Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н. від 10.04.2007 року відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов"язків ЗАТ КБ "ПриватБанк". Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами, надання банківських послуг" складають договір. Станом на 31.01.2016 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 16 890,57 грн., в звязку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Представник позивача до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити, справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких доказів: Судом встановлено, що 10.04.2007 року відповідач звернувся до позивача із заявою про надання кредиту та отримав кредит в сумі 3000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до підписаної відповідачем заяви відповідач ознайомився з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України, дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. Станом на 31.01.2016 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за договором № б/н. від 10.04.2007 року, загальна сума заборгованості згідно розрахунку становить 16890,57 грн., яка складається з наступного: 2848,31 грн. - заборгованість за кредитом; 12761,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 780,50 штраф (процентна частина). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк (термін), що встановлений договором. Так як боржник [PERSON] не виконав зобовязання та не повернув кредит в оговоренні в договорі строки, то в кредитодавця виникло право на стягнення заборгованості. До стягнення підлягає 2848,31 грн. - заборгованість за кредитом; 12761,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Що стосується стягнення штрафу за несвоєчасність виконання зобовязання за договором (фіксованої частини) в сумі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 780 грн. 50 коп., то зазначені складові кредиту, їх розмір та порядок нарахування визначено в Умовах і правилах надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У наданих суду Умовах і правилах надання банківських послуг, в яких встановлено відповідальність сторін, не міститься підпису відповідача, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін. Також у заяві позичальника від 10.04.2007 року домовленості сторін щодо їх відповідальності та розміру пені немає, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 780 грн. 50 коп., які не передбачені заявою від 10.04.2007 року. Позивачем не доведено належними і допустимими доказами, які б підтверджували, що саме на ці Умови і правила надання банківських послуг погодився відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, оскільки Умови не містять жодного реквізиту про дату їх прийняття, а тому за таких обставин позов в зазначеній частині не підлягає до задоволення. Такі висновки будуть відповідати правовим висновкам Верховного СудуУкраїни, наданих ним в своїй постанові по справі №6-192цс15 від 04.11.2015 р. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial