Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херонської області в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] написала заяву про відмову забрати новонародженого сина з пологового будинку, мотивуючи свій вчинок тяжким матеріальним становищем, про що 10 травня 2016 року було складено відповідний акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України. На підставі цього акту малолітньому [PERSON] було встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування, із зазначенням, що немовля буде влаштоване до КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» ХОР для подальшого лікування. Малолітній [PERSON] потребує гідного піклування, ретельного догляду та влаштування до сімейних форм виховання. На сьогоднішній день ні мати ні батько жодного разу не відвідали дитину, не піклувалися про неї, не цікавилися її життям та здоров'ям. У зв'язку з чим просять позбавити батьківських прав [PERSON], 1983 року народження та [PERSON], 1987 року народження по відношенню до їх дитини [PERSON], [INFO] та залишити його за органом опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання наполягала на задоволені позову, просила позбавити батьківських прав [PERSON], 1983 року народження та [PERSON], 1987 року народження по відношенню до їх дитини [PERSON], [INFO] та залишити його за органом опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації. Відповідач [PERSON] позов визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомений за зареєстрованою адресою його проживання. Факт його реєстрації підтверджено отриманою на запит суду довідкою з Бериславського районного сектору УДМС України в Херсонській області. Ч.5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Направлена [PERSON] рекомендована кореспонденція з викликом в судове засідання згідно з відміткою працівника поштового відділення не була вручена йому, повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до ст..169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки учасника розгляду цивільної справи, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого учасника судового розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Суд при розгляді справи керується роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Типовим положенням про службу у справах дітей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. N 1068. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьківські права не можуть здійснюватися в суперечності з інтересами дітей. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" в п.15 якої зазначено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитини повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю" робота з сім'ями, дітьми та молоддю, спрямована на реалізацію її завдань та пошуків оптимальних шляхів їх вирішення. Відповідно до пункту 11 Типового положення про службу у справах дітей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. N 1068 з метою з'ясування причин та умов, які призвели до порушення прав дітей, бездоглядності та безпритульності, вчинення правопорушень, служба повинна вживати заходів до усунення таких причин. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У ст.164 СК України, чітко викладені вичерпані підстави для позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 04 червня 2016 року Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (а.с.6). Згідно копії заяви батьків (матері або батька), інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я та копії акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я від 10.05.2016 року, [PERSON], [INFO], відмовилась забрати свою дитину чоловічої статі, народжену [INFO] із пологового відділення КЗ «Бериславська ЦРЛ» у зв'язу з тяжким матеріальним становищем (а.с. 3, 4). Відповідно до копій розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 07.06.2016 року №322, №323, [PERSON], [INFO], встановлено статус «дитина, позбавлена батьківського піклування» та вирішено направити його до комунального закладу «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради через необхідність тривалого лікування і перебування під медичним наглядом (а.с.9). З копії акту від 02.12.2016 року №748/1, виданого КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради, вбачається про те, що з 16.06.2016 року по теперішній час, батьки малолітнього [PERSON], [INFO], та ніхто з рідних та близьких жодного разу дитину не відвідували, не телефонували, не цікавилися станом зодоров'я та долею хлопчика, ніякої допомоги не надавали (а.с.7). Згідно висновку органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], 1983 року народження та [PERSON], 1987 року народження, відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.2). Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON], 1983 року народження та [PERSON], 1987 року народження, відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved