Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Факторінговая компанія «Вектор Плюс», в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Кобєлєвой А.М. про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та визнати за ним право власності на ? частину даної квартири. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до п. 11 договору іпотеки - іпотеко держатель зобов»язаний направити іпотекодавцям письмову вимогу про усунення порушень зобов»язання у строк що не перевищує 30 календарних днів. Позивач по справі не отримував вимогу про усунення порушень зобов»язань за кредитним договором чи за договором іпотеки, оскільки, як вважає позивач, відповідачем вона не направлялась. Крім того, було порушено вимоги ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що вимога позивачу була надіслана відповідно до вимог чинного законодавства нотаріусом, про що є відповідні дані в матеріалах нотаріальної справи. Заява була передана цінним листом із рекомендованим повідомленням. Посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», як на підставу протиправності даного рішення вважає не доречними. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з«явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, про причини неявки не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Кобєлєва А.М. в поданій до суду заяві просить слухати справу за її відсутності. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в поданих до суду заявах просили справу слухати за їх відсутності. Позовні вимоги задовольнити. За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 21 липня 2008 року між акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2008/0708/55-045 (кредитний договір «споживчий кредит під заставу житлової нерухомості»), згідно якого банк надав позичальнику 69800 доларів США на строк по 21 липня 2018 року включно на умов передбачених Договором. (а.с. 23-32) В забезпечення виконання зобовязань за споживчим кредитним договором № 2008/0708/55-045 від 21.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2008/0708/55-045-Z-1 від 21.07.2008 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], загальною площею 68, 3 кв.м. Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. (а.с. 33-35) За умовами договору факторингу № 15 від 28.11.2012 та договору відступлення прав від 28.11.2012 року (а.с.119) ПАТ "Сведбанк" передало, а ТОВ "Факторингова компанія «Вектор Плюс»" отримало право вимоги за вищезазначеним іпотечним договором від 21.07.2008р. (а.с.122-124) 12.09.2015 року представник ТОВ "Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Києва Кобелєвої А.М. із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (щодо права власності) на нерухоме майно квартиру [ADDRESS], надавши відповідні документи, в тому числі звіт про оцінку іпотечного майна.(а.с. 98) 02.02.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Кобєлєвою А.М. прийнято рішення N 24375016 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ "Факторингова компанія «Вектор Плюс»". На підставі зазначеного рішення державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Кобєлєва А.М. внесла відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із вимогами ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Законом України «Про іпотеку». Згідно ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Договором іпотеки п. 11 від 21.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], передбачено, що іпотекодежатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання позичальником основного зобов»язання. При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту Договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям та позичальнику письмову вимогу про усунення порушення основного зобов»язання та зобов»язань, передбачених цим договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до вимог ст.35 Закону України « Про іпотеку» у разі порушення основного зобов»язання та/ або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від употекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Проте, в судовому засіданні представником відповідача не надано суду доказів про надіслання іпотекодавцям та позичальнику письмової вимоги про усунення порушення зобов»язань за вищезазначеним договором, не має підтвердження даного факту і в матеріалах наданих нотаріусом. При цьому суд не приймає до уваги посилання нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. у свідоцтвах від 10.09.2015р. на те, що така вимога була передана цінним рекомендованим листом із зворотнім повідомленням на адресу іпотекодавців та позичальника та повернулась за закінченням терміну зберігання (а.с. 99- 102), оскільки жодного підтвердження щодо цього до суду відповідачем не надано. Крім того, 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Наведену правову позицію відображено у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 по справі № 6-9цс15, врахування якої при здійсненні правосуддя є обов`язковим . Іпотечна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання майнового поручителя; загальна площа не перевищує 140 кв. метрів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на квартиру підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину квартири, то дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки квартира знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і у дольову власність частки квартири співвласниками не виділялись. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України і оскільки позовні вимоги майнового характеру позивача залишаються без задоволення, суд не стягує з відповідача судові витрати за даним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: partial