Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаною заявою, у якій просить: 1)\~видати обмежувальний припис [PERSON] на строк шість місяців із заборонами щодо: \~перебування в місці її та її малолітньої дочки [PERSON] проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] ; \~наближення на двісті метрів до її та її малолітньої дочки [PERSON] місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; \~наближення на двісті метрів до місця її роботи магазину " [INFO] ", який розташований за адресою: [ADDRESS] ; 2)\~заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засобі зв`язку особисто або через третіх осіб; 3)\~заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заява мотивована тим, що [PERSON] з листопада 2019\~р. по січень 2021\~р. перебувала у шлюбі з [PERSON] , вони є батьками дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] . Після отримання у листопаді 2020\~р. повідомлення про виклик до суду у справі про розірвання шлюбу [PERSON] став агресивно себе поводити, переслідувати, ображати та бити [PERSON] , погрожувати їй фізичною розправою. Це відбувалось як на вулиці, так і за місцем проживання та роботи [PERSON] . [PERSON] проти задоволення заяви заперечив та просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що наведені у ній обставини не відповідають дійсності та є неправдою. [PERSON] перешкоджає йому бачитись з дитиною, яку він дуже любить. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] 21.11.2019\~р. зареєстрували шлюб та є батьками дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.11.2019\~р. та свідоцтвом про народження від 25.02.2020\~р. (а.\~с.\~5, 7) Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.01.2021\~р. у справі №\~274/7335/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.\~с.\~6), рішення законної сили не набрало. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, що ними визнається. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 06.02.2020\~р. (а.\~с.\~4), показаннями свідка [PERSON] та іншими матеріалами справи. Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2020\~р. у справі №\~274/8554/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано стягнення у виді штрафу (а.\~с.\~12). За даними Єдиного державного реєстру судових рішень зазначена постанова набрала законної сили. Зі змісту постанови випливає, що 18.12.2020\~р. о 18:27 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вчинив відносно своєї дружини [PERSON] насильство у сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав та ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному і психологічному здоров`ю, під час конфлікту зазнала фізичної шкоди малолітня дитина [PERSON] . Отримання 18.12.2020\~р [PERSON] забійної рани лівої надбрівної дуги підтверджується також довідкою від 18.12.2020\~р. КНП "ЦРЛ Бердичівського району" (а.\~с.\~8). 13.01.2021\~р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про те, що 20.12.20200\~р. близько 8:00 [PERSON] , перебуваючи поряд з підсобними приміщеннями магазину " [INFO] ", що [ADDRESS] , спричинив тілесні ушкодження [PERSON] . Ступінь важкості тілесних ушкоджень встановлюється, що підтверджується витягом від 02.02.2021\~р. з зазначеного реєстру щодо кримінального провадження №\~12021065050000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (а.\~с.\~13). Отримання 20.12.2020\~р. [PERSON] забою, підшкірного крововиливу правого плеча, забою м`яких тканин голови зліва підтверджується довідкою 20.12.2020\~р. КНП "ЦРЛ Бердичівського району" (а.\~с.\~9). З акта від 21.12.2020\~р. №\~508 судово-медичного дослідження (обстеження) випливає, що на підставі направлення старшого чергового Бердичівського ВП ГУНП в Житомирської області від 21.12.2020\~р. було проведено судово-медичне обстеження [PERSON] по факту спричинення тілесних ушкоджень, з направлення слідує, що "20.12.2020\~р. близько 8:00 чоловік [PERSON] в приміщенні магазину "Ватсонс" в ході конфлікту заподіяв тілесні ушкодження", зі слів потерпілої "20.12.2020\~р. побив чоловік руками по голові, штовхав об стінку" (а.\~с.\~28). Відповідно до цього дослідження у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на правому плечі, яке відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, спричинення такого ушкодження за обстави та в термін, вказаних в направлені та освідуємою, не виключається можливим. Стосовно [PERSON] було винесено заборонний припис від 25.01.2021\~р. строком на десять діб з 16:00 25.01.2021\~р. до 16:00 05.02.20221\~р. у зв`язку з скоєнням ним домашнього насильства стосовно [PERSON] : заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.\~с.\~18). З листа від 05.02.2012\~р. Бердичівського РВП ГУНП в Житомирської області вбачається, що протягом грудня 2020\~р. січня 2021\~р. зареєстровано сім заяв [PERSON] щодо конфліктів з [PERSON] , застосування останнім щодо неї фізичного і психологічного насильства та завданням їй тілесних ушкоджень, існує два кримінальних провадження, складено два протоколи від 21.12.2020\~р. за часитною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та від 25.01.2021\~р. за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які направлено до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (а.\~с.\~16 17). Свідок [PERSON] дала показання про те, що колишній чоловік її дочки [PERSON] постійно переслідує її дочку. Дома побив двері, для дитини викликали швидку. У внучки була істерика, він у хаті дочку таскав за волоси. Це було 18.12.2020\~р. І зараз [PERSON] переслідує її дочку, вона не може вийти на роботу, він її б`є. На вулиці її б`є. [PERSON] постійно стоїть перед під`їздом, це триває вже третій місяць. Коли була заборона поліції, то не стояв. [PERSON] надсилає її дочці погрозливі смс-повідмолення, кричить, що він заб`є дочку. [PERSON] на дає всій сім`ї спокою. При цьому [PERSON] не подано будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені вище. За таких обставин наведене свідчить про те, що з грудня 2020\~р. [PERSON] вчиняє щодо своєї дружини [PERSON] та дитини [PERSON] домашнє насильство у формі психологічного та фізичного насильства у розумінні частини першої Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",\~а відтак\~ [PERSON] \~у розумінні\~цієї норми\~є кривдником,\~ [PERSON] \~ особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), а [PERSON] дитиною, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала дитина). Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. З вказаного випливає, що обмежувальний припис може бути видано стосовно кривдника, тобто особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. З урахуванням викладеного вище Суд вважає, що стосовно [PERSON] може бути видано обмежувальний припис. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Надаючи оцінку встановленим раніше обставинам, Суд приходить до висновку, що існують ризики продовження [PERSON] вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] , а відтак є підстави для видачі обмежувального припису. Обираючи заході тимчасового обмеження прав [PERSON] або покладення на нього обов`язків, Суд виходить з такого. Частиною другою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. [PERSON] та [PERSON] спільно не проживають, а відтак стосовно [PERSON] не може бути застосована заборона перебування у місці проживання [PERSON] та її малолітньої дочки, як [PERSON] просить у заяві, оскільки це не передбачено наведеною вище нормою частини другої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", якою передбачена така заборона лише у разі спільного проживання (перебування) кривдника з постраждалою особою. Враховуючи, що [PERSON] вчиняв домашнє насильство щодо [PERSON] як за місцем її проживання, так і за місцем її роботи, а також щодо [PERSON] за місцем її проживання, Суд вважає за необхідне заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше двохсот метрів до місця проживання [PERSON] та [PERSON] будинку [ADDRESS] , та до місця роботи [PERSON] магазину " [INFO] ", який розташований за адресою: [ADDRESS] (те, що [PERSON] працює у цьому магазині підтверджується довідкою від 08.02.2021\~р. роздрібного магазину №\~ [NUMBER] Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" (а.\~с.\~31)). При цьому така заборона унеможливлює перебування [PERSON] за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] . Зважаючи, що [PERSON] вчиняв домашнє насильство щодо [PERSON] як шляхом безпосереднього спілкування, так і з застосуванням засобів зв`язку, Суд вважає за необхідне заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з [PERSON] \~ або контактувати з нею через інші засобі зв`язку особисто і через третіх осіб, а також переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. [PERSON] не перебуває за власним бажанням у місці, невідомому [PERSON] , а відтак стосовно останнього не може бути застосована заборона розшукувати її, так як це не передбачено наведеною вище нормою частини другої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", якою передбачена така заборона лише у разі перебування за власним бажанням постраждалої особи у місці, невідомому кривднику. Щодо строку застосування зазначених вище обмежень, Суд, зважаючи на тривалість домашнього насильства, яке вчиняв [PERSON] , та характер цього насильства, а також характер застосованих обмежень, вважає, що цей строк має становити п`ять місяців. Підсумовуючи викладене, Суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що [PERSON] перешкоджає йому бачитись з дитиною, оскільки, по-перше, вони підтверджені будь-якими доказами, по-друге, не мають значення для справи, так як не можуть бути підставою та виправданням вчинення ним домашнього насильства щодо [PERSON] . У разі чинення [PERSON] перешкод у вихованні та спілкування з дитиною [PERSON] має вирішувати цей спір у передбаченому законом порядку шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду.

Outcome: partial