Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У січні 2014 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Позивач вказує, що з причини непроведення спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO], реєстрації права власності на майно (квартиру [ADDRESS]), у спадкоємця за заповітом (позивача) відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в порядку, визначеному Законом України "Про нотаріат", оскільки нотаріус, з огляду на вищенаведене, відмовив у вчиненні даної нотаріальної дії. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд встановити факт володіння [PERSON] квартирою [ADDRESS], а також визнати за позивачем право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як вбачається з наданого позивачем правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло (квартиру [ADDRESS] воно було видано 20.09.1993 р. ЦК УРСР в редакціїї, чинній на 20.09.1993 р. не пов'язував момент виникнення права власності на будинки, споруди з державною реєстрацією. Таким чином, свідоцтво про право власності на житло від 20.09.1993 р. було належним правовстановлюючим документом, що підтверджувало повноваження особи, зазначеної у ньому як власника майна. Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд вважає, що встановлення факту належності (володіння) об'єкта нерухомого майна померлому спадкодавцю, який за свого життя не зареєстрував право власності згідно вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а визнання відповідачем позову за даних умов не суперечит закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved