Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом позивач - Військова Академія (м. Одеса), місцерозташування за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , про усунення перешкод в користуванні приміщенням, за яким просить суд: зобов`язати [PERSON] ( [INFO] , номер паспорту [NUMBER] ) усунути перешкоди у здійсненні Військової академії (м. Одеса) права користування та розпорядження приміщення [ADDRESS] , шляхом виселення. Стягнути з відповідача на користь Військової академії (м. Одеса) судовий збір в сумі 1762,00 грн., посилаючись на такі обставини. Будівлі військового містечка № [NUMBER] ,\~зокрема і\~будинок [ADDRESS] , є військовим майном, яке, на даний час, заходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії про що свідчить акт приймання (передачі) будинків, споруд та території військового містечка №16 від 20.08.2013 р. Відповідно до Директиви Міністра оборони України від 11.06.01 №Д-14 "Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства оборони України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України членів їх сімей" вищевказана будівля № 67 переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей. На даний час, будівля № 67 використовується для тимчасового проживання безквартирних військовослужбовців. КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду в Одеському гарнізоні, в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом МОУ 03.07.2013 р. № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» (далі Положення) та Положення про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст.\~29,\~30 ЖК України. Порядок заселення відповідача до спірного приміщенні не відомий, спеціальний ордер на вселення в приміщення відповідачу встановленим порядком не надавався. Приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] надавалося військовослужбовцю [PERSON] разом з сім`єю для тимчасового проживання у зв`язку з проходженням служби в Одеському гарнізоні за відсутності іншої житлової площі. Після чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] отримав однокімнатну квартиру від Міністерства оборони України. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 30.11.2011 року №2/1519/7004/17 вирішено виселити [PERSON] з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. На сьогоднішній день в спірній кімнаті залишився проживати син [PERSON] . Тому відповідно подальше перебування відповідача у зазначеному помешканні є незаконним та самоправним утриманням приміщення. Тож відповідач має звільнити займане приміщення, так як він самостійно права на приміщення не має. Відповідач на квартирному обліку у Одеському гарнізоні не перебуває, не є ані військовослужбовцем, ані працівниками Збройних СилУкраїни, не знаходиться на обліку військовослужбовців та членів їх сімей Одеського гарнізону, потребуючих поліпшення житлових умов, а тому відповідно відсутні будь які правові підстави користування приміщенням [ADDRESS] займає відповідач. Оскільки приміщення 5, яке займає відповідач у адміністративній будівлі №67 військового містечка 16 не відноситься до житлових приміщень та не призначено для постійного проживання, у відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України РСР»: «При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства». Приміщення будівлі №67 військового містечка № [NUMBER] належить до державної власності, знаходиться на Військової академії, яка наділена правом оперативного управління зазначеним майном відповідно до статті 326 ЦК України, яка передбачає, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна, від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади, управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позовну заяву не надавав. Суд у зв`язку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів. Збройні Сили України, відповідно ст.ст.\~1,\~3 Закону України "Про Збройні Сили України", ст.ст.\~2,\~10 Закону України "Про оборону України"\~- це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснюється Міністерством оборони України, яке відповідно\~ст. 3 Закону України "Про збройні Сили України"\~є центральним органом виконавчої влади і військового управління. Відповідно ст.ст.\~1,\~2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України"\~військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює управління військовим майном. Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Відповідно до ст. 14\~Закону України «Про Збройні Сили України»\~майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю та належить їм на праві оперативного управління. Особливості правового режиму майна Збройних Сил України визначаються відповідним законом. Будівлі військового містечка № [NUMBER] , зокрема і будинок [ADDRESS] є військовим майном, яке, на даний час, заходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії про що свідчить акт приймання (передачі) будинків, споруд та території військового містечка № 16 від 20.08.2013 р. Відповідно до Директиви Міністра оборони України від 11.06.01 №Д-14 "Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства оборони України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України членів їх сімей" вищевказана будівля № 67 переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей. На даний час, будівля № 67 використовується для тимчасового проживання безквартирних військовослужбовців. КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду в Одеському гарнізоні, в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом МОУ 03.07.2013 р. № 448 "Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України" (далі Положення) та Положення про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст.\~29,\~30 ЖК України. Відповідно до\~ст. 127 ЖК України\~під гуртожитки\~надаються спеціально\~споруджені або\~переобладнані для\~цієї мети\~жилі будинки.\~Жилі будинки\~реєструються,\~як гуртожитки\~у виконавчому\~комітеті районної,\~міської,\~районної в\~місті Ради\~народних депутатів.\~Відповідно до\~листа Департаменту\~комунальної власності\~Одеської міської\~ради об`єкти\~нежитлового Фонду,\~а зокрема\~і будівля\~№ 67,\~що розташована\~у військовому\~містечку [NUMBER] ,\~яке знаходиться\~за адресою:[ADDRESS] , є військовим майном та згідно з\~ст. 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»перебувають на обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса Міністерства оборони України. Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Відповідно до п. 8 Порядку житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом. Пунктом 12 Порядку передбачено, що службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Статусу службового житла або статусу гуртожитку будівля [ADDRESS] не має та являється військовим майном. З метою підтримання бойової готовності, за умови відсутності вільного житлового фонду, на період проходження військової служби військовослужбовцям, потребуючим поліпшення житлових умов, дозволяється тимчасово розміститись в даній будівлі. Порядок заселення відповідача до спірного приміщенні позивачу не відомий, спеціальний ордер на вселення в приміщення відповідачу встановленим порядком не надавався. Приміщення [ADDRESS] , надавалося військовослужбовцю [PERSON] та його сім`ї для тимчасового проживання у зв`язку з проходженням служби в Одеському гарнізоні за відсутності іншої житлової площі. Після чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] отримав однокімнатну квартиру від Міністерства оборони України. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 30.11.2011 року №2/1519/7004/17 вирішено виселити [PERSON] з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. На сьогоднішній день в спірній кімнаті залишився проживати син [PERSON] , [PERSON] - відповідач по справі. Подальше перебування відповідача у зазначеному помешканні є незаконним та самоправним утриманням приміщення. Тож відповідач має звільнити займане приміщення, так як він самостійно права на приміщення не має. Відповідач на квартирному обліку у Одеському гарнізоні не перебуває. На даний час приміщення 5 буд. 67 військового містечка 16 за адресою: [ADDRESS] займає відповідач. Оскільки відповідач не є ані військовослужбовцем, ані працівником Збройних Сил України, не знаходиться на обліку військовослужбовців та членів їх сімей Одеського гарнізону, потребуючих поліпшення житлових умов, а тому відповідно відсутні будь які правові підстави користування приміщенням 5 буд. 67 військового містечка 16. Оскільки приміщення 5, яке займає відповідач у адміністративній будівлі №67 військового містечка 16 не відноситься до житлових приміщень та не призначено для постійного проживання, у відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України РСР": при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Приміщення 5 будівлі № 67 військового містечка № [NUMBER] належить до державної власності, перебуває на балансі Військової академії, яка наділена правом оперативного управління зазначеним майном відповідно до статті 326 ЦК України, яка передбачає, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна, від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади, управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами, що підтверджується Наказом МОУ №312 від 18.05.2013 року. Відповідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Главою 29 ЦК України\~передбачені норми щодо захисту права власності. Згідно\~ст. 387 ЦК України\~Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зі змісту\~ст. 396 ЦК України\~вбачається, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~глави 29 цього Кодексу. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 1762,00 гривень. Згідно розміру\~ставок судового\~збору підпункту\~2\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за\~подачу позовної\~заяви немайнового\~характеру,\~яка подана\~юридичною особою\~або фізичною особою-підприємцем сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 грн.). Згідно розміру ставок судового збору підпункту 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується 1921 грн., за кожну вимогу немайнового характеру, якщо відсутні підстави для застосування положень ст. 8 зазначеного Закону. Отже, враховуючи, що позивачем, при подачі позову 01.03.2019 року, не спрачено у повному обсязі ставка судового збору, а лише у сумі 1762,00 грн., суд вважає необхідним покласти на відповідача обов`язок, щодо сплати різниці не сплаченої суми ставки судового збору у розмірі 159,00 гривень (1921,00-1762,00). Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved