Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Козар М.М. звернувся із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5064 від 21.10.2020 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підприємство ТОВ "НВП "Грифсканд-Свалява", де працює позивач, надіслано постанову про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.01.2021 року в сумі 21303,05 грн. З даних документів виконавчого провадження йому стало відомо, що приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 18924,59 грн. Згідно вказаного виконавчого напису, напис вчинено на підставі Договору позики AG2953366 від 04.04.2019 року, укладеного між ТОВ "ФК Дінеро" та [PERSON] , також виконавчий напис містить неправильні дані [PERSON] , зокрема паспортних даних, місця народження та проживання позивача. З вказаних підстав, позивач не визнає кредитного договору AG2953366 від 04.04.2019 року, оскільки такого кредитного договору не укладав, електронних договорів не заповнював. В договорі позики, на який посилається приватний нотаріус Буждиганчук Є.Ю., укладеним з ТОВ "Фінансова компанія Дінеро" зазначено позичальника [PERSON] , а тому позивач вважає, що виконавчий напис №5064, вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості у сумі 18924 грн. 59 коп. підлягає визнанню в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15 березня 2021 року, яке в останнє відкладено на 19 травня 2021 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача ТОВ "Вердикт Капітал"у судове засідання не з`явився повторно, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися судом неодноразово. 15.03.2021 подав до суду відзив (електронною поштою), в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів у відзиві посилається тільки на нормативні та законодавчі акти вчинення виконавчого напису, роз`яснення Закону України «Про нотаріат» та практики Верховного Суду. Жодного доказу на підтвердження заперечень, викладених у відзиві не надано, зокрема: ні інформації щодо укладення договору між сторонами, ні договору про відступлення право вимоги ні доказів того, що позивач був сповіщений про намір вчинення виконавчого напису, що у відповідача на момент його вчинення існувало право на стягнення заборгованості, що виконавчий напис вчинено на підставі первинних документів, які підтверджують заявлену до стягненню суму заборгованості. Третя особа приватний нотаріус Київського міськогонотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. У матеріалах справи наявне клопотання приватного нотаріуса про розгляд справи за її відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи за адресою, вказаною позивачем, та на адресу, яка зазначена в загальному доступі в мережі Інтернет. В матеріалах справи наявне зворотнє повідомлення з розпискою приватного виконавця про отримання ухвали про відкриття провадження та судових повісток. Правом на подачу пояснень треті особи не скористались. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи положення ст. 274 розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 21 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міськогонотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. був вчинений виконавчий напис № 5064 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором AG2953366 від 04.04.2019 року в сумі 17924 грн. 59 коп. за період з 31.10.2019 року по 06.10.2020 року та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 1000 грн. 21 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64228316 з примусового виконання виконавчого напису № 5064, виданого 21.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міськогонотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 18924 грн. 59 коп. Зазначеною постановою приватного виконавця звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , стягнуто з боржника основна винагорода приватного виконавця 1892,46 грн., загальна сума, яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням ВП №64228316 складає 20817,05 грн. Крім того, в самому виконавчому написі, міститься посилання, що [PERSON] є боржником за кредитним договором AG2953366 від 04.04.2019 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» (на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 22-08/19 та додаткової угоди № 4 від від 31.10.2019 року. Дослідити зміст самого кредитного договору та строки обумовлені в договорі як кредитного договору так і платежів не можливо, оскільки відповідачем такого до суду не надано. Відсутні будь-які документи, які б свідчили, що сторони, зокрема [PERSON] та ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» укладали договір про надання кредитних коштів або договори щодо відступлення права вимоги відсутні. Також матеріали справи не містять жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором та відомостей щодо поінформованості позивача щодо правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, з доданих до суду документів встановлено, що в спеціальних умовах договору позики №AG2953366 від 04.04.2019 року, змінах №5608785 до спеціальних умов договору позики №AG2953366 від 04.04.2019 року та додатковій угоді №АМ1715840 до спеціальних умов договору позики №AG2953366 від 04.04.2019 року, укладених з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», позичальником вказано [PERSON] , а не [PERSON] (позивача у справі), та боржником у виконавчому написі всупереч умов договору зазначено [PERSON] . Такі обставини уже вказують на наявність спору за заборгованістю за вказаним договором, і про відсутність можливості стверджувати про безспірність заборгованості. Також, суд звертає увагу, що як у виконавчому написі №5064 від 21.10.2020 року, так і в постанові про відкриття провадження ВП №64228316 від 21.01.2021 року, вказано адресу проживання боржника [ADDRESS] . При цьому, постанову про відкриття провадження ВП 64228316 від 21.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. направлено на адресу позивача за адресою: в [ADDRESS] . Доказів того, що [PERSON] на момент вчинення виконавчого напису та постанови про відкриття, дійсно поживав за адресою [ADDRESS] суду не надано, а з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 3.2, 3.5, п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. В постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17 та від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 р. по справі № 305/2082/14-ц, яка відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 викладено наступний правовий висновок. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Саме тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а саме в частині: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 17.11.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Суд бере до уваги, що відповідач в судові засідання не з`явився, що дає суду підстави вважати, що таким чином особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Своїм правом відповідач подати докази розпорядився на свій розсуд, доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не подав, що унеможливлює встановити факт існування правовідносин між позивачем та відповідачем, а також перевірити наявність кредитної заборгованості у сумі, що вказана у виконавчому написі від 21.10.2020 року, а тому суд трактує ці обставини, щодо яких не надано документів на користь позивача. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд враховує, що виконавчий напис може бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вище зазначене в сукупності дає підстави для висновку, що на момент вчинення виконавчого напису не існувало обставин, що беззаперечно підтверджували безспірність заявлених відповідачем вимог до позивача [PERSON] , а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису № 5064 від 21.10.20220 року таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, та які складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн. У відповідності до положень до ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Позивач в заяві відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу визначив розмір витрат у розмірі 6 000 грн. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надані: договір про надання правової допомоги від 10.02.2021 року, укладений між [PERSON] , та адвокатом Козар М.М., акт виконаних робіт від 14.05.2021 року, до якого включено консультаційні послуги з роз`яснення законодавства та нормативних актів, складання заяви про забезпечення позову, складання позовної заяви, представництва клієнта в судових засіданнях. В договорі про надання правової допомоги заначено, що правнича допомога надана в межах розгляду даної справи, в акті виконаних робіт на суму виконаних робіт на суму 6000 грн. міститься прив`язка до договору про надання правової допомоги в даній справі. Представник відповідача подав заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, в якій просить відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу повністю, однак будь-яких обґрунтувань чи підстав на зменшення розміру витрат на правничу допомогу не навів. Враховуючи вищевикладене, позицію сторін, зважаючи на характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони суд вважає за необхідне стягнути витрати на професійну правничу допомогу у заявленій сумі - в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору при поданні позовної заяви. Статтями 55, 124 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. На підставі викладеного та

Outcome: approved