Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № НАН2GК16150104 від 19.09.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ко. ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того, просить виселити [PERSON], яка зареєстрована та проживає в житловому будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у органах МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житлового будинку; стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк», та [PERSON] був укладений договір № НАН2GК16150104. Відповідно до умов Договору Банк надав Відповідачу кредитні кошти у сумі 80993,40 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2027 року, на умовах, викладених в договорі. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, передав відповідачу грошові кошти в зазначеній сумі. Але відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 11.03.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 137046,01 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає -1265743,24 грн. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від 19 вересня 2007 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], що належать відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. Враховуючи, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту, позивач має право вимагати звернути стягнення на предмет іпотеки, представник позивача просив в рахунок погашення заборгованості за кредитом у сумі 1265743,24 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу позивачем з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути з відповідача судовий збір 3654,00 грн. Крім того, встановлено, що за адресою предмета іпотеки зареєстрована та проживає [PERSON], яка на вимогу банку про добровільне звільнення житлового приміщення не відреагувала. Тому, на даний час позивач просить суд виселити [PERSON] та інших членів сім*ї, які мешкають або зареєстровані з житлового будинку за адресою [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у органах МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житлового будинку; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник Приват Банку не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказі. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання Відповідача, що належним чином повідомлений, від якого не надійшло заяви про причини неявки, або якщо причини неявки, зазначені в заяві, будуть визнані судом не поважними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просив розглядати справу у заочному порядку. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи та розписки про отримання судових повісток (а.с. 67, 69, 73, 78), заперечень не надали. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач та представник відповідача не з'явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 19 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк», та [PERSON] був укладений договір № НАН2GК16150104. Відповідно до умов Договору Банк надав Відповідачу кредитні кошти у сумі 80993,40 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2027 року. Відповідно до умов Договору Банк надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 80993,40 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,04 % річних. Судом встановлено, що свої зобов'язання за Договором Банк виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти шляхом відкриття рахунку 29091052308183, що підтверджується кредитним договором № НАН2GК16150104 (а.с. 9-14), анкетою заявою від 27.08.2007 року (а.с. 15-16) та заявою на видачу готівки № 01 від 19.08.2007 року (а.с. 17). Згідно п. 2.2.7 вказаного Договору, в якості забезпечення виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також по відшкодуванню збитків в зв'язку з порушенням договору, позичальник забезпечує свої зобов'язання договором іпотеки майнових прав по депозитам. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків Позивача. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику/грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України /ст. 1050 ЦК України/. 19.09.2007 року в забезпечення виконання зобов*язань ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], уклали Договір іпотеки НАН2GК16150104. Відповідно до умов Договору іпотеки. Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м., яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку. Згідно з ч.1. ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов договору іпотеки, іпотекодержатель з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно умов Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку", для чого іпотекодавці надають іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця. Враховуючи, що відповідачем порушені терміни виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, суд вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, в тому числі з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що за кредитним договором від 19 вересня 2007 року, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON], остання отримала кредитні кошти в розмірі розмірі 80993,40 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2027 року року. На забезпечення виконання умов кредитного договору 19.09.2007 року між сторонами укладений іпотечний: договір, предметом якого став житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м., яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку. Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України 'Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом. Згідно ст. 7 ЗУ "Про Іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору. Так, через неналежне виконання [PERSON] зобов'язання за вищевказаними договорами суд прийшов до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1265743,24 гри,, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м., яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку. Що стосується вимог позивача про виселення [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку за адресою [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у органах МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житлового будинку, суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п.12.9, 18.12 іпотечного договору без попередньої письмової згоди іпотекодержателя іпотекодавець не має право здійснювати реєстрацію інших осіб за адресою місця знаходження предмету іпотеки. Згідно ч.ч, 1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення (квартиру) є підставою для виселення всіх громадян, шо мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяия з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно. їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Надані позивачем докази не дають суду можливості встановити належне коло осіб, які підлягають виселенню. Відповідно відповіді з адресно - довідкого підрозділу ГУДМС УДМС України від 18.04.2014 р. (а.с. 53) за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO], інформація стосовні інших зареєстрованих осіб або осіб, що мешкають за вказаною адресою відсутня. Матеріали справи свідчать, що відповідачу згідно діючого законодавства було направлено вимогу від 24.01.2014 року № Э.НА.0.0.0.0./17-610 про звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку відповідач та всіх мешканців будинку (а.с. 32), але вказана вимога банку відповідачем не отримана (а.с. 33-35), в зв*язку з чим суд вбачає, що вимога відповідачем добровільно не виконана в зв*язку з її не отриманням. Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог банку про виселення відповідача [PERSON] та всіх мешканців будинку з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, із зняттям їх з реєстрації в спірному домоволодінні. Згідно квитанцій, що знаходяться у справі, Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 3654,00 грн. В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial