Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач-1), [PERSON] (далі позивач-2) звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - Сумська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 18 грудня 2016 року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Позивачі прийняли спадщину, однак позбавлені можливості її оформити у звязку з виправленням прізвища власника в правовстановлюючому документі на земельну ділянку. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивачі просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. У судове засідання сторони не з'явились. Позивачі подали до суду заяви, в яких просили слухати справу без їх участі, підтримали позов повністю, просили його задовольнити (а.с. 27, 28). Відповідач за довіреністю подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та розглянути справу за відсутності представника (а.с. 84). Третя особа подала до суду заяву, в якій просила проводити без участі представника (а.с.45). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 18 грудня 2016 року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 23 грудня 2014 року серії І-БП № 232186 (а.с. 10). Позивачі є дочкою та сином [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 26 листопада 1979 року серії 1-СР № 49313, свідоцтва про народження від 16 червня 1987 року серії II - БП № 490781 (а.с. 11, 12). 27 листопада 1999 року позивач одружилася з [PERSON], після чого її прізвище з "Дехтеренко" змінилося на "Костенко", що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 27 листопада 1999 року серії І-БП №030162 (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю від 29 березня 2001 року серії ЧР № 19-29-01-0085 т [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області. Відповідно до копії спадкової справи Сумської районної державної нотаріальної контори (а.с. 46-82), що надійшла у відповідь на запит суду (а.с. 21), після смерті [PERSON] позивачі зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини; видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,6349 га на ім`я позивача -1, на земельну ділянку площею 2,93 га на ім`я позивача -2. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 18 грудня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивачі вчасно подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки мається виправлення прізвища власника в правовстановлюючому документі. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved