Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що він являється власником двох земельних ділянок площею 0,0624 га, кадастровий номер: 4823981000:02:000:1440, та площею 3,3364, кадастровий номер: 4823981000:02:000:1441, яка розташована в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №586721, та ЯГ №586866, виданими Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області 31 жовтня 2006 року. Має бажання передати належні йому земельні ділянки в оренду, проте, розпорядитись майном не може через втрату оригіналів правовстановлюючих документів. В підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач, в письмовій заяві, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області, надіслав листа з проханням розглянути справу без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач отримав у власність земельну ділянку площею 0,0624 га, кадастровий номер: 4823981000:02:000:1440, яка розташована в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується архівною копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №586721, виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією Миколаївської області 31 жовтня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди за №010601700577 та даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-48080035992019 від 28 листопада 2019 року. Крім цього позивачу на праві власності належить земельну ділянку площею 3,3364 га, кадастровий номер: 4823981000:02:000:1441, яка розташована в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується архівною копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №586866, виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією Миколаївської області 31 жовтня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди за №010601700578 та даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-48080039322019 від 28 листопада 2019 року. Проте розпорядитися належним йому майном позивач не має змоги через втрату оригіналів правовстановлюючих документів - Державних актів на право власності на земельні ділянки. Про втрату Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №586721, та ЯГ №586866, виданих Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області 31 жовтня 2006 року, позивачем було поміщено відповідне оголошення в газеті "Кривоозерщина" №51 від 21 грудня 2019 року. В зв`язку з набранням з 01 січня 2013 року Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" чинності, повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди), земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) було припинено, у зв`язку з чим відділ Держгеокадастру у Кривоозерському районі не може видати дублікат Державного акта на право власності на земельну ділянку замість втраченого. Положення ч.1 ст.15 ЦК України закріплюють право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до положень ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідносин та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Здійснивши системний аналіз нормативних положень закону та приймаючи до уваги, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, дане право ніким не оспорюється, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved