Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, та з урахуванням його уточнення /ас 60/ просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідач з 2008 року проживає окремо, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, участі у вихованні сина не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя; не цікавиться його станом здоров'я, матеріально не підтримує. Батько дитини [PERSON] помер [INFO] року, тому позивач з осені 2016 року повністю займається вихованням та утриманням рідного племінника [PERSON], який є неповнолітньою особою, останній навчається в ДНЗ «Сумський хіміко-технічний центр професійно-технологічної освіти». Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення матері [PERSON] від виховання сина з її винної поведінки, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення останньої батьківських прав. Сторони та третя особа на судове засідання не прибули. Позивач та третя особа надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити / ас 61 /. Третя особа надала письмовий відгук, за змістом якого підтримала раніше виданий висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], що відповідає інтересам дитини /ас 56-57/. Відповідач повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 74 Цивільно процесуального кодексу України /далі-ЦПК України/ /ас 42-45, 59/, причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності означених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 197,224 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] суду показав, що проживає по сусідству з позивачем і йому відомо, що [PERSON] проживає у бабусі [PERSON], батько дитини помер, а мати проживає окремо, вживає спиртні напої, участі у вихованні сина не приймає. Згідно з частиною другою статті 171 СК України у суді неповнолітній [PERSON] з даного питання висловив думку на позбавлення його матері батьківських прав відносно нього, та підтвердив, що остання самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року року народився [PERSON], його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] з датою видачі 24.09.2001 та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00018789071 від 03.10.2017 /копія ас 8, ас 33-34/. [INFO] року у смт УгроїдиКраснопільського району Сумської області [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис за № 23 від 29 вересня 2016 року, місце державної реєстрації смерті: Виконавчий комітет Угродської селищної ради Краснопільського району Сумської області / копія ас 17/. [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS], фактично проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своїм співмешканцем [PERSON], де характеризується незадовільно як особа, що веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, вихованням та матеріальним забезпеченням сина не займається, що підтверджується довідками Угроїдської селищної ради від 24.05.2017 № 407, № 408, № 411 та від 15.09.2017 № 103 /копія ас 9-10, 23/. Неповнолітній [PERSON] проживає у сім'ї своєї бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю тіткою [PERSON], навчається в ДНЗ «Сукмський хіміко-технічний центр професійно-технологічної освіти» за професією слюсар-ремонтник, електрогазозварювальник, де характеризується позитивно, що підтверджується довідкою сільської ради від 24.05.2017 № 409 та паспортними даними [PERSON] /копія ас 6-7, 11/. Питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської районної державної адміністрації, рішення № 3/1 від 30.03.2017 /ас 37/. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму ВСУ № 20 від 19 грудня 2008 року «Про внесення змін до постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови). Згідно з висновком № 728/02-21від 03.04.2017 Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області як органу опіки та піклування,[PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], що відповідає інтересам дитини / ас 36/. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин врегульовані нормами статей 148, 150, 164, 165, 166 СК України. В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України "Про охорону дитинства"). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно із статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України /далі - СК України/ батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч. 1,2,4 статті 155 СК України). У відповідних положеннях Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зокрема, у статті 3 зазначено, що В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 60, 137 ЦПК України. Отже, суд знаходить зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідченнями ухилення відповідача як матері від виховання дитини та її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому позов є обґрунтованим і підставним до задоволення відповідно до правил п. 2 частини першої статті 164 СК України. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки даний висновок базується на ретельному з'ясуванні обставин справи і відповідає інтересам дитини. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Вказані докази в їх сукупності та взаємозв'язку є належними, допустимими та достатніми. Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв'язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Судом також не встановлено, що відповідачу чинили перешкоди у виконанні належним чином своїх батьківських обов'язків. Враховуючи наведене, суд знаходить, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав з підстав, визначених п. 2 частини першої статті 164 СК України, є обґрунтованою і підлягаючою до задоволення. Згідно частин другої, третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно чч 1-2 статті 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 08.07.2017 становить 1777 грн, з 01.12.2017 - 1860 грн. Таким чином, станом на день пред'явлення позову мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить не менше 888,50 грн / 50 % від 1777 грн /. Враховуючи вище викладене,суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення нею повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно з частиною п'ятою статті 164 СК України після набрання рішення законної сили його копію необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину стягувати від дня звернення до суду з 16.08.2017. Згідно з п.1 частини першої статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць. У відповідності до положення частини третьої статті 166 та частини третьої статті 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Саме тому, суд вважає за необхідне зобов'язати орган опіки та піклування Краснопільської районної державної адміністрації Сумської областіу місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України на ім'я [PERSON], [INFO]. Крім зазначеного, суд уважає за необхідне роз'яснити, що відповідач у послідуючому згідно зі статтею 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при розгляді якого повинен довести, що він усвідомив свою протиправну поведінку щодо дітей, кається у скоєному, що його зміни у способі життя є глибокими і стійкими. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України згідно з Законом України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за позовну заяву про позбавлення батьківських прав в розмірі 640,00 грн та 640,00 грн в доход Державного бюджету України за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved