, розгляд справи у її відсутності та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав. Третя особа- Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, її представник в судове засідання також подала заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечувала щодо заявлених вимог , з врахуванням висновку №8233/49-05-24 від 01.12.2014 року вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області батьками [PERSON], [INFO] є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.4). 02 серпня 2010 року шлюб між громадянином [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №155. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянина-, громадянки- [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] 04 вересня 2014 року за вих.№ 122, за підписом завідувача Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №73 "Червона квіточка" Комбінованого типу [PERSON]., видано довідку на підтвердження того, що її дочка [PERSON], [INFO] з 16.08.2010 року по теперішній час відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №73 "Червона квіточка" комбінованого типу. Впродовж вказаного періоду вихованням і матеріальним забезпеченням в садочку опікувалась тільки мама. Батько дитини [PERSON] в ДНЗ №73 жодного разу не був. Інформацію підтверджують вихователі групи №8 (а.с. 8). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов"язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов»язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров»я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Згідно статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно наданого висновку №8233/49-05-24 від 01.12.2014 року орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії питань захисту прав дитини від 26.11.2014 року вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.10). Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно- правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. ( а.с. 1, 2 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved