Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

31.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, реєстраційна служба Приазовського районного управління юстиції Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із наступного майна: житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]; земельна ділянка площею 5,7700га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю [NUMBER], виданого Чкалівською сільською радою Приазовського району Запорізької області 26.06.2002 року; ? частина земельної ділянки площею 5,7700га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю [NUMBER], виданого Приазовською державною адміністрацією Запорізької області 22.05.2006 року; земельна ділянка площею 0,5100 га для ведення особистого селянського господарства на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю [NUMBER], виданого відділом земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області 19.05.2009 року. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті батька є вона та відповідачка - доньки померлого. Зазначені у довідці Чкалівської сільської ради спадкоємці [PERSON] і [PERSON] пропустили строк прийняття спадщини, тому є такими, що не прийняли спадщину. Вона звернулася до Приазовської районної державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини за законом після смерті батька. Нотаріусом їй відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, так як у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість. За наведених обставин позивач просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування на ? ідеальну частку наведеного вище нерухомого майна, яке було у власності батька Ухвалою суду від 30.09.2015 року на підставі статей 33, 35 ЦПК України до участі у цій справі залучені співвідповідачами спадкоємці [PERSON] та [PERSON], а також третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] (співвласник земельної ділянки площею 5,7700га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю [NUMBER]), якій належить ? частка даної земельної ділянки. Особи, які беруть участь у справі, будучи всі повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися з невідомої причини. Представник позивача [PERSON] надіслав клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі та без участі позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON] надіслали заяву, в якій просять справу розглядати за їх відсутності, повідомили, що позов визнають частково. При цьому, відповідачі посилаються на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 31.03.2016 року, яке набрало законної сили 26.05.2016 і яким визнано право власності на ? частку спадкового майна за [PERSON] і ? частку - за [PERSON] Із вказаних підстав вважають, що розмір долі позивача [PERSON] в спадковому майні складає ? частку. Начальник відділу Держгеокадастру у Приазовському районі в поданих заявах просила розглядати справу за відсутності представника відділу. Інші учасники судового процесу не повідомили про свою позицію в даному спорі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню, а також обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 18 від 10 вересня 2012 року, що підтверджується виданим повторно 19.10.2012 року свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. За довідкою Чкалівської сільської ради № 399 від 22.10.2012 року [PERSON] з 1992 року по день смерті [INFO] року мешкав у [ADDRESS]. Відомими спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] - дружина померлого; [PERSON] і [PERSON] - доньки померлого; [PERSON] - син померлого. Факт родинних відносин спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу між [PERSON], [INFO] і [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], яка народилася [INFO] в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області і її батьком є [PERSON]. Належність спадкового майна померлому [PERSON] підтверджено: -довідкою комунального підприємства «Нерухомість-П» Приазовської районної ради Запорізької області, де зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № [NUMBER] від 04.12.2007 року і представляє собою єдиний комплекс споруд: житловий будинок позначений у плані літерою «А-1» лимпачевий обкладений цеглою і прибудови: сарай «Б-1», літня кухня «В-1», сарай «Г-1», сарай «Д-1», огорожа №1, водогін №3, колодязь «к», вбиральня «у». Інвентаризаційна вартість нерухомого майна на 20.08.2015р. складає 63859,0 грн., і самочинне будівництво відсутнє; -державним актом на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Чкалівською сільською радою Приазовського району Запорізької області 26.06.2002 року, згідно якого посвідчене право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 5,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7172. За довідкою відділу Держземагенства № 29-28-0.2-1343/2-15 від 21.08.2015 року грошова оцінка земельної ділянки складає 120019,14 гривень; -державним актом на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області 22.05.2006 року, згідно якого [PERSON] належить земельна ділянка площею ? частка від 5,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на змелю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010627700010. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] № 165. За довідкою відділу Держземагенства № 29-28-0.2-1343/2-15 від 21.08.2015 року грошова оцінка земельної ділянки складає 120019,14 гривень Співвласником земельної ділянки є третя особа у цій справі - [PERSON] з ? часткою; -державним актом на право власності на землю серії [NUMBER], виданим відділом земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області 19.05.2009 року, згідно якого [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,5100 га для ведення особистого селянського господарства на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на змелю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010927700124. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. За довідкою відділу Держземагенства № 29-28-0.2-1343/2-15 від 21.08.2015 року грошова оцінка земельної ділянки складає 15298,25 гривень. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2015 року [PERSON] звернулася до Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області з проханням оформити спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] на належну їй частку спадкового майна та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На вимогу нотаріуса, відповідно до ст.46 Закону України "Про нотаріат" документи, які б підтверджували право власності померлого на спадкове майно [PERSON] не надані, у зв'язку з чим нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини. Пунктом 4.12. глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно з ч.2ст.49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Тобто, відмова нотаріуса ґрунтується на законі. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року у справі № 325/1666/15-ц (провадження № 2/325/9/2016) за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, Реєстраційна служба Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки у порядку спадкування та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], з тими ж третіми особами про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки у порядку спадкування, позов [PERSON] задоволено частково, а зустрічний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Судом у справі № 325/1666/15-ц вирішено визнати право власності в порядку спадкування за [PERSON] на ? частку спадкового майна та за [PERSON] на ? частку спадкового майна. Вирішено встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - станом на [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. Обставини щодо числа спадкоємців та їх розміру права на спадкове майно після спадкодавця [PERSON], які встановлені Приазовським районним судом у справі № 325/1666/15-ц, відповідно до ч.3ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню у цій справі. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON] не відмовлявся від спадщини, то він є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину. Отже, після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є доньки померлого - [PERSON] і [PERSON], син померлого - [PERSON] і дружина померлого - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. На підставі встановлених обставин та наведених норм закону слід зазначити, що доля кожного із спадкоємців за законом першої черги складає по ? частці. Стаття 1273 ЦК України зазначає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого 1270 цього Кодеску. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За змістом ч.3 ст.1275 ЦК України якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, то частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до даного спадкоємця, на користь якого він склав таку відмову. При вирішенні справи № 325/1666/15-ц судом також встановлено, що [PERSON] (дружина померлого) відмовилася від прийняття своєї долі у спадщині на користь [PERSON] (сина померлого). Таким чином відмова дружини померлого від своєї долі у спадщині носить адресний характер, а відтак доля у спадковому майні сина померлого [PERSON] становить ? частку, а інших спадкоємців - [PERSON] і [PERSON] - по ? частці. Виходячи із таких обставин за позивачем слід визнати право власності на ? частку у спадковому майні. [PERSON] зазначила в позові та Приазовським районним судом у справі № 325/1666/15-ц встановлено, що документи, які посвідчують право власності на спадкове майно (будинок та земельні ділянки) були втрачені. В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця [PERSON] на її ? частку у спадковому майні підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Одним із завдань цивільного судочинства, відповідно до ст.1 ЦПК України є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту невизнаних прав фізичних осіб. Відповідачами у справах про визнання права власності на спадкове майно можуть виступати спадкоємці, які прийняли спадщину. У даному спорі це спадкоємці [PERSON] і [PERSON]. Так як встановлено, що відповідач у справі [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини і не претендує на право власності на спірне майно, у задоволенні позовних вимог щодо цього відповідача слід відмовити. Суд вважає, що оскільки позивачем [PERSON] було підтверджено належність померлому на праві власності спірного майна, і право позивача на спадкування доведене в розмірі ? частки спадкового майна, позовні вимоги слід задовольнити частково і визнати за [PERSON] право власності на ? частку спадкового майна (наведених вище будинку і земельних ділянок). Позовні вимоги задовольняються в розмірі вартості ? частки спірного майна, що становить: вартість будинку 63859,0грн. + вартість земельних ділянок 120019,14грн.+ 60009,57грн.+15298,25грн.=259185,96 гривень : 4 = 64796,49 гривень, що становить 50 % від заявлених вимог (129592,98 гривень). Відповідно до п.1ст.4 Закону України "Про судовий збір", у редакції чинній на день звернення з позовом до суду 31.08.2015 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову , але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн., та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3654,00грн. Отже позивач повинна була сплатити 1% від ціни позову (129.592,98 грн. ), що становить 1295,93 грн., а фактично сплатила 1.597,00грн. (квитанція № N12BG55656 від 25.08.2015 року), що перевищує на 301,07 грн. Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного сплачений позивачем судовий збір 1295,93 гривень в розмірі пропорційно до задоволених вимог - 50% від 1295,93 гривень, що складає 647,97 гривень підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах - по 323,98 гривень з кожного.

Outcome: partial