Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за № 014/1537/74/102890/1 від 10 вересня 2008 року, а саме: на нерухоме майно - кв. № 308, загальною площею 50,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 10.09.с2008 р. В обґрунтування позову позивач вказує, що 10серпня 2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1537/74/102890/1, відповідно до якого позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру у використання були надані грошові кошти у сумі 77000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13,85 % річних, строком по 10.09.2028 року. Забезпеченням виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 014/1537/74/102890/1 від 10.09.2008р. є укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»" та [PERSON] Іпотечний договір 014/1537/74/102890/1 від 10.09.2008р. Предметом іпотеки відповідно є нерухоме майно - кв. № 308, загальною площею 50,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 10.09.2008р. ПН ХМНО [PERSON] за реєстровим № 3402. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але відповідач свої зобов'язання не виконав і тому станом на 02.12.2014р. заборгованість скудлає у розмірі 87814,23 дол. США ( еквівалент 1 326 525,53 грн.) з яких: залишок заборгованості за кредитом 70601,77 дол. США (еквівалент 1 066513,37 грн.) в том числі прострочена заборгованість 623,79дол.США (еквівалент 9634,48 грн.); заборгованість за відсоткам у розмірі 7170,52 дол. США; ( еквівалент 108318,18 грн.) нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків 10041,94 дол. США(еквівалент 151693,98 грн.) Відповідно до ст. 33, 39 Закону України „ Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (застави). Звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) може бути здійснено на підставі рішення суду. Крім того, позивачем зазначено судові витрати, а саме витрати на сплату судового збору у розмірі 3654 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № 366796 від 15.12.2014 року. Суду представником позивача було подано заяву, в якої вона підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а також просила розглянути справу без її участі у зв'язку із неявкою відповідача та постановити рішення при заочному розгляду справи. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляду справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошті позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.09.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1537/74/102890/1, відповідно до якого позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру у використання були надані грошові кошти у сумі 77000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13,85 5 річних, строком по 10.09.2028 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивач виконав свої обов'язки належним чином, видав відповідачеві кошти в повному обсязі, що підтверджується відповідними документами. Пунктом 15.7 Кредитного договору позичальник підтверджує, що перед укладанням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст.11 Закону України «Про захист справ споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007p.), що підтверджується ознайомленням позичальника з умовами кредитування, які є невід'ємною частиною цього договору, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Відповідно до кредитного договору [PERSON] зобов'язалася проводити погашення Кредиту щомісячно ануїтетними платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до 16.3 Кредитного договору за прострочення виконання будь яких грошових зобов'язань за кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від простроченої доплати суми за кожен календарний день прострочення. Загальна заборгованість відповідача станом на 02.12.2014 року становить 87814,23 дол. США ( еквівалент 1 326 525,53 грн.) з яких: залишок заборгованості за кредитом 70601,77 дол. США (еквівалент 1 066513,37 грн.) в том числі прострочена заборгованість 623,79 дол. США (еквівалент 9634,48 грн.);; заборгованість за відсоткам у розмірі 7170,52 дол. США; ( еквівалент 108318,18 грн.) нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків 10041,94 дол. США(еквівалент 151693,98 грн.) Забезпеченням виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору 014/1537/74/102890/1 від 10.09.2008р. є укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»" та [PERSON] Іпотечний договір 014/1537/74/102890/1 від 10.09.2008р. Предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору є нерухоме майно - квартира № 308, загальною площею 50,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 10.09.2008р. ПН ХМНО [PERSON] за реєстровим № 3402. Право позивача задовольнити свої вимоги за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки передбачено відповідними нормами Закону України «Про іпотеку», положеннями Іпотечного договору та Цивільного кодексу України (ст. ст. 589, 590). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель (заставодержатель) вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (застави). Звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст. 35 Закону України „Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки, визначені положеннями ст. 38 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Так ст. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається окрім всього іншого спосіб реалізації предмета іпотеки і одним із способів є застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону (надання Іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки). Таким чином, і Закон України «Про іпотеку» і положення Іпотечного договору передбачають такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права продажу Предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі рішення суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Банку обґрунтовані та підлягають задоволенню за наявності досліджених у судовому засіданні доказів.

Outcome: approved