Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON], якому на праві приватної власності належало 12/100 частин будинку [ADDRESS]. 26.05.2010 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого він заповів позивачу 12/100 частин будинку [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] також є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] майна, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, площею 0,6154 га., що знаходяться по [ADDRESS]. 13.11.2012 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно після смерті [PERSON] Позивач згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області є власником 12/100 частин будинку [ADDRESS]. Право власності на 12/100 частин будинку [ADDRESS] зареєстровано ним в реєстраційній службі Ірпінського міського Управління юстиції Київської області 04.10.2013 року. Зазначає, що згідно рішення №408-16-У від 25.04.2007 року Гостомельської селищної ради Київської області "Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадян в смт. Гостомель", а також додатка до вказаного рішення, які видані архівним відділом виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області 04.06.2014 року №05-17/0149, Гостомельська селищна рада Київської області надала дозвіл на видачу державного акта на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0, 0385 га для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати право власності на неї у відповідних органах не встиг в зв'язку зі смертю. Позивач вказує, що виконує належним чином всі обов'язки та всі необхідні дії пов'язані з утриманням та користуванням спадковим майном, обробляє земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,0385 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] згідно чинного на час винесення рішення суду законодавства, зокрема право на отримання кадастрового номера земельної ділянки, виготовлення технічної документації із землеустрою, отримання на ім'я [PERSON] правовстановлюючого документа на земельну ділянку та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у відповідних органах. В судове засідання позивач не з'явився, його представник подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову, просила слухати справу у її відсутність. В зв'язку з відсутністю сторін на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Вивчивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 04.05.2011 року, яке видане виконавчим комітетом Щиглівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, актовий запис №10 (а.с.9). [PERSON] на праві приватної власності належало 12/100 частин будинку [ADDRESS], відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2005 року (а.с.20). 26.05.2010 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого він заповів позивачу 12/100 частин будинку [ADDRESS], що підтверджується заповітом (а.с.10). Відповідач [PERSON] є також спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] згідно заповіту від 15.10.2010 року, майна, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, площею 0,6154 га., що знаходяться по [ADDRESS] (а.с.19). 13.11.2012 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно після смерті [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.18). Позивач є власником 12/100 частин будинку [ADDRESS], що підтверджується рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15.04.2013 року після смерті [PERSON] (а.с.11). Право власності на 12/100 частин будинку [ADDRESS] зареєстровано позивачем в реєстраційній службі Ірпінського міського Управління юстиції Київської області 04.10.2013 року, що підтверджується витягом з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2013 року (а.с.14). Згідно рішення №408-16-У від 25.04.2007 року Гостомельської селищної Ради Київської області "Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадян в смт. Гостомель", а також додатка до вказаного рішення, які видані архівним відділом виконавчого комітету Ірпінської міської Ради Київської області 04.06.2014 року №05-17/0149, Гостомельська селищна Рада Київської області надала дозвіл на видачу державного акта на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0, 0385 га для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Однак, [PERSON] отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати право власності на неї у відповідних органах не встиг в зв'язку зі смертю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Одночасно із цим згідно пункту "г" ч. 1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається зі ст.118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідно органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідно ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, висловленої у листі від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зміст якого був затверджений Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Померлий [PERSON] отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати право власності на неї у відповідних органах не встиг в зв'язку зі смертю. Право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача як спадкоємця померлого. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання за позивачем права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на його ім'я на вищевказані земельні ділянки не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Отже, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], належним чином та в строк, встановлений законом, прийняв спадщину, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову і визнання за позивачем право на завершення процедури приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], зокрема право на отримання кадастрового номера земельної ділянки, виготовлення технічної документації із землеустрою, отримання на ім'я [PERSON] правовстановлюючого документа на земельну ділянку та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у відповідних органах. На підставі ст.ст. 16, 1216-1220, 1222-1225, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved