Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що згідно з договором купівлі-продажу від 05.10.2001 вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №НГ-228 на Українській універсальній біржі, відповідно до якого отримала у власність нежитлову будівлю магазин, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації та 05.10.2001 року зроблено реєстровий напис. Коли вона вирішила продати приміщення магазину, їй повідомили, що біржовий договір був оформлений без нотаріального посвідчення, у зв`язку з чим він є недійсним. Крім цього, позивач просила судові витрати по справі залишити за нею та не стягувати їх з відповідача. Відповідно до ухвали судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.08.2021 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, згідно якої відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника. У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2001 року вбачається, що ПВКП «АСК» в особі директора Боцули Олега Анатолійовича дійсно продав, а позивач [PERSON] купила нежитлову будівлю магазину, розташований в [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації та 05.10.2001 року зроблено реєстровий напис. У цьому договорі було зазначено, що на підставі\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"\~він не підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] виконала свої зобов`язання і повністю сплатила вартість вищевказаного нежитлового приміщення, а продавець [PERSON] отримав грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується вказаним вище договором купівлі-продажу. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] не тільки домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення магазину, а й повністю виконали всі умови даного договору, однак нотаріально його не засвідчили, так як у договорі містилося посилання на\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"\~про відсутність необхідності нотаріального засвідчення договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"\~(у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з\~ст. 227 ЦК України 1963 року\~(у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до\~ст. 657 ЦК України 2003 року\~(у редакції, чинній на час розгляду справи) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 2\~ст. 220 ЦК України 2003 року\~(у редакції, чинній на час розгляду справи), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9\~роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.\~210,\~640 ЦК України\~пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, те, що позивач та відповідач домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, повністю виконали всі умови даного договору, було здійснено державну реєстрацію цього договору, однак нотаріально його не засвідчили у зв`язку із неправильним тлумаченням на той час\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу дійсним. Судові витрати у справі залишити за позивачем [PERSON] згідно заявленого нею у позові клопотання про це. На підставі викладеного,

Outcome: approved