Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" 05.08.2016 року (згідно дати поштового відправлення) звернувся до Жмеринського міськрайонного суду із цим позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 07.10.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 19218,10 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з "1" по "25" число кожного місяця, відповідач надає банку грошові кошти "щомісячний платіж" для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, яка регулює відносини договору приєднання. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позивальнику кредит в розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 01.08.2016 р. утворилась заборгованість в сумі 29111, 82 грн., яка складається з 18206,97 грн. заборгованість за кредитом, 1963,69 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 4369,62 заборгованість за пенею та комісією, 4571,54 грн. - штраф, передбачений п. 2.2. Генеральної угоди. У звязку із зазначеним просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. У разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 37). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, враховуючи що він скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON], яка про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с. 45, 46) повідомлялась належним чином, завчасно та неодноразово (а.с.75), в судове засідання не зявлялась, доказів поважності причин неявки суду не надала, у судове засідання, що призначене на 27.03.2017 року черговий раз не з'явилась, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у її відсутність не надала, поважності причин неявки суду не повідомила, позов не оспорила. Відповідно до ч. 5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною, фізичним особам удова повістка надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явились в судове засідання без поважних причин. Представник відповідач (а.с.69-70) адвокат центру надання безоплатної вторинної допомоги [PERSON], будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилась, на адресу суду надіслала заяву про відкладення розгляду даної цивільної справи (а.с. 72), у якій послалась на зайнятість в іншому судовому засіданні в м.Харкові, не надавши жодних підтверджень заявлених нею обставин, у тому числі щодо призначення вказаної іншої справи попередно до отримання виклику стороною відповідача у даній цивільній справі. За таких обставин суд визнає неповажною причину неявки представника відповідача - адвоката у судове засідання з розгляду вказаної цивільної справи, з огляду на вимоги ст.157 ЦПК України, враховуючи розумні строки розгляду справи, особливості даної справи, відсутність клопотання сторони про подовження розгляду справи. Таким чином, підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.169 ЦПК України не вбачається. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи не заперечив позивач, про що його представник вказав у поданій письмовій заяві. Оглянувши позовну заяву, заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07.10.2015 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] з метою створення умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №SAMDN40000015645605 від 21.08.2007 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток (а.с.6), за умовами якої банк надав позивальнику строковий кредит в сумі 19218,10 грн. на строк 36 місяців, з 07.10.2015 року по 31.10.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 19218,10 грн. взамін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості по кредиту здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця в сумі 697,23 грн., яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, інших витрат згідно Умов та Правил (п.2.1 Генеральної угоди). Відповідно до ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення більше ніж на 31 день за зобовязаннями позичальник сплачує банку штраф у розмірі 4747,23 грн. (п.2.2 Генеральної Угоди). Пунктом 2.5. Генеральної угоди позичальник зобовязався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і Правил. В разі порушення позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказано в Умовах та правилах за кожен день прострочення (п.2.8 Генеральної угоди). Даний договір укладений за заявою відповідача, в якій вона просить відкрити рахунок та надати банківські послуги, ознайомилася з тарифами банку та отримала повний перелік інформації про умови кредитування в ПАТ КБ "Приватбанк", що підтверджується її особистим підписом (а.с.5). До Генеральної угоди додано Заява, Умови та правила надання банківських послуг (а.с.5, 7-30). Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає свою згоду у любий момент його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). Підписання договору є прямою і безумовною згодою держателя відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що він зобов'язаний не менш, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту, в т.ч. і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг держатель зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою уникнення овердрафту. Відповідно до п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасну оплату послуг, що передбачені договором, умовами і правилами, клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який платиться пеня, за кожен день прострочки. Також порядок нарахування пені вказаний у п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за виникнення прострочених зобовязань. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3. Умов та правил надання банківських послуг відсотки за користування кредитом і/або овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, при цьому відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту і/або овердрафта кошти з дня списання суми з карткового рахунку до дня коли кредиті/або овердрафт стає простроченим кредитом. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.1.1.7.3. картрахунки відкриті на невизначений термін за виключеннями, що встановлені правилами. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.6, правил користування платіжною картою за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, що встановлені тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідно до умов Генеральної угоди (а.с.6) розмір щомісячних платежів становить 697,23 грн., що вносяться до з 1 по 25 число кожного місяця, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків та інштх витрат. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4) погашення заборгованості по кредиту відповідачем [PERSON] відбулося востаннє 28.01.2016 року у сумі 600.00грн. В порушення умов договору відповідач належним чином не повертала кошти, не сплачувала відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим позивач станом на 01.08.2016 року нарахував йому заборгованість загальний розмір якої становить 29111,82 грн., що складається 18206,97 грн. - заборгованість за кредитом; 1963,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4369,62 грн. заборгованість по пені; 4571,54 грн. - штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди ( а.с. 4). При цьому суд вважає, що наявним у матеріалах справи договором не передбачено нарахування та стягнення такого виду витрат як комісія, а тому сума боргу у розмірі 4369,62 грн. є заборгованістю по пені, яка нарахована позивачем відповідно до вказаних вище пунктів Генеральної угоди та Умов та правил надання банківських послуг. ПАТ "КБ Приватбанк" є правонаступником ЗАТ "ПриватБанк", є юридичною особою, яка має право на надання банківських послуг (а.с.33-35) За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ "КБ Приватбанк" та [PERSON] є зобовязальними і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ст.599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, позаяк нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобовязань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у її невиконанні, що згідно вимог закону є обовязком особи, яка порушила зобовязання, відтак суд приходить до висновку, що заявлена заборгованость за кредитом, відсотками та пенею на загальну суму 24540, 28 грн. (18206,97 грн. + 1963,69 грн. + 4369,62 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу 4571,54 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За змістом даної норми, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Посилаючись на п.2.2 Генаральної угоди позивач просить стягнути з відповідача 4571,54 грн. штрафу за порушення позичальником строків погашення заборгованості. Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобовязання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Таким чином банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та нараховано відсотки на неустойку, а зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того суд вважає, що нарахування суми штрафу у твердій грошовій сумі суперечить положенням ст. 549 ЦПК України, яка визначає можливість нарахування такого виду неустойки як штраф, однак, такий вид неустойки обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а не у заявленій позивачем певній твердій грошовій сумі. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу слід відмовити за їх безпідставності. Пропорційно задоволеним позовним вимогам, в силу положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 1378 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved