Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

16 квітня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій він просив визнати за ним, як за колишнім акціонером ВАТ «Промінь», право на земельну частку (пай) на території Золочівської селищної ради, загальною площею 5,06 га в умовних кадастрових гектарах, згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-49-000262, виданого 11 травня 1995 року Золочівською районною радою народних депутатів Харківської області за рахунок нерозподілених земель, не витребуваних часток (паїв) ВАТ «Промінь», земель резерву або запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Золочівської селищної ради, в разі необхідності поновити строк позовної давності. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15.06.1992 року він був прийнятий на роботу в колгосп ім. Кірова Золочівського району Харківської області, того ж дня він був зарахований в члени даного колективного господарства. 11.09.1992 року колгосп ім. Кірова було перетворено в акціонерне товариство «Промінь». У додатку до розпорядження Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 05.01.1996 року № 4 «Про внесення змін і доповнень в Статут акціонерного товариства «Промінь»» значиться [PERSON] з кількістю акцій 14 штук на суму 2100000000 крб., часткою у статутному капіталі 0,0404. Акціонером ВАТ «Промінь» позивач став внаслідок отримання акцій даного товариства в процесі реорганізації колгоспу ім. Кірова та залишався ним до ліквідації вказаної юридичної особи 15 серпня 2011 року. 11 травня 1995 року ВАТ «Промінь» отримало від Золочівської районної ради народних депутатів Харківської області державний акт серії ХР 13-49-000262 на право колективної власності на землю. З листа відділу у Золочівському районі Держгеокадастру у Харківській області від 27.03.2020 року позивач дізнався про те, що його було включено до списків осіб, які мали право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» під номером 710, проте з невідомих причин сертифікат на право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» із земель колективної власності на його ім`я не виготовлявся.Тому в даний час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. Ухвалою судді Шабас О.С. від 27.04.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.06.2020 року закрито підготовче засідання у справі закрито, призначено справу для розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій він просив суд справу розглядати без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. У наданій до суду письмовій відповіді на відзив зауважив, що відповідно до положень Статуту АТ «Промінь» на момент одержання вказаним товариством державного акту на право колективної власності на землю 11.05.1995 року він залишався його членом. Майновий сертифікат йому не видавався, що було передбачено п. 6.10 Статуту. Крім того, положення Статуту не передбачали вихід з членів колгоспу ім. Кірова і вступ у члени АТ «Промінь», навпаки положеннями Статуту закріплено, що АТ «Промінь» є правонаступником колгоспу ім. Кірова. Зазначення позивача у додатку до Державного акту про право колективної власності на землю, виплаває з того, що він дійсно працював та був членом колгоспу ім. Кірова, а згодом АТ «Промінь», що підтверджується в свою чергу записами трудової книжки [PERSON] . При цьому позивачем не було пропущено строк позовної даності, оскільки про те, що його не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), він дізнався лише 27.03.2020 року з листа відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області. При цьому законодавством з часу отримання АТ «Промінь» державного акту 11травня 1995 року не було встановлено обов`язку акціонера (колишнього акціонера) сільськогосподарського акціонерного товариства ознайомлюватися або дізнаватися в органах правління даного товариства чи органах держаної влади, органах місцевого самоврядування про порушення (невизнання) за ним права на земельну частку (пай). Одночасно жодних відомостей про невизнання або обмеження його права на земельну частку (пай) від керівництва АТ «Промінь», органів місцевого самоврядування, органів державної влади чи від будь-яких інших юридичних чи фізичних осіб він не отримував. Представник відповідача Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з`явився, завчасно подав через канцелярію суду письмовий відзив, у якому просив розглянути справу за відсутності їх представника та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, оскільки останнім не надано доказів на підтвердження того, що він при розпаюванні земель ВАТ «Промінь» був його членом, оскільки відсутній відповідний запис у трудовій книжці [PERSON] , записи в наданій трудовій книжці свідчать про вступ позивача до членів колгоспу імені Кірова, проте записи про вихід з членів колгоспу та вступ до членів ВАТ «Промінь» відсутні. Тому [PERSON] на момент розпаювання земель не був членом ВАТ «Промінь», а до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) його було включено помилково, права на земельну частку (пай) він не має. При цьму [PERSON] був внесений до списку акціонерів ВАТ «Промінь» 04.02.1995 року, а ВАТ «Промінь» отримало державний акт на право колективної власності на землю 11.05.1995 року, тобто за цей час [PERSON] мав змогу відчужити свої акції. А список акціонерів та список, що додається до державного акту на право колективної власності на землю взагалі не дають можливості однозначно ідентифікувати особу з тих підстав, що містять недостатньо персональних даних. Крім того, позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ЦК УРСР 1963 року, оскільки державний акт про право колективної власності на землю ВАТ «Промінь» було виготовлено 11.05.1995 року, а позивач звернувся зі вказаним позовом до суду лише через 25 років. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії трудової книжки серії [NUMBER] року від 29 листопада1986 року, виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що останній 15.06.1992 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Кірова та на роботу до свинокомплексу з іспитовим строком 3 місяці на підставі наказу № 8 від 15.06.1992 року; 11.09.1993 року колгосп ім. Кірова було реорганізовано в акціонерне товариство «Промінь» на підставі рішення загальних зборів наказ № 2 від 18.09.1992року; 04.09.1995 року [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 8 від 27.09.1995 року. Розпорядженням Представника Президента України Золочівської районної державної адміністрації Харківської області Сердюка М. від 18.03.1994 року у відповідності із листом акціонерного товариства «Промінь» № 101 від 14.03.1994 року перереєстровано Статут акціонерного товариства «Промінь», зареєстрований розпорядженням Представника Президента України в районі № 176 від 11.09.1992 року у зв`язку зі зміною типу товариства. Відповідно до положень Статуту акціонерного товариства «Промінь», прийнятого на загальних зборах акціонерів акціонерного товариства «Промінь», протокол від 05 лютого 1994 року, зареєстрованого розпорядженням Представника Президента України в Золочівському районі № 75 від 18.03.1994 року: п. 1.7 акціонерне товариство «Промінь» - колективне господарське агроформування утворене на базі колгоспу імені Кірова. Акціонерне товариство являється правонаступником колгоспу ім. Кірова.П. 4.1, 4.2 засновниками товариства є власники майнового земельного паю, який вони отримали в результаті реорганізації колишнього колгоспу ім. Кірова, працівники товариства, які отримали безкоштовно акції з колективної власності, разом з акціями отримують права засновників товариства. П. 5.1 акціонерне товариство складають учасники товариства - громадяни, організації та підприємства, що купили акції товариства. П. 8.3 земля розподіляється на паї серед акціонерів-засновників згідно діючого законодавства України. П. 9.1 при виході акціонера-засновника із товариства з метою створення селянського (фермерського) господарства йому надається вся належна частка майна в грошовій або натуральній формі, а також відповідна частка землі. З Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-49-000262 від 11.05.1995 року, виданого Золочівською районною радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, відповідно до рішення ІV сесії ХХІІ скликання Золочівської районної ради народних депутатів від 29 березня 1995 року сільськогосподарському акціонерному товариству «Промінь» Золочівського району Харківської області передано у колективну власність 4978,9 гектарів землі в межах згідно з планом. У додатку 1 до Державного акту списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства зазначениймовою оригіналу [PERSON] , Золочев за № 710. З інформації секретаря Золочівської селищної ради Колодько О.С. від 20.03.2020 року № 02-20/1231 на території Золочівської селищної ради наявні не розподілені (не витребувані) земельні ділянки ВАТ «Промінь». В селищній раді відсутні протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток паїв ВАТ «Промінь» та список осіб, які взяли участь у їх розподілі. З повідомлень начальника відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадасру у Харківській області Трофімова В.П. № 11/363-20 від 27.03.2020 року та № 27/363-20 від 07.04.2020 року [PERSON] включений до списку громадян, який додається до державного акту на право колективної власності на землю ВАТ «Промінь» за № 710; сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колег власності ВАТ «Промінь» на ім`я [PERSON] не виготовлявся; вартість земельної частки (паю) загальною площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2020 року становить 164423,82 грн; достовірною інформацією щодо наявності на території Золочівської селищної ради Харківської області нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок ВАТ «Промінь» станом на теперішній час Відділ не володіє, так як розпорядником даних земель після 01.01.2019 року є Золочівська селищна рада;протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) ВАТ «Промінь» та список осіб, які взяли участь у їх розподілі у Відділі відсутні;Розмір земельної частки (паю) на одну особу ВАТ «Промінь» згідно розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 10 серпня 2000 року №218 становить 5,06 в умовних кадастрових гектарах; Вартість земельної частки (паю) загальною площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2020 року становить 164423,82 грн. відповідно. З інформації начальника архівного відділу Золочівської районної державної адміністрації Борох Н. від 01.04.2020 року № 01-53/74 відповідно до розпорядження Золочівської районної державної адміністрації «Про реєстрацію Статуту акціонерного товариства «Промінь» від 11 вересня 1992 року №176 з додатками, акціонерне товариство «Промінь» створене на базі колгоспу імені Кірова і є його правонаступником. Відповідно до Установчого договору акціонерного товариства відкритого типу «Промінь» (зі змінами), прийнятого на загальних зборах акціонерів, протокол від 04 лютого 1995 року №1, що є додатком до розпорядження Золочівської районної державної адміністрації «Про внесення змін і доповнень в Статут акціонерного товариства «Промінь» від 05 січня 1996 року №4 значиться: за № п/п 1026 мовою оригіналу [PERSON] с 14 акциями на сумму 210000000 крб, с размером доли 0,0404 %. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Земельного Кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства. Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Стаття 2 цього закону, визначає документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Стаття 3 цього ж закону, перелічує підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Стаття 5 цього ж Закону встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), наяку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю уразі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Стаття 19 Земельного Кодексу України перелічує категорії земель. 1. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. 2. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Стаття 12 Земельного Кодексу України перелічує повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин Так до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Стаття 25 того ж кодексу передбачає, приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій 1. При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). 2. Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. 3. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. 4. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд). 5. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). 6. Громадянам України із числа депортованих осіб, які поселилися в сільській місцевості, державою забезпечується безкоштовна передача у власність землі сільськогосподарського призначення в розмірі земельного паю, визначеного для цієї місцевості, за рахунок земель запасу та резервного фонду в разі їх наявності. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Згідно листа Державного комітету України по земельних ресурсах від 09.11.2000 року №14-17-11/4388 громадяни, які працюють у товаристві або працювали в ньому на момент передачі земель у колективну власність, та пенсіонери, які раніше працювали в товаристві (або в господарстві, правонаступником якого стало товариство) і залишаються його членами, мають право на земельну частку (пай) незалежно від того, є вони акціонерами цього товариства чи ні. В ході розгляду справи, на підставі наданих доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] до розпаювання земель колективної власності був прийнятий на роботу та до членів колгоспу «ім. Кірова», де пропрацював з 15.06.1992 року до 04.09.1996 року. При цьому він працював у підприємстві під час його реорганізації у акціонерне товариство «Промінь» 18.07.1992 року та на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-49-000262 від 11.05.1995 року. Відомості щодо позивача [PERSON] , як про акціонера, містяться вУстановчому договорі акціонерного товариства відкритого типу «Промінь», де значиться: за № п/п 1026 мовою оригіналу [PERSON] с 14 акциями на сумму 210000000 крб, с размером доли 0,0404 %. Відтак відповідно до положень п. 4 Статуту вказаного підприємства, позивач був членом АТ «Промінь» на момент передачі землі у колективну власність у 1995 році та видачі 11.05.1995 року державного акту на право колективної власності АТ «Промінь», оскільки відомостей про його вихід чи виключення із членів вказаного товариства суду не надано. Доводи представника відповідача про те, що у вказаному списку до Державного акту на право колективної власності на землю неможливо однозначно ідентифікувати особу, суд оцінює критично, так як вони нічим не підтверджені, натомість трудова книжка підтверджує прийняття [PERSON] до членів колгоспу «ім. Кірова», який згодом було реорганізовано у акціонерне товариство «Промінь». Враховуючи викладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, на предмет дотримання вкзааних норм закону суд одходить висновку, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 5,06 га з дня видачі державного акту на право колективної власності АТ «Промінь» відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям ". Також, судом було встановлено, що строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) позивачем не пропущено, оскільки він дізнався про порушення його права лише з листа відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 11/363-20 від 27.03.2020 року. Доказів обізнаності позивача щодо порушення його права у більш раній перірод суду не надано. Враховуючи, що в даний час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка [PERSON] , відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст.5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності сільськогосподарського призначення Золочівської селищної ради Харківської області.

Outcome: approved