Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому вказує, що 18.05.2005 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № ZPD0SE00000053 на загальну суму 10000 грн. на ремонт квартири. 15.10.2015 року державним виконавцем Ленінського ВДВС відкрито виконавче провадження ВП № 4895453 про стягнення на користь банку 72736,43 грн. на підставі виконавчого напису № 4434 від 21.08.2015 року вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. З вказаним виконавчим написом позивач не згоден, т.я. вважає, що сума заборгованості, яка вказана нотаріусом у виконавчому написі, не відповідає фактичній, тобто не є безспірною, т.я. звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення нотаріальної дії відповідач не отримав первинні документи щодо видачі кредиту ( платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), а отже, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також суми штрафних санкцій та процентів є безспірними. Крім того, розрахунок боргу здійснений т банком щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника . Свої позовні вимоги Кузьмін А,Ю. обґрунтовує тим, що він не має заборголвності перед банком, т.я. свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а крім того, стягнення за виконавчим написом проводиться за десять років два місяці і двадцять чотири дні, а саме з 18.05.20105 року по 11.08.2015 року, в той час як такий строк не може перевищувати більше трьох років. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 4434 від 21.08.2015 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення заборгованості визнати таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у судовому засіданні підтримав в заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився повторно, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у йог відсутність не звертався, у звязку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України суд ухвалює рішення за наявними у справі доказами і матеріалами. У наданих до суду письмових запереченнях представник відповідача проти позову заперечував вважає, що виконавчий напис є законним, вчинений з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у задоволенні позову просив відмовити. Представник Ленінського ВДВС до суду не зявився, просив суд розглянути справу у його відсутність. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не зявилася, просила суд розглянути справу у її відсутність. У наданих до суду письмових запереченнях проти позову заперечує, вважає, що виконавчий напис є законним, вчинений з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 18.05.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладено Кредитний договір № ZPD0SE00000053 на загальну суму 10000 грн. на ремонт квартири. , з кінцевим строком повернення 18.05.2007 року. 21.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 72736,43 грн., яка складається з : залишку заборгованості за кредитом - 2980,50 грн.; суми заборгованості по відсоткам - 19577,58 грн.; комісії 510 грн.; пені - 47968,35грн. а всього становить 71036,43 грн. та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису 1700 грн. Строк, за який провадиться стягнення десять років два місяці і двадцять чотири дні, а саме з 18.05.20105 року по 11.08.2015 року. На виконання вищезазначеного виконавчого напису 15.10.2015 року державним виконавцем Ленінського Відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ було відкрито виконавче провадження ВП № 48985453 та накладено арешт на майно боржника. . В ході судового розгляду суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Притвабанк» у розмірі 71036,43 грн. за кредитним договором № ZPD0SE00000053 від 18.05.2005 року - не є безспірною. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Постановою Пленуму Верховного Суду України вiд 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотарiальнi дiї або вiдмову у їх вчиненi» у п. 13 роз'яснено, що вiдповiдно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаpiycoм i за умови, що наявнiсть безспiрної заборгованостi або іншої вiдповiдальностi боржника перед стягувачем пiдтверджується документами, передбаченими спецiальним нормативним актами з цього приводу, i що з дня виникнення права вимоги минуло не бiльше трьох pоків, а у випадках, коли законом встановлено iнший строк давностi, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаpiycoм виконавчого напису є подання документiв, якi встановлюють заборгованiсть боржника перед кредитором, пiдтверджують безспiрнiсть вимоги та подачi вимоги в межах строку позовної давностi у три роки та у межах рiчного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспiрностi вимоги є вiдсутнiсть заперечень боржника щодо заборгованостi та її розрахунку, а також вiдсутностi будь-яких суперечностей у поданих документах. На пiдтвердження безспiрностi заборгованостi нотаpiycy мають бути поданi документи, що свiдчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотapiyc повинен упевнитися в розумiннi боржником пред'явлених до нього вимог i визнання їх. Документом, що пiдтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з пiдписом боржника про його отримання. З наданих до суду приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] копій документів на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис вбачається, що вони не доводять безспірності заборгованості, т.я. не були надані первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення ( платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки , тощо) (а.с.72-94). Відповідачем також не надано суду доказів підтверджуючих безспірність заборгованості позивача на дату вчинення виконавчого напису №4434 від 21.08.2015 року, документів первинної бухгалтерської документації, оформлених у відповідності до норм статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а також будь-яких інших письмових доказів, які підтверджують безспірність заборгованості відповідно до норм статті 88 Закону України "Про нотаріат", пункту 284 Інструкції та підпункту "б" частини 2 пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172. Між тим, судом установлено, що на час вчинення нотаріального напису у [PERSON] станом на 14.12.2011 року була відсутня заборгованість перед банком, що вбачається з Виписок про погашення кредиту №253612 від 26.07.2012 року і № 1005157 від12.11.2013 року ( а.с.19,20) Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2013 року залишено без розгляду позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с.21). Отже, вiдповiдачу було відомо про відсутність заборгованость за вказаним договором, надав нотаpiycy недостовiрнi відомості, що призвело до вчинення незаконного виконавчого напису. Крім того, вiдповiдно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотapiyc вчиняє виконавчi написи, якщо поданi документи пiдтверджують безспiрнiсть заборгованостi або iншої вiдповiдальностi боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не бiльmе трьох років, а у вiдносинах мiж пiдприсмствами, установами та органiзацiями - не бiльmе одного року. Пунктом 1.1 Кредитного договору, визначено строк повернення кредитних коштiв, а саме 18.05.2007 р. Таким чином, банк мав право вимагати вiд позичальника повернення кредитних кошти починаючи з 19.05.2007 року і до 18.05.2010 року, у межах строку позовної давностi. З заявою про вчинення виконавчого напису вiдповiдач звернувся лише в серпнi 2015 року, тобто пiсля спливу трирiчного строку iз дня виникнення права вимоги. З розрахунку заборгованостi. наданого банком нотаріусу та виконавчого напису, строк, за який провадиться стягнення з позивача, становить десять pоків два мiсяцi двадцять чотири днi, а саме з 18.05.2005року по 11.08.2015 року. Вiдповiдно до п. 3.1 Порядку вчинення нотарiальних дiй, нотаpiyc вчиняє виконавчi написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не бiльше трьох років Згiдно зi ст. 256, ч. 4 ст.257 ЦК України, позовна давнiсть, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивiльного права або iнтepecy. У вiдповiдностi до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давнiсть встановлюється тривалiстю у три роки. Позовна давнiсть в один piік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пенi). Вiдповiдно до п. 7 ч. 13. cт.11 Закону України «Про захист прав споживачiв» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давностi якого минув. У п. 31 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 5 вiд 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено, що враховуючи положення п. 7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачш», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давностi якого минув. Оскiльки, зi спливом cтpоків позовної давностi до основної вимоги вважається, що позовна давнiсть спливла i до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачiв» застосовується i до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обгрунтованими, і виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved