Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації № 215572 від 22.01.2010 року та відповідне свідоцтво від 22.01.2010 року про право власності на житло, видані Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, згідно яких 335/1000 частин кімнат, що розташовані за адресою [ADDRESS] було надано у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, - в частині включення окремої частки площею 7,7 кв.м. приміщення кухні, яка знаходиться у спільної сумісної власності всіх власників кімнат №№ 323а,322,323в326до загальної площі кімнати [ADDRESS] ) при проведенні приватизації зазначеної кімнати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є співвласницею комунальної квартири за адресою [ADDRESS] , а саме 135/1000 частин кімнат №№ [NUMBER] а,322,323в326 у секції гуртожитку, та фактично володіє кімнатою № [NUMBER] а, що становить 17,26 кв.м., що підтверджується копією Договору дарування від 17.07.2013 року. Зазначена секція розташована на другому поверсі, та крім житлових кімнат №№ 323а, 322, 323в, 326 має кухню 24,2 кв.м., якою могли користуватися всі мешканці секції. Але згодом, мешканці кімнати № 326 відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] відокремили частину загальної кухні, позбавивши позивача та інших сусідів секції можливості користуватися водопроводом, так як ними було побудовано перестінок на кухні таким чином, що водопровідні крани з водою позивачу та іншим сусідам були недоступні. У листопаді 2018 року позивач дізналася, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] у 2010 році було приватизовано не тільки кімнату №326, а і частину кухні, що підтверджується розпорядженням органу приватизації Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради №215572 від 22.01.2010 року та відповідне свідоцтво від 22.01.2010 року про право власності на житло, що розташоване за адресою [ADDRESS] аким чином, діями відповідачів щодо самовільного встановлення стіни-перегородки та приватизації частини кухні, позивач була позбавлена можливістю користуватися допоміжним приміщенням - кухнею, яка у спільної власності власників секції №№ 323а,322,323в,326, та частина цієї кухні не могла бути приватизована власниками кімнати № [NUMBER] . В судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON] \~ [PERSON] \~позовні вимоги\~підтримав у\~повному обсязі\~та просив\~їх задовольнити. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона 17.07.2013 року придбала у власність 135/1000 частин кімнат 323а, 322, 323в, 326 у секції гуртожитку за адресою [ADDRESS] , та фактично у неї у власності знаходиться кімната № [ADDRESS] , що становить 17,26 кв.м. загальної площі вказаних кімнат. Пояснив, що мешканці кімнати №326 - [PERSON] та її син [PERSON] відокремили частину кухні загального користування, позбавивши інших сусідів секції можливості користуватися водопроводом, так як ними було побудовано перегородку на кухні таким чином, що водопровідні крани з водою нам були недоступні, у зв`язку з чим, позивачка була вимушена звернутися до Приморського районного суду м Одеси з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спільним допоміжним приміщенням - кухнею, та Приморським районним судом м Одеси за вказаним позовом слухається цивільна справа №522/7331/18. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував. 19 листопада 2018 року відповідачем по справі №522/7331/18 [PERSON] були подані заперечення проти позову, та були додані документи до цих заперечень, серед яких були свідоцтво про право власності на житло від 22.01.2010 року, розпорядження органу приватизації від 22.01.2010 року, технічний паспорт на секцію гуртожитку від 10.10.2013 року. Заслухавши, пояснення, сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є співвласницею квартири (спільного заселення) за адресою [ADDRESS] , а саме 135/1000 частин кімнат №№ [NUMBER] а,322,323в326 у секції гуртожитку, та фактично володіє кімнатою № [NUMBER] а. Зазначена секція розташована на другому поверсі, та крім житлових кімнат №№ 323а, 322, 323в, 326 має кухню 24,2 кв.м., загального користування для всіх мешканців секції. Мешканці кімнати № [NUMBER] відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] відокремили частину кухні загального користування. Дана обставина не спростована представником відповідачів. Судом встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради №215572 від 22.01.2010 року було видано свідоцтво про право власності № 8-23004 від 22.01.2010 року на 335/1000 частин у секції у гуртожитку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , яки дійсно належать на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] в рівних частках 335/1000 частин складає 43,02 кв.м. загальної площі кімнат №№ 326, 323а, 323, 322. Згідно відзиву\~на позовну\~заяву наданого\~Департаментом міського\~господарства Одеської\~міської ради\~20.05.2019\~року зазначено,\~що приватизація вищезазначеного житла, була зроблена на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, та наданих наймачами житла необхідних для приватизації документів, саме: заяви на приватизацію житла; довідки про склад сім`ї наймача квартири, житлового блоку, секції у гуртожитку та займаних ними приміщень; технічного паспорту. Документи були посвідченні належним чином керівником підприємства по обслуговуванню житла та паспортистом і скріплені печаткою, де зазначено, що кухня, площею 24,2 кв.м. являється приміщенням спільного користування. Згідно з наданими Комунальним Підприємством "Міське агентство приватизації" на ухвалу суду від 05.03.2019 року копіями архівних документів, відповідачі [PERSON] та [PERSON] 22.01.2010 року приватизували 335/1000 частин житлового блоку кімнат 326,323а,323в,322 у секції гуртожитку за адресою [ADDRESS] ( на час приватизації [ADDRESS] , а фактично кімнату 326, що складає 43,02 кв.м. загальної площі кімнат. Експлікація містить відомості про те, які приміщення увійшли до площі, яка приватизувалася - до кімнати № [NUMBER] (Бережна) входить 9. - житлова кімната площею 17,3 кв.м. , 10. -житлова кімната площею 11,3 кв.м., 11.- коридор площею 1,9 кв.м., 12.- санвузол площею 3,9 кв.м., разом 34,4 кв.м., з яких 28,6 кв.м. житлової площі, 5,8 кв.м. підсобної. Кухня 24,2 кв.м та балкон 1,5 кв.м. зазначені, як спільні приміщення. Зазначені в експлікації приміщення відображені у плані будови, де кухня площею 24,2 кв.м. відображена без будь-яких перегородок. Довідка про склад сім`ї наймача квартири житлового блоку секції гуртожитку містить відомості про те, що [PERSON] займає дві кімнати площею 28,6 кв.м та інші закріплені приміщення - коридор площею 1,9 кв.м. та санвузол площею 3,9 кв.м.. Також в довідці зазначено, що житловий блок у гуртожитку має підсобні приміщення спільного користування - кухня площею 24,3 кв.м. та балкон площею 1,5 кв.м.. Площа приміщень житлового блоку у гуртожитку спільного користування складає 25,7 кв.м. Згідно із розрахунком площі і частки кімнат № 326 зазначено, що загальна площа приміщень складає 128,3 кв.м., загальна житлова площа складає 85,3 кв.м., загальна площа допоміжних приміщень складає 25,7 кв.м., що узгоджується із розмірами, зазначеними в експлікації та довідки про склад сім`ї. У [PERSON] (зазначена під номером "І") знаходиться житлової 28,6 кв.м. із двох кімнат, коридор 1,9 кв.м. та санвузол 3,9 кв.м. Міста загального користування всіма сусідами (зазначена під номером "V") це кухня - 24,2 кв.м. та балкон 1,5 кв.м., а взагалі це 25,7 кв.м.. Розрахунок частки [PERSON] внаслідок цих показників зазначено наступний: Загальна площа дорівнює (28,6 х 25,7 : 85,3) + 28,6 + 5,8 = 43,02 кв.м., з яких, як це було зазначено вище, 28,6 - це житлова площа, яка знаходиться у користуванні [PERSON] , 25,7 - це площа міст загального користування всіма сусідами (кухня та балкон), 85,3 - це загальна житлова площа блоку секції гуртожитку, 5,8 - площа допоміжних приміщень, які знаходяться у користуванні [PERSON] (санвузол та коридор). За аналогічною формулою було розраховано частки площі і інших співвласників (сусідів) блоку секції гуртожитку, у тому числі Тернавської - 17,26 кв.м., у якої придбала кімнату позивач [PERSON] . Згідно із зазначеними копіями документів, відповідачі [PERSON] та [PERSON] приватизували 43,02 кв.м. блоку секції гуртожитку, до площі якої увійшли - дві житлові кімнати 17,3 кв.м. та 11,3 кв.м. (разом 28,6 кв.м.), підсобні приміщення - коридор 1,9 кв.м. та санвузол 3,9 кв.м. (разом 5,8 кв.м.) що складає 34,4 кв.м., а також ідеальну частку у розмірі 8,8 кв.м. (43,02 - 34,4 = 8,8) від площі допоміжних приміщень, які знаходяться у користуванні всіх співвласників (сусідів) секції гуртожитку - кухні 24,2 кв.м. та балкону 1,5 кв.м. Таким чином \~ \~ \~ \~у судовому засіданні було з`ясовано, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] не було приватизовано реальну частку у розмірі 7,7 кв.м. із загальної кухні, розташованої у секції блоку гуртожитку кімнат 323а, 322, 323в, 326 за адресою [ADDRESS] , а було на законних підставах приватизовано 335/1000 частин житлового блоку кімнат 326,323а,323в,322 у секції гуртожитку за адресою [ADDRESS] ( на час приватизації [ADDRESS] , а фактично кімнату 326 з допоміжними приміщеннями, які знаходяться у їхньому особистому користуванні, та ідеальну частку у розмірі 8,8 кв.м. від площі допоміжних приміщень, які знаходяться у користуванні всіх співвласників (сусідів) секції гуртожитку - кухні 24,2 кв.м. та балкону 1,5 кв.м., що в цілому складає 43,02 кв.м. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування), що передбачено ч. 2 ст. З Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно до ст. 3 п. 7 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках і окремо приватизації не підлягають. Зазначене свідчить про те, що власникам житлових приміщень у гуртожитку, а саме кімнат 326, 322, 323а, 323в передано у спільну сумісну власність допоміжне приміщення загального користування (кухню) безоплатно без приватизації, і зроблено це у відповідності до п. 7 ст. З Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та ч.2 ст. З Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Таким чином, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання частково недійсними, скасування розпорядження органу приватизації № 215572 від 22.01.2010р. та відповідного свідоцтва від 22.01.2010р. про право власності на житло, видані Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, згідно яких 335/1000 частин кімнат, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 345 ЦК України\~фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом за захистом своїх порушених,\~невизнаних\~або оспорюваних\~прав,свобод чиінтересів. За змістом ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням того, що заявлені позивачем позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] у повному\~обсязі, оскільки відповідачами не були порушені права позивача.

Outcome: dismissed