Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

11.10.2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 27, 28, 174, 175, 184 ЦПК України, просить: - визнати виконавчий напис від 28 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 68798, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАНСАР» заборгованості в сумі 20778,69 гривень - таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з відповідача всі понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу 5000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу 07.10.2021 року з додатку «Дія», стало відомо про існування виконавчого напису № 66887276 від 21.09.2021 року від приватного виконавця ВО Київської області Канцедала О.О. Жодних документів виконавчого провадження чи документів щодо підстав відкриття такого ВП приватним виконавцем не було надіслано. У ВП було вказано, що підставою стягнення грошових коштів став виконавчий напис № 68798 виданий 28.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Саме 07.10.2021 року позивач дізналася про існування виконавчого напису нотаріуса та про наявність виконавчого провадження. Як вбачається із постанови приватного виконавця Канцедала О.О., позивач має загальну заборгованість у сумі 20 778,69 грн. 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 68798 за яким нотаріус пропонує стягнення з позивача невиплачені грошові кошти на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАНСАР» суму у розмірі: - 20 778,69 грн. 21.09.2021 року на підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження № 66887276. Виконавець постановив стягнути суму, заборгованість за тілом кредиту - 8731,93 грн., заборгованість за нарахованими та невиплаченими відсотками - 10946,76 грн., заборгованість за нарахованою пенею - 250,00 грн., загальна заборгованість - 20778,69 грн. Вважають, що виконавчий напис є незаконним та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 12 жовтня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного письмового позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Відповідачі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАНСАР», 19.10.2021 року отримали ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з пакетом документів. Відзиву до суду відповідачами не надано. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, судову повістку з пакетом документів, не отримав, повернуто конверт до суду з відміткою, «адресат відсутній за вказаною адресою», з виписки Єдиного реєстру нотаріусів, вбрчається, що 2тимчасово не діє» ( а.с.34). При цьому з листа М,україни з 29.06.2021 року відповідно до наказу межрегіонального управління МЮ ( м. Київ) від 30.06.2021 року №1075/6 діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М., зупинена у зв`язку з необгрунтованою відмовою нотаріуса надати документи для перевірки організації нотаріальної діяльності( а.с.35). Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович отримала ухвалу про відкриття провадження по справі та позовну заяву 22.10.2021 року. Відповіді на позов і пояснень до суду не надіслала. На 22.11.2021 року від сторін до суду, письмових заяв про розгляд справи у судовому засіданні не надходило. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, що 12 квітня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР» укладено заяву - приєднання № 200501324 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою». Заява - приєднання № 200501324 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою» від 12.04.2016 року є додатком № 1 до Публічної пропозиції на укладення Кредитного договору по продукту «Кредит готівкою», затверджений наказом № 05-П/03-16 від 18.03.2016 року. Заява - приєднання № 200501324 містить Анкету № 2653323, в якій зазначено умови кредитування, а саме: сума кредиту 8000,00 гривень, строк 36 місяців, сума додаткових послуг 2142, 13 гривень, річний процент 0,0001% річних, щомісячний процент 3,49% в місяць, комісія за надання кредиту 1,5% від початкової суми кредиту та додатково фіксовану суму у розмірі 100 гривень, сукупна вартість кредиту в грошовому виразі складає 14884,69 гривень, сукупна вартість кредиту в процентному значенні складає 186,06%. Заява - приєднання № 200501324 також містить особисті дані, контактну інформацію, адресу реєстрації, інформацію про місце роботи, доручення. У пункті 11 відображено графік платежів, який містить розрахунок заборгованості (в тому числі суми кредиту, комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом) із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів), відповідно до якого 12.04.2019 року позичальник повинен сплатити позикодавцю 22884,69 грн, що включає: кредит - 10142,13 грн., щомісячні проценти - 12742,56 грн. 22.04.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитно-Інвестиційний Центр" код ЄДРПОУ 39841850 на підставі Договору відступлення права вимоги №2204, відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ПЛЕЯДА", код ЄДРПОУ 40210636. 22.05.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ПЛЕЯДА", код ЄДРПОУ 40210636 на підставі Договору відступлення права вимоги №3, відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ФАГОР", код ЄДРПОУ 40202955. 18.05.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ФАГОР", код ЄДРПОУ 40202955, на підставі Договору факторингу № 18/05/2018-3 відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», код ЄДРПОУ 40199031. Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 68798, вчиненого 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано звернути стягнення з громадянки [PERSON] , дата народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», код ЄДРПОУ 40199031, місце знаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, офіс 501/5, реквізити IBAN № [NUMBER] відкритий в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ФАГОР", код ЄДРПОУ 40202955 відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ПЛЕЯДА", код ЄДРПОУ 40210636 відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги (Договору Факторингу) №3 від 22.05.2016 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитно-Інвестиційний Центр", код ЄДРПОУ 39841850 на підставі Договору відступлення права вимоги №2204 від 22.04.2016 року, відступило право вимоги за Кредитним договором №200501324 від 12.04.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитно-Інвестиційний Центр" та [PERSON] . Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, запропонував задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» та стягнути з [PERSON] за період з 12.04.2016 року по 01.06.2020 року включно, суму у розмірі: 8731,93 гривні - заборгованість за тілом кредиту; 10946,76 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 250 гривень - заборгованість за нарахованою пенею; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача; загальна заборгованість [PERSON] становить 20778,69 (Двадцять тисяч сімсот сімдесят вісім гривень 69 копійок). Дата набрання виконавчим написом законної сили - 28 травня 2021 року. 19.07.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» звернулось з заявою про примусове виконання рішення до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалу Олександру Олександровичу. 21.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. розглянуто заяву представника за довіреністю ТОВ «ФК «АВАНСАР» Гімарі Р.А. про примусове виконання виконавчого напису № 68798 від 28.05.2021 року та було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 66887276 про стягнення з боржника сум заборгованості та основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З`ясовано, що [PERSON] 25 жовтня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №95, в наслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] . Суд, вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом ч.2 вказаної статті якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису, нотаріус, повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів від 26 листопада 2014 року № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Проте, докази отримання [PERSON] , вимоги кредитора про усунення порушень відповідачем не надані. Аналізуючи наведені доводи представника позивача, суд виходить з такого. Як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 12.04.2016 року по 01.06.2020 року включно запропоновано стягнути, суму у розмірі: 8731,93 гривні - заборгованість за тілом кредиту; 10946,76 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 250 гривень - заборгованість за нарахованою пенею; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача; загальна заборгованість [PERSON] становить 20778,69 (Двадцять тисяч сімсот сімдесят вісім гривень 69 копійок). Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Як зазначено у статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитом 20778,69,00 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у виконавчому написі від 28.05.2021 року № 68798 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який не є чинним. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. зареєстрований в реєстрі за № 68798 від 28.05.2021 року, про стягнення з [PERSON] (Єрашової) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» заборгованості за кредитним договором № 200501324 від 12.04.2016 року у розмірі 20778,69 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч.3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що Адвокатське Об`єднання «Кушнеренко та партнери» в особі старшого партнера Кушнеренка Євгена Юрійовича надав позивачу [PERSON] правові послуги на підставі договору про надання правової допомоги № 121 від 07.10.2021 року. Згідно з актом виконаних робіт від 07.10.2021 року, сторони засвідчили, що правові послуги за договором № 121 від 07.10.2021 року виконано в повному обсязі. Об`єм виконаних робіт: консультування - 1 година, складання та направлення адвокатського запиту - 1 година, вивчення судової практики - 1 година, написання та подання позовної заяви - 3 години. Усього витрачено 6 годин. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 121 від 07.10.2021 року [PERSON] сплатила Адвокатському Об`єднанню «Кушнеренко та партнери» 5000,00 гривень за договором про надання правової допомоги № 121 від 07.10.2021 року. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений Адвокатським Об`єднанням «Кушнеренко та партнери» на консультування позивача щодо підстав та порядку звернення з позовною заявою щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; складання та направлення адвокатських запитів; написання та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 5 000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Вказані витрати є фактичними і неминучими, оскільки позивачу необхідна була правова допомога для звернення до суду з позовною заявою для захисту свого порушеного права. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 908,00 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved