Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

12.11.2019 р. заявник [PERSON] звернувся до Воловецького районного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заявлені вимоги мотивував тим, що він народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в якому його прізвище записано " [PERSON] ". Крім цього, у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , прізвище заявника записано також « [PERSON] », проте у паспорті громадянина України, його прізвище зазначено " [PERSON] ". Після звернення заявника до Відділу у Воловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області для оформлення документів на землю, було виявлено розбіжності у прізвищі. Посилається на те, що різниця у написанні його прізвища є наслідком довільного перекладу на російську мову, якою на той час записувалися всі правовстановлюючі документи. Таким чином, заявник позбавлений можливості оформити документи на землю, а тому просить встановити факт належності правовстановлюючих документів. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутності та заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу у Воловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, не скористався правом на участь у судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За пунктом 6 частини другої вказаної статті в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядаються судом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованим Тишівською сільською радою депутатів трудящих Волівецького округу Закарпатської області, виданим 30.11.1953 року, про що в книзі реєстрації вчинено актовий запис № 9. В зазначеному свідоцтві прізвище заявника записано " [PERSON] ". У свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , зареєстрованому Тишівською сільською радою депутатів трудящих Воловецького району Закарпатської області тавиданому 02.09.1977 року, у книзі реєстрації зроблено актовий запис № 14, а прізвище заявника записано як " [PERSON] ". Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим Воловецьким РВ УМВС України в Закарпатській області 01.04.2004 року, прізвище заявника записано як " [PERSON] ". Та обставина, що у свідоцтві про народження серії [NUMBER] та свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , прізвище заявника зазначено як " [PERSON] ", а у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , прізвище заявника записано як " [PERSON] ", свідчить про розбіжність у документах, які перешкоджають заявнику оформити документи на землю. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищенаведене, перевіривши обґрунтованість вимог заявника, встановивши обставини справи та правовідносини, які з них випливають, а також норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, оцінивши кожен доказ окремо на предмет його достовірності, допустимості та належності, а також всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що факт належності правовстановлюючих документів встановлений.

Outcome: approved