Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

28.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехланд", Приватного акціонерного товариства страхової компанії "СКАЙД", ЦПОК філії страхової компанії "Провідна" у м.Хмельницькому про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та просив стягнути з відповідачів на його користь 74413,00 грн. збитків завданих автомобілю, 1540,00 грн. сплаченого судового збору та 75000 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що у користуванні [PERSON] знаходиться, наданий йому [PERSON] в користування, автобус марки «Mercedes-Benz Sprinter», 2003 р.в., д.н. [NUMBER] . 20 квітня 2015 року, на підставі наданої йому власником автобуса [PERSON] довіреності, він із співвідповідачем в особі ЦПОК філії страхової компанії «Провідна» у місті Хмельницький уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вранці 04.11.2015 року водій [PERSON] , за його дорученням, виїхав вище вказаним автобусом з міста Старокостянтинів в місто Київ, однак внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем в особі [PERSON] , яка керувала легковим автомобілем марки «Тойота», д.н. [NUMBER] , на вулиці Київське шосе, напроти будинку №118, міста Житомира сталось зіткнення цих автомобілів. Автобус під керуванням водія [PERSON] від удару з правої сторони автомобілем під керуванням [PERSON] перекинувсь на бік та без проведення відновлювального ремонту був непридатним для користовання. Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 06.07.2017 року водія [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження у адміністративній справі закрите у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Про вище вказану дорожньо-транспортну пригоду у передбачений законом строк була повідомлена страхова компанія «Провідна». Внаслідок ДТП автобус «Mercedes-Benz Sprinter» зазнав значних механічних пошкоджень і на тривалий час був виведений з ладу. Для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] позивач 12.11.2015 року уклав договір з судовим експертом Соломахою В.С. про проведення експертного автотоварознавчого дослідження. 13 листопада 2015 року відповідачі ТОВ «Гідротехланд» і [PERSON] телеграмою були повідомлені про необхідність прибути в місто Старокостянтинів для участі в проведені огляду автобуса «Mercedes-Benz Sprinter» разом із судовим експертом Соломахою В .С ., однак вони з невідомої причини на місце огляду не прибули. Не оглядав автомобіль і страховий комісар відповідача в особі страхової компанії «СКАЙД», хоча про дорожньо-транспортну пригоду також був повідомлений своєчасно. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження №152/15 від 23 листопада 2015 року сума завданого позивачу матеріального збитку становить 74 413 гри. 56 кой. 05.06.2018 ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с.139). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали позовної заяви, приймаючи до уваги надані сторонами докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 04.11.2015 року о 09 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з [NUMBER] , по вул. Київське шосе, біля будинку №118 в м.Житомирі, під час розвороту, не переконалась в безпеці маневру, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині, в наслідок чого відбулось зіткнення з автобусом «Mercedes-Benz Sprinter», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказані положення закріплюються в п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013, з якого вбачається, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно частини першої статті 1187 ЦК, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено в ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд, вирішуючи питання про дійсний розмір шкоди, завданої позивачеві в наслідок ДТП, приймає до уваги висновок № 152/15 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного судовим експертом Соломахою В.С. 19.11.2015 року, вказаним висновком матеріальний збиток, заподіяний власнику автобуса «Mercedes-Benz Sprinterр», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 74413,56 грн. (а.с. 12-24). Відповідно до вимог ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, однак у даному страхові компанії відповідних виплат позивачу не здійснили. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, адже під час розвороту, відповідач проявила неуважність, не переконалась у безпеці маневру, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині, в наслідок чого відбулось зіткнення з автобусом «Mercedes-Benz Sprinter», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. З урахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 75 000,00 гривень є значно завищеним. Суд враховує обставини по справі, та вважає, що з виниклим ДТП позивачу були спричинені моральні страждання, позивач був позбавлений на тривалий час користуватись транспортним засобом, ніс витрати на його ремонт, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм. Тому суд приходить до висновку, що за вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди в сумі 35000,00 гривень є достатнім та обґрунтованим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial