Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

07 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "КБ "Хрещатик", вимоги якого були неодноразово змінені в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України", в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором банківського вкладу № 693/2013-222 від 07.06.2013р. у розмірі 35283,84 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 562071,60грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 07.06.2013р. між [PERSON] та ПАТ "КБ "Хрещатик" було у належній формі погоджено всі умови договору та здійснено в приміщенні Київського регіонального відділення відповідача підписання договору банківського вкладу "Оберіг" № 693/2013-222. На виконання умов цього договору позивачем було здійснено внесення коштів у сумі 35000,00 доларів США на рахунок, відкритий для розміщення вкладу, через касу Київського регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик", однак уповноважені банком особи відмовилися видати позивачу на її вимогу квитанцію про внесення коштів на рахунок, або інший документ на підтвердження внесення коштів, що є порушенням Банком своїх обов'язків. 04.06.2014р. позивач звернулася з письмовою заявою до Банку про повернення коштів за договором банківського вкладу, однак відповідач відмовив у повернені коштів за вкладом, посилаючись на те, що кошти вкладника не обліковуються на балансі Банку, та у своєму листі від 04.07.2010р. відповідач визнав, що з коштами вкладника ймовірно вчинені незаконні дії колишнім співробітником банку. За даним фактом порушено кримінальну справу та пред'явлено підозру ряду працівників банку, зокрема тим, які здійснили підписання договору з позивачем. На думку позивача, дані обставини не перешкоджають поверненню їй коштів, оскільки договір було укладено з Банком як юридичною особою, підписаний уповноваженою банком особою - [PERSON], яка на підставі довіреності мала достатній обсяг повноважень, договір від імені Банку був скріплений печаткою юридичної особи. Крім того, внесення позивачем коштів за вищезазначеним договором банківського вкладу підтверджується, крім Акту ревізії Банку, випискою з карткового рахунку, з якої вбачається щомісячна сплата відсотків за договором - тобто виконання відповідачем своїх зобов'язань перед вкладником за договором. Кошти за процентами, нараховані на суму 35000,00 доларів США, були отримані позивачем, однак наявна заборгованість за процентами за травень, червень 2014 року складає 283,94 долари США. Отже, заборгованість за договором банківського вкладу становить 35283,84 доларів США, стягнення яких, як заборгованості за договором банківського вкладу є предметом позовних вимог (а.с. 77-81). 19.12.2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" звернулось до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір № 693/2013-222 від 07.06.2013р. банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячною сплатою процентів на суму 35000,00 доларів США. Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що позивачем було проведено службове розслідування та встановлено, що договір № 693/2013-222 від 07.06.2013р. у банку відсутній, зобов'язання за ним на балансі не обліковуються, жодних інших документів про розміщення коштів за цим договором у банку немає. Натомість є вклад у сумі 500,00 доларів США за договором № 222D-373477 від 21.06.2013р. На даний час за цим фактом триває досудове розслідування. Вказаний в договорі № 693/2013-222 від 07.06.2013р. рахунок не відкривався у банку. Відповідно до чинного законодавства договір банківського вкладу є складним юридичним фактом, укладення якого наступає з моменту його підписання та внесення коштів вкладником на рахунок. Однак підтвердження внесення коштів за цим вкладом немає. Таким чином, на думку позивача за зустрічним позовом, відсутність реєстрації договору у системі депозитів банку, відсутність у банку депозитного рахунку, вказаного в Договорі, та відсутність документів на підтвердження внесення коштів на рахунок банку, слід вважати недотриманням письмової форми договору банківського вкладу, наслідком чого є його недійсність. Визнання недійсним договору банківського вкладу "Оберіг" № 693/2013-222 від 07.06.2013р. і є вимогою зустрічного позову (а.с. 128-130). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2014 року зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до [PERSON] про визнання недійсним договору банківського вкладу прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (а.с. 161). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали в повному обсязі вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав. Зустрічний позов позивач та її представник не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Представник позивача додатково пояснив, що між сторонами був укладений лише один договір банківського вкладу, а саме - № 693/2013-222 від 07.06.2013р., наявність грошових коштів на рахунку позивача свідчить про отримання банком вкладу. Видавати квитанцію про внесення коштів є обов'язком банку, її не видано з вини банку, а тому, згідно ст. 614 ЦК України відсутність вини повинен доводити саме відповідач за первісним позовом. Договір є укладеним з моменту передачі майна чи вчинення певної дії. Позивач суду додатково пояснила, що вона з донькою та зятем пішли до банку відповідача щоб укласти депозитний договір на суму 35000,00 доларів США. В кабінеті співробітник банку виготовила договір, який підписали позивач та представник банку, позивач передала останній ([PERSON]І.) кошти у вищезазначеній сумі. Позивачу кожного місяця нараховувалися проценти, про що зятю позивача приходили СМС повідомлення. Протягом строку дії договору позивач проценти не отримувала, 04.06.2014р. вона прийшла до відділення відповідача щоб повідомити заздалегідь, що буде знімати кошти - суму вкладу та проценти за договором банківського вкладу, однак з'ясувалось, що на рахунку позивача лише незначна сума коштів - порівняно з сумою депозиту та відсотків. Проценти їй були повернуті лише частково. Також в судовому засіданні представником були подані суду письмові заперечення на зустрічний позов, підписані позивачем, в яких зазначено, що відповідач за цим позовом [PERSON] вважає, що між сторонами був укладений договір № 693/2013-222 від 07.06.2013р. і нею були виконані всі зобов'язання за договором. отже між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу договору банківського вкладу. Наведена в зустрічному позові підстава не може бути підставою визнання договору недійсним. Законодавчо встановлена презумпція дійсності договору, доки не доведено протилежне. Посилання Банку на договір банківського вкладу № 2220-373477 від 21.06.2013 р. на суму 500,00 дол. США є безпідставним, оскільки вказаний договір [PERSON] не підписувався, про що свідчить висновок почеркознавчої експертизи № 568/тдд від 15.12.2014р., який також підтверджує автентичність підпису уповноваженої банком особи [PERSON], якій було передано відповідну суму коштів, та відповідність відбитку печатки банку круглій печатці Київського регіонального відділення банку "Хрещатик" на договорі банківського вкладу № 693/2013-222 від 07.06.2013 р. Наведене підтверджує, що між сторонами був укладений один єдиний договір на суму 35000,00 доларів США, на підставі якого вказана сума коштів була передана уповноваженій банком особі. Наявність на рахунку [PERSON] грошових коштів, щомісячна сплата відсотків на виконання умов договору підтверджує те, що договір банківського вкладу № 693/2013-222 від 07.06.2013 р. на суму 35000,00 дол. США дійсно був укладений, а грошові кошти були внесені на рахунок, що означає дотримання письмової форми договору банківського вкладу. Що стосується розбіжностей в номерах рахунків, то позивач є споживачем банківських послуг і не має спеціальних знань про банківську діяльність, в тому числі й щодо номерів рахунків. Квитанція [PERSON] не була видана у зв'язку з порушенням Позивачем своїх прямих обов'язків, передбачених пунктом 2.9 Розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 року № 174. Законом України "Про захист прав споживачів" передбачено, що правовідносини між вкладником та банком є споживчими відносинами, тому сторони апріорі знаходяться у нерівних умовах і обов'язок щодо видачі платіжних документів лежить на Банку, а не на споживачі банківських послуг. Позивач об'єктивно не може довести факт внесення коштів на банківський рахунок письмовими доказами, а саме квитанцією, адже обов'язок видачі квитанції про внесення коштів на рахунок лежить на банку як фінансовій установі, а не на вкладнику, як споживачу банківських послуг. Квитанція не видавалась. Таким чином, тягар доведення обов'язку отримання [PERSON] квитанції про внесення коштів в даному випадку лежить на Банку, як фінансовій установі. Обов'язковою умовою укладення договору банківського вкладу є підписання договору, фіксація на письмовому носію інформації, передання майна або вчинення певної дії, а не наявність бухгалтерського документу. Після підписання договору позивач передала кошти у сумі, вказаній договором, уповноваженій банком особі, що може бути підтверджено показаннями свідка. Наявність на вкладному рахунку певної суми грошових коштів [PERSON], нарахування процентів за договором, що відповідає сумі 35000,00 дол. США, можна вважати прийняттям банком виконання обов'язку вкладника внести на рахунок 35000,00 дол. США. Тобто внесення вкладником 35000,00 дол. США підтверджується банком через відкриття вкладного рахунку на підставі одного єдиного договору, укладеного між сторонами, та через нарахування процентів встановленого цим договором розміру. Стороною позивача також підтверджено визнання [PERSON] потерпілою в кримінальному провадженні, в рамках якого розслідується заволодіння коштами вкладників ПАТ "КБ "Хрещатик". Представник відповідача за первісним позовом ПАТ "КБ "Хрещатик" (позивача за зустрічним позовом) в судовому засіданні первісний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав у повному обсязі з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити. Подав суду письмові заперечення на первісний позов зміст яких є аналогічним змісту зустрічної позовної заяви. Та додатково пояснив, що за результатами проведеної Банком перевірки встановлено здійснення шахрайських дій співробітниками банку, у якого наявний лише укладений з [PERSON] договір на суму вкладу 500,00 доларів США. Договірних правовідносин з останньою на суму 35000,00 доларів США у Банку немає. Лише фінансовим документом може бути підтверджено внесення вкладником коштів у касу, що є обов'язковою умовою, отже в даному випадку, укладення договору не відбулось. За фактом заволодіння співробітниками Банку коштів вкладників тримає кримінальне розслідування, за яким Банк також визнано потерпілим. Кошти передавались [PERSON] безпосередньо [PERSON] Отже за оспорюваним договором не додержана письмова форма його укладення. За неправомірні дії співробітників Банку передбачена дисциплінарна відповідальність, [PERSON] та всі співробітники відділення ПАТ "КБ "Хрещатик" були звільнені. [PERSON] при підписанні оспорюваного договору діяла в межах наданих їй Банком повноважень. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подала. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Наказом Голови Правління ВАТ КБ "Хрещатик" № 07-к від 03.01.2002р. [PERSON] призначено на посаду виконуючого обов'язки заступника директора Київської регіональної філії КБ "Хрещатик" з 03 січня 2002 року (а.с. 50). Наказом Голови Правління ВАТ КБ "Хрещатик" № 157-к від 15.04.2002р. [PERSON] призначено, виконуючого обов'язки заступника директора Київської регіональної філії КБ "Хрещатик", призначено на посаду заступника директора Київської регіональної філії КБ "Хрещатик" з 15 квітня 2002 року (а.с. 49). Згідно наказу Голови Правління ПАТ "КБ "Хрещатик" № 952-к від 03.12.2010р. "Про переведення", [PERSON], заступника директора Київської регіональної філії ПАТ "КБ "Хрещатик", переведено з 04 грудня 2010 року на посаду заступника директора Київського регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик" (а.с. 48), а наказом Голови Правління ПАТ КБ "Хрещатик" № 170-к від 21.03.2014р. [PERSON] звільнено з роботи 21 березня 2014 року у зв'язку з втратою довір'я до неї, пункт 2 стаття 41 КЗпП України (а.с. 47). Перебуваючи на вказаній посаді, [PERSON], підписала договір № 693/2013-222 банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячною сплатою процентів (12 місяців), укладений 07.06.2013р. між ПАТ КБ "Хрещатик" в особі заступника директора Київського регіонального відділення [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 05.12.2012р., та [PERSON], згідно умов якого Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому "вклад", на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER], що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 35000,00 доларів США на термін з 07.06.2013р. по 07.06.2014р. Процентна ставка на Вклад встановлюється в розмірі 8% річних. Нарахування процентів здійснюється банком щомісячно, виходячи із фактичної кількості днів в місяці та році. Сплата процентів Вкладнику здійснюється щомісячно, в перший календарний день кожного місяця, наступного за місяцем нарахування, та в день повернення суми Вкладу. Згідно п. 5.1. Договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та внесення Вкладником коштів на Вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією відповідної форми, яка свідчить про внесення готівки, або випискою з вкладного рахунку (а.с. 5-7). Підписання даного договору від імені банку саме [PERSON] підтверджується висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві № 568/тдд від 15.12.2014р. (а.с. 95-102). Згідно витягу з Акту від 12.05.2014р. Про результати ревізії операцій з депозитами фізичних осіб Київського регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик", у підсистемі ОДБ "Депозит" за [PERSON] обліковується один договір № 2220-373477 від 21.06.2013 на суму 500,00 дол. США терміном дії до 20.06.2014 із щомісячним приєднанням (капіталізацією) відсотків у розмірі 7,5 % річних. Інших вкладів за [PERSON] не обліковується, однак щомісячно, починаючи із 27.06.2013 на картковий рахунок вноситься поповнення готівкою через термінал банку на суму в середньому 235 дол. США, що орієнтовано відповідає сумі нарахованих відсотків за використання коштів в розмірі 35000,00 дол. США. Звертає на себе увагу, що уся сума внесених таким чином коштів зберігається на картковому рахунку та жодного разу не була одержана клієнтом, що наводить на думку, що можливо клієнт не підозрює про щомісячне зарахування відсотків на картковий рахунок, адже договір № 222D-373477 укладений із капіталізацією відсотків. Таким чином щомісячні надходження на картковий рахунок можливої суми нарахованих відсотків, невідповідність підписів клієнта у документах наявним зразкам підпису, вказують на ризик того, що кошти клієнта в сумі 35 000,00 могли бути викрадені колишніми працівниками Київського регіонального відділення шляхом підміни договору із суми 35 000,00 дол. США на суму 500,00 дол. США (а.с. 31). За повідомленням ПАТ "КБ "Хрещатик" від 04.07.2014р. на заяву [PERSON] від 04.06.2014р. щодо банківського вкладу в сумі 35000,00 доларів США від 07.06.2013р., Банком було проведено службове розслідування та комплексна ревізія, за результатами якої встановлено, що на ім'я [PERSON] зареєстровано договір банківського вкладу № 222D-373477 від 21.06.2013 у сумі 500,00 доларів США. Також позивачу повідомлено, що інших вкладів на її ім'я у системі обліку банку не обліковувалося. В матеріалах депозитних справ Київського регіонального відділення відсутній примірник, пред'явленого позивачем договору № 693/2013-222 від 07.06.2013 та її заява на розміщення коштів на вклад. Також, на ім'я позивача відкрито картковий рахунок, на який починаючи з 27.06.2013 року щомісячно без використання її платіжної картки вносились готівкові кошти в доларах США, шляхом проведення операцій в POS-терміналі, встановленому в касі банку, на суми, максимально близькі до розрахункової суми нарахованих процентів на суму 35 000,00 доларів США, при умові щомісячної виплати процентів за вкладом (а.с. 9). Також стороною відповідача суду надано копію договору № 222D-373477 банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців) від 21.06.2013р. (а.с. 32-34), підпис на якому від імені вкладника [PERSON] виконано не [PERSON], що підтверджується висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві № 568/тдд від 15.12.2014р. (а.с. 95-102). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є донькою позивача, разом з якою в червні 2014 року вони прийшли до відділення ПАТ "КБ "Хрещатик" з метою вкладення [PERSON] грошових коштів у сумі 35 000,00 доларів США, зайшли до кабінету [PERSON], позивач надала останній зазначену суму коштів, яка їх перерахувала, викликала іншу співробітницю Банку, якій віддала ці кошти, остання принесла виготовлений договір, який підписали [PERSON] та [PERSON], остання поставила відбиток печатки. Приблизно через два тижні надали картку. Видана на ім'я [PERSON] картка оглянута в судовому засіданні, її копія долучена до матеріалів справи (а.с. 175). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10. Інструкції). Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документу, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-149 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Частиною 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача за первісним позовом на обґрунтування своїх вимог не було надано наведених вище документів на підтвердження внесення грошових коштів до ПАТ "КБ "Хрещатик". При цьому з показань свідка [PERSON] убачається, що грошові кошти в сумі 35000,00 доларів США були передані [PERSON], в касу банку не вносились, ощадна книжки або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку та підтверджує внесення цих коштів, позивачу не видавався. 31.10.2014р. до ЄРДР внесено відомості про вчинення в червні 2014 року службовими особами Київського регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 11 в м. Києві, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволодіння депозитними вкладами [PERSON] на суму 34433,00 доларів США, що є особливо великими розмірами, з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України (а.с. 113-114). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що договір № 693/2013-222 банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячною сплатою процентів (12 місяців) від 07.06.2013р. не відповідає вимогам ст. 1059 ЦК України. Посилання сторони позивача на те, що укладення між [PERSON] та ПАТ "КБ "Хрещатик" договору № 693/2013-222 банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячною сплатою процентів (12 місяців) від 07.06.2013р. та внесення вкладником 35000,00 дол. США за цим договором підтверджується відкриттям Банком позивачу вкладного рахунку, наявністю на ньому певної суми грошових коштів, нарахуванням процентів за договором, що відповідає сумі вкладу в розмірі 35000,00 дол. США, є необґрунтованими, виходячи з наступного. З наданих сторонами у справі операцій за рахунком (а.с. 11-12, 132-134) та виписки за рахунком (а.с. 83-85) убачається, що зазначені в них операції стосуються рахунку № [NUMBER], який не відповідає номеру вкладного (депозитного) рахунку № [NUMBER], на який, згідно умов договору № 693/2013-222 банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячною сплатою процентів (12 місяців) від 07.06.2013р. Банк приймає грошові кошти Вкладника. Кошти на картковий рахунок № [NUMBER], починаючи з 27.06.2013 року щомісячно вносились шляхом проведення операцій в POS-терміналі. Одержані [PERSON] кошти в сумі 1250,00 доларів США 20.06.2014р. (а.с. 86), в сумі 1250,00 доларів США 21.06.2014р. (а.с. 87) та в сумі 555,52 доларів США 23.06.2014р. (а.с. 86) обліковувалися саме на рахунку № [NUMBER] (а.с. 85). При цьому стороною позивача жодним доказом в розумінні ст. ст. 57-59 ЦПК України не доведено відкриття відповідачем позивачу вкладного (депозитного) рахунку № [NUMBER], який, згідно умов договору № 693/2013-222 від 07.06.2013р. мав бути відкритий з метою перерахування на нього нарахованих процентів та суми Вкладу (п. 2.1.2. договору). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з ПАТ "КБ "Хрещатик" заборгованості за договором банківського вкладу № 693/2013-222 від 07.06.2013р. у розмірі 35283,84 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 562071,60грн. з підстав недодержання письмової форми договору банківського вкладу, визначеної ст. 1059 ЦК України, що обумовлює його нікчемність. При цьому суд зазначає, що позивач за первісним позовом не позбавлена можливості, за наявності до цього підстав, звернутися до суду з позовом до роботодавця про відшкодування шкоди, завданої працівником з підстав, визначених ст. 1172 ЦК України. Що стосується вимог зустрічної позовної заяви ПАТ "КБ "Хрещатик" до [PERSON] про визнання недійсним договору № 693/2013-222 від 07.06.2013р. банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячною сплатою процентів на суму 35000,00 доларів США, суд приходить до наступного. Верховний Суд України в п. 4 Постанови Пленуму "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. У зустрічному позові ПАТ "КБ "Хрещатик" заявлена вимога про визнання недійсним договору № 693/2013-222 від 07.06.2013р. з підстав недотримання письмової форми договору банківського вкладу, визначеної ст. 1059 ЦК України. Даною нормою закону встановлена нікчемність такого договору у разі недодержання письмової форми, про що вже зазначалось у даному рішенні. В п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховний Суд України роз'яснено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Однак позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з вимогою про визнання договору банківського вкладу саме недійсним, наполягав на цьому в судовому засіданні й представник ПАТ "КБ "Хрещатик" при уточненні позиції Банку щодо вимог позовної заяви судом. Вимога про встановлення нікчемності правочину в зустрічному позові заявлена не була, тому суд, з урахуванням положень ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справи в межах позовних вимог, та вищезазначених роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання договору № 693/2013-222 від 07.06.2013р. недійсним, що не позбавляє ПАТ "КБ "Хрещатик", в разі необхідності, права на звернення до суду з позовом про встановлення нікчемності правочину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач за первісним позовом на підставі Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, суд відносить судові витрати за цим позовом за рахунок держави. А судові витрати за зустрічним позовом відносить за рахунок позивача за цим позовом у сплаченому при подачі позову розмірі. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1058, 1059 ЦК України, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493,

Outcome: dismissed