Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, вчиненого 03 липня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №4209. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням строків вчинення, а саме після спливу позовної давності за основною вимогою. Приватний нотаріус, під час вчинення виконавчого напису, не перевірила чи є безспірною заборгованість, чим грубо порушила приписи ст.88 Закону України «Про нотаріат», що є безумовною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 18.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено на 17.09.2020. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити в повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач ТзОВ "Аланд" та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не з`явилися, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов та пояснень щодо позову не подали. Зважаючи на те, що від відповідача не надійшов відзив на позов та представник позивача не заперечила проти розгляду справи за відсутності відповідача, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши позовну заяву, а також інші докази у справі, судом встановлено таке. 03 липня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4209, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №001-17055-140414 від 14.04.2014 укладеним із ПАТ "Дельта Банк", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 340/К від 23.03.2018, правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія «Аланд» на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №14/05/2020-ФА від 14.05.2020. Згідно з виконавчим написом, строк платежу за кредитним договором №001-17055-140414 від 14.04.2014 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.05.2020 до 25.05.2020. Сума заборгованості складає 18 071, 70 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 6 664, 13 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 11 407, 57 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача в розмірі 500, 00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 21 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження № ВП 62620949 про примусове виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп. 2.3 п. 2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК, ст. ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Як встановлено зі змісту оспорюваного виконавчого напису, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Аланд» стягнуто заборгованість за кредитним договором №001-17055-140414 від 14.04.2014 за період з 14.05.2020 до 25.05.2020. Однак, договір про надання споживчого кредиту №001-17055-140414 від 14.04.2014 був укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" строком на 37 місяців - до 14.05.2017, а тому строк позовної давності сплив 14.05.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Згідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 5 ст. 261 ЦК України визначає, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Отже, судом встановлено, що у порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вчинила виконавчий напис щодо заборгованості, по якій минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що ним не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від банку та відповідно він не визнає розмірів заборгованості, нарахованої ТОВ «ФК «Аланд», оскільки позбавлений будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримувала, у зв`язку із чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «ФК «Аланд», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем до стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд», не є безспірною. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зважаючи на те, що до суду не подано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем і позивач таку заборгованість оспорює, суд дійшов висновку, що вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною. Враховуючи викладене, а також оспорювання боржником суми стягнення за виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved