Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

ПозивачКА звернуЛАвся з позовом до [PERSON], третя особа ПрАТ «СК «Альфа-Страхування», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 18 грудня 2014 року, близько 17 години 20 хвилин, [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Хрещатик у м. Черкаси, у порушення вимог п.п.2.3 б та 18.1 Правил дорожнього руху, вчинив наїзд на позивачку. Внаслідок цього наїзду, згідно з висновком акту судово-медичного обстеження № 117 від 20 січня 2015 року, вона отримала ушкодження середнього ступеня тяжкості. Дані про ДТП викладені у вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2015 року, за яким [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого, позивачя з 18 грудня 2014 року по 09 січня 2015 року знаходилася у КЗ «Третя міська лікарня ШМД» ЧМР» внаслідок того, що була збита автомобілем «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER], з діагнозом: закритого багато уламкового перелому правої плечової кістки нижньої кістки та гомілково-ступневого суглобу з підвивихом стопи. Згідно з лікарняними листами, [PERSON] знаходилася на лікуванні: з 27 лютого 2015 року у КНП «Четверта міська поліклініка» ЧМР», з 23 червня по 06 липня 2015 року у КЗ «Третя міська лікарня ШМД» ЧМР» із проведенням оперативного втручання з видалення титанових фіксаторів, що встановлені під час лікування наслідків ДТП. На лікування витратила 31123,07 грн., що підтверджено як фіскальними чеками аптечних установ, так і листками призначень лікуючих установ. Зазначена сума була перевірена та підтверджена співробітниками ПрАТ «СК «Альфа Страхування» під час розгляду заяви на відшкодування збитків внаслідок страхового випадку, а саме ДТП, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/3732583). 01 липня 2015 року та 18 вересня 2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатила 15229,20 грн. (14504 грн. відшкодування вартості медикаментів та виробів медичного призначення + 725,20 грн. моральна шкода), 7097,59 грн. (6759,61 грн. відшкодування вартості медикаментів та виробів медичного призначення + 337,98 грн. моральна шкода). Отже, сума відшкодування вартості медикаментів та виробів медичного призначення - 22326,79 грн., відшкодування моральної шкоди 1063,18 грн. Таким чином, різниця між фактичними витратами на лікування та виплатою страхового відшкодування, проведеного ПрАТ «СК «Альфа Страхування», склала 8796,28 грн. (31123,07 грн.- 22326,79 грн.). Позивач неодноразово зверталася до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з вимогами та заявами про отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Зокрема, листами від 30 червня та 09 липня 2015 року. На вказані листи вона отримала відмову у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, про що зазначено в листі ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 19 листопада 2015 року за № 2013.609.14.01-77. Просить суд стягнути з відповідача різницю, між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, моральну шкоду та понесені судові витрати. Розмір моральної шкоди визначає в сумі 50 000 грн., оскільки внаслідок ДТП вона отримала складну травму, тратила душевний спокій та пережила значні душевні хвилювання щодо свого стану здоровья, процесу реабілітації та відновлення звичного способу життя. У ході розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, заявою від 15.08.2016 остаточно визначила розмір матеріальної шокди в сумі 21262,99 грн. та моральної шкоди - 50000 грн., які просила стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 25.10.2016, за заявою представника позивачки, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди ПрАТ СК "Альфа Страхування" залишені без розгляду. У судовому засіданні позивачка та її представники - адвокат Лінник М.С., [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити та стягнути з відповідача різницю, між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 21262,99 грн., моральну шкоду в сумі 50000 грн. Відповідач та його представник - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи свою позицію тим, що всі витрати, повз"язані з ДТП, позивачеві були відшкодовані страховою компанією. Решта витрат, які позивачка просить стягнути з відповідача, є додатковим, для їх відшкодування необхідний висновк МСЕК, що додаткове лікування та реабілітація, а відтак і додаткові витрати, понесені позивачкою на лікування, є взаємопов'язані з ДТП, вчиненою з вини відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з насутпних підстав. Судом встановлено, що відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2015 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Зокрема встановлено, що 18 грудня 2014 року, близько 17 години 20 хвилин, [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Хрещатик у м. Черкаси, у порушення вимог п.п.2.3 б та 18.1 Правил дорожнього руху, вчинив наїзд на [PERSON] Згідно з висновком акту судово-медичного обстеження № 117 від 20 січня 2015 року, потерпіла отримала ушкодження середнього ступеня тяжкості. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого, позивач з 18 грудня 2014 року по 09 січня 2015 року знаходилася у КЗ «Третя міська лікарня ШМД» ЧМР» внаслідок того, що була збита автомобілем «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER], з діагнозом: закритий багато уламковий перелом правої плечової кістки нижньої кістки та гомілково-ступневого суглобу з підвивихом стопи. Згідно з лікарняними листами, [PERSON] знаходилася на лікуванні: з 27 лютого 2015 року у КНП «Четверта міська поліклініка» ЧМР», з 23 червня по 06 липня 2015 року у КЗ «Третя міська лікарня ШМД» ЧМР» із проведенням оперативного втручання видалення титанових фіксаторів, що встановлені під час лікування наслідків ДТП. Під час перебування [PERSON] у лікувальних закладах, нею витрачено на медичні препарати, лікарські засоби та медичні вироби 31123,07 грн., що підтверджено фіскальними чеками аптечних установ. Згідно з листками призначень лікувальних закладів та наданами фіскальними чеками вбачається, що витрати, беспосередньо пов"язані з лікуванням наслідків ДТП становлять 23858,61 грн. Зазначена сума була перевірена та підтверджена співробітниками ПрАТ «СК «Альфа Страхування» під час розгляду заяви на відшкодування збитків внаслідок страхового випадку, а саме ДТП, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/3732583). Так, ПрАТ «СК «Альфа Страхування»17.06.2015 виплатила позивачеві [PERSON] 15229,20 грн., із яких: 14504 грн. - відшкодування вартості медикаментів та виробів медичного призначення та 725,20 грн.- моральна шкода: 09.09.2015 виплачено - 7097,59 грн., із яких: 6759,61 грн. - відшкодування вартості медикаментів та виробів медичного призначення та 337,98 грн. моральна шкода; 07.06.2016 виплачено 2724.75 грн., із яких: 2595 грн. - відшкодування вартості медикаментів та виробів медичного призначення та 129,75 моральна шкода. Отже, сума відшкодування вартості медикаментів та виробів медичного призначення - 23858,61 грн., відшкодування моральної шкоди 1192,93 грн. Різниця між фактичними витратами на лікування та виплатою страхового відшкодування, проведеного ПрАТ «СК «Альфа Страхування», склала 7264,46 грн. (31123,07 грн.- 23858,61 грн.). У той же час, суду не надано належних та допустимих доказів того, що вказані витрати пов"язані з наслідками ДТП, так як відсутні висновки медустанов про призначення такого лікування. Крім того, позивачкою витрачені кошти на реабілітацію у м.Берегово в жовтні 2015 року та травні - червні 2016 року в сумах 6918 грн. та 5179,76грн. (витрати на проїзд, проживання, харчування, лікування, відвідування басейну), всього в сумі 21626,99 грн. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на те, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2015 доведено невідповідність дій відповідача вимогам ПДР, що перебувають у причинному зв'язку з виникненням ДТП та отриманням позивачкою тілесних ушкоджень, суд вважає, що дані обставини не підлягають доведенню в порядку розгляду даної справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як розяснено судам в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 з наступними змінами „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV. При цьому, страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії. Вимога позивача про відшкодування затрат на лікування, яке не визначене у листках-призначеннях, а також на санаторно-курортне лікування, не підтверджені належними медичними документами, а саме - висновком МСЕК про рекомендацію реабілітаційних процедур та застосування санаторно-курортного лікування, та загострення хронічних захворювань з необхідністю їх лікування внаслідок ДТП. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновках МСЕК або судово-медичної експертизи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, висновки МСЕК або судово-медичної експертизи про потребу санаторно-курортного лікування потерпілого відсутні, є тільки довідка про потребу санаторно-курортного лікування, на підставі якої неможливо стягнути вказані витрати. У зв"язку з цим дана вимога не підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Право на відшкодування, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, повинно носити ефективний характер і має на меті не тільки покриття шкоди, завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивачка є людиною похилого віку, в результаті ДТП отримала значний стрес, оскільки сама по собі вказана подія є психотравмуючою, що спричинило негативні емоції і переживання, які призвели до погіршення здоров'я. Крім того, позивачка отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, з приводу яких відчула значний фізичний біль, зазнала фізичних і душевних страждань, тривалий час перебувала на лікуванні, двічі зазнала хірургічного втручання, отримала стійку втрату працездатності, пов"язану з порушенням функцій опорно-рухового апарату, змушена була проходити реабілітаційні курси лікування за межами населеного пункту свого місця проживання (у м.Берегово Закарпатської області), тобто таким ушкодженням здоров'я їй заподіяно моральну шкоду, яку з огляду на характер правопорушення, яке полягало у нехтуванні з боку відповідача вимогами ПДР України, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, суд вважає розумним і справедливим визначити розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Оскільки позивачеві внаслідок травми, завданою ДТП, яка сталася з вини відповідача, довелось докладати зусиль для відновлення свого звичного способу та укладу життя, витрачати кошти та час на лікування і реабілітацію, відвідувати заклади санаторно - курортного лікування, витрачати кошти на це та на супутні медикаменти та матеріали, які не були відшкодовані ні страховою компанією, ні відповідачем, і які також не підлягають відшкодуванню в межах даної справи, оскільки відсутній висновок МСЕК з рекомендаціями такої реабілітації, тому суд вважає що ці дії та витрати є також похідними від наслідків перенесеної травми і розцінює їх як такі, що завдавали значної моральної шкоди позивачеві. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial