Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], треті особи: Камянець-Подільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності. Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності. Покладається на думку суду. Представник третьої особи: Камянець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не зявився. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 листопада 2007 року між іпотекодержателем Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» , правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та іпотекодавцем [PERSON] укладено Іпотечний договір, відповідно якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобовязань за Генеральним договором №966/65-ГД 65 від 20.11.2007 року, укладеним між позичальником та іпотеко держателем нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,3 кв.м., що складається з трьох кімнат житловою площею 36,4 кв.м., кухні площею 7,1 кв.м., ванної площею 2,4 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м., кладової площею 0,4 кв.м., коридору площею 8,0 кв.м., балкону 0,9 кв.м., що належить їй на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 03.05.1994 року, виданого Камянець-Подільською міською радою на підставі рішення №352 від 21.04.1994 року, зареєстрованого Камянець-Подільським МБТІ 03.05.1994 року, запис в реєстровій книзі №22 за №1, в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване за №3256734. Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, [PERSON], 17 квітня 2014 року було видано виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно [PERSON], [INFO], а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,3 кв.м., що складається з трьох кімнат житловою площею 36,4 кв.м., кухні площею 7,1 кв.м., ванної площею 2,4 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м., кладової площею 0,4 кв.м., коридору площею 8,0 кв.м., балкону 0,9 кв.м., що належить їй на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 03.05.1994 року, виданого Камянець-Подільською міською радою на підставі рішення №352 від 21.04.1994 року, зареєстрованого Камянець-Подільським МБТІ 03.05.1994 року, запис в реєстровій книзі №22 за №1, в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване за №3256734 для погашення заборгованості [PERSON] за Генеральним договором №966/65-ГД65 від 20.11.2007 року перед ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 20 листопада 2007 року по 14 серпня 2013 року в сумі 279019 гривень 23 коп. Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальними відносно Закону України "Про заставу". Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг", який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України "Про заставу" у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Враховуючи, що іпотечний договір між позивачем та відповідачем було укладено 20 листопада 2007 року і до нього не можуть застосовуватись вимоги Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" , виконавчий напис підлягає визнанню таким що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved