Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

В травні 2020 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором,мотивуючи тим, що08 липня 2016 року відповідач [PERSON] подав до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень`заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ ФК"ЦФР" та заяву №5011221872 від 08 липня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР", умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 30.07.2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730 у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (права вимоги) доборжників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками (портфель заборгованості). Згідно п. 1.2 договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 70116,28 грн., з яких: 27757,21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;5,58 грн. - сума заборгованості за відсотками; 27922,19 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 14431,30 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 6.2.3договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до ТОВ "ФК "ЄАПБ" з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до боржників, стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФК "ЦФР" умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2018 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 5011221872 від 08 липня 2016 року в сумі 70116,28 грн., з яких: 27757,21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;5,58 грн. - сума заборгованості за відсотками; 27922,19 грн.- сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 14431,30 грн. - сума заборгованості за пенею. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості в розмірі 70116,28 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн. (а.с. 2-4). Ухвалою судді від 22 травня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 37-38). 17 червня 2020 року по даній справі було ухвалено заочне рішення ( а. с. 51-59 ). Ухвалою судді від 29 грудня 2020 року поновлено [PERSON] строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, прийнято заяву про перегляд заочного рішення від 17.06.2020 року та призначено її розгляд в судове засідання на 12 січня 2021 року ( а. с. 93 ). Ухвалою суду від 12 січня 2021 року скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2020 року, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін в судове засідання на 04 лютого 2021 року ( а. с. 100-104 ). 04 лютого 2021 року судове засідання було відкладено розгляд справи до 16.03.2021 року, що підтверджується протоколом судового засідання від 04.02.2021 року ( а. с. 110-111 ). 16 лютого 2021 року за вх. № 7358 судом отримано від представника відповідача заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. 04 березня 2021 року за вх. № 10755 та 10 березня 2021 року за вх. № 11396 судом отримано від позивача додаткові пояснення. В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, направляючи до суду додаткові пояснення по справі та отримані судом 10.03.2021 року за вх. № 11396, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Гостєва Є.В. просила розгляд справи, який призначений на 16.03.2021 року о 10 годині 00 хвилин проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Заперечував проти долучення письмових доказів позивача від 09.03.2021 року, так як подані з порушенням вимог ст. 83 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 08 липня 2016 року відповідач [PERSON] подав до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень`заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву №2011221872 від 08 липня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР" ( а.с. 5, 6-7). Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР", умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Згідно заяви № 2011221872 від 08 липня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК"ЦФР", сума кредиту - 29000 грн., дата надання кредиту - 08.07.2016 року, строк, на який надається кредит 24 місяців (а. с. 6 ). Крім того, встановлені проценти ( початкові, щомісячні та річні ) та пеня за користування кредитом. До того ж, встановлений вид зобов`язання, як початковий процент 4,00% від суми кредиту в розмірі - 1000 грн. Заявою № 2011221872 від 08 липня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК"ЦФР" відповідач доручає ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого ним кредиту, такі суми грошових коштів: 25 000 грн.- отримувач АТ «ТАСкомбанк» ( переказ до запитання на користь [PERSON] , надання кредиту ); 3000 грн. - отримувач ПАТ» Страхова компанія «ТАС» (оплата страхового платежу за договором страхування ). Також, встановлений графік платежів з 08.07.2016 року ( видача кредиту ) по 25.06.2018 року ( строк, на який надається кредит ). Зазначений графік платежів підписаний відповідачем [PERSON] . Тобто, наявний підпис відповідача підтверджує, що останній погоджується з ним та сумами, які підлягають сплаті останнім кожного місяця. З вказаного графіку платежів вбачається, що кожного місяця відповідач зобов`язувався сплачувати загальний щомісячний платіж в розмірі -2 365,57 грн.; повернення кредиту - 1 208 грн. ( копійки кожного місяця змінювалися з 33 до 44 копійок ); річні проценти, починаючи з 0,14 грн. та змінюючись кожного місяця; щомісячні проценти в розмірі 1 157,10 грн. Крім того, в матеріалах справи містить підписана відповідачем заява, якою надав ТОВ"ФК"ЦФР", право використовувати інформацію про нього та ін. ( а.с.8). Згідно платіжного доручення № 186456644 від 11 липня 2016 року ТОВ"ФК"ЦФР" перерахував 25 000 гривень, банк отримувача АТ «ТАСкомбанк» , призначення платежу - переказ до запитання на користь [PERSON] - надання кредиту ( а. с. 9 ). В матеріалах справи наявні Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 30 березня 2015 року ( а.с.12-13 ). З наявної в матеріалах справи Довідки від 31.10.2018 року ТОВ"ФК"ЦФР" повідомляло, що [PERSON] дійсно отримав кредит у розмірі 29000 гривень та станом на 30.07.2018 року має загальний борг в розмірі 70 116,28 гривень, з яких: сума несплаченого боргу - 55 684,98 грн.; пеня та неустойка - 14 431,30 грн. ( а. с. 14 ). Доданий детальний розрахунок по кредиту починаючи з 08.07.2016 року по 26.06.2018 року з періодом сплат тіла кредиту, відсотків, прострочених щомісячних відсотків та пені ( а. с. 15 ). Повідомленням про відступлення права вимоги від 07.08.2018 року за вих. № 002762754, ТОВ"ФК"ЦФР" повідомляло [PERSON] , що ТОВ"ФК"ЦФР" відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги його заборгованості по кредитному договору № 5011221872 від 08.07.2016 року ( а. с. 16 ). Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 30.07.2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730 у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (права вимоги) доборжників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками (портфель заборгованості). Згідно п. 1.2 договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстріборжників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Згідно п. 6.2.3договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до ТОВ "ФК "ЄАПБ" з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до боржників, стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФК "ЦФР" умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Згідно п. 3.1договору відступлення прав вимоги, ТОВ "ФК "ЦФР" гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників. На виконання п. 6.6 договору відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти від імені ТОВ "ФК "ЦФР" напралено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ"ФК"ЄАПБ"( а. с.18-20 ). Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 70116,28 грн., з яких: 27757,21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5,58 грн. - сума заборгованості за відсотками; 27922,19 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 14431,30 грн. - сума заборгованості за пенею ( а. с.21 ). Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит,сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення від 07.08.2018 року за вих. № 002762754-1 про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних, разом з вимогою про погашення загальної суми боргу ( а. с.17 ). При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора ТОВ "ФК "ЦФР", які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до п. 6.4. договору, відступлення прав вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги, ТОВ "ФК "ЦФР" отримав від боржників/Державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, ТОВ "ФК "ЦФР" зобов`язаний перерахувати вказану суму ТОВ "ФК "ЄАПБ" протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок попереднього кредитора (ТОВ "ФК "ЦФР"), вони були б перераховані на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ" та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Встановлено, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Крім того, з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2018 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 5011221872 від 08 липня 2016року. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочен яповернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фктор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті, звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом". Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і встрок, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання заяви № 5011221872 від 08.07.2016 року на отримання кредиту та заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших посуг від ТОВ «ФК «ЦФР» свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказані заяви на отримання кредиту (кредитний договір) та про приєднання до умов отримання кредитів та інших посуг від ТОВ «ФК «ЦФР» були прочитані та підписані сторонами. Таким чином, своїми підписами сторонни письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від сумипозики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бутидо дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач порушивумовидоговорута має заборгованість в сумі 70116,28гривень, з якої: сума заборгованості за основною сумою боргу - 27757,21 грн., сума заборгованості за відсотками - 5,58 грн., сума заборгованості за щомісячними процентами - 27922,19 грн., сума заборгованості за пенею - 14431,30 грн.,що підтверджується доданим позивачем до матеріалів справи розрахунком за кредитним договором № 5011221872 від 08.07.2016 року (а.с. 15). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Посилання представника відповідача в письмових поясненнях, які були отримані судом 16 лютого 2021 року за вх. № 7352 про те, що відповідач не отримував кредитні кошти не узгоджував, не підписував та не отримував Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР» не заслуговують на увагу, так як матеріали справи містять наявні заяви: заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заява № 2011221872 від 08 липня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК"ЦФР", підписанням якої відповідач підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачем, як позичальником. Інших належних та допустимих доказів в зворотному з боку відповідача не надано. Також, відповідач не звертався до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи стосовно підписів останнього в заяві про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяві № 2011221872 від 08 липня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК"ЦФР". Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Крім того, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача стосовно того, що матеріали справи не містять реєстру боржників, так як в матеріалах справи ( а. с. 21 ) міститься Витяг з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року, згідно якого містяться дані щодо боржника [PERSON] , номеру кредиту, дати кредитного договору та суми заборгованості за основною сумою кредиту, відсотків та пені. Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно отримавши кредит, не виконав взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим має заборгованість, тому позивач має право звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості. Однак, 16 лютого 2021 року за вх. № 7358 судом отримано від представника відповідача заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, оскільки вважають, що позивачем прострочено трьох річний строк позовної давності по стягненню заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку. Таким чином, в разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (Постанова ВСУ №6-61цс14). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18. Крім того, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік згідно зі ст.258 ЦК України, який обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається за правилами ст.253 ЦК України - з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, та нараховується за кожен день у межах позовної давності за основною вимогою. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено також спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частина 4ст.267 ЦК України регламентовано, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за наявності про це заяви відповідача, яку, у даному випадку, містять матеріали справи. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Отже, заявою № 5011221872 від 08.07.2016 року встановлено графік платежів за кредитним договором, яким визначено загальний щомісячний платіж у розмірі 2 365,57 грн., з яких в середньому 1 208 грн. - повернення кредиту, 1 157,10 грн.- щомісячні проценти. Дата початку сплати платежів встановлена на 25.07.2016 року, дата закінчення 25.06.2018 року, крім того, заявою визначена щомісячна дата та сума по сплаті заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості ( а. с. 15 ) вбачається, що відповідачем було здійснено лише один платіж у період з 08.07.2016 року до 25.07.2016 року, тобто за один місяць у розмірі 1 242,79 гривень. В подальшому, тобто з наступного місяця і до 25.06.2018 року з боку відповідача не здійснено жодного платежу. Позивач звернувся до суду з позовною заявою лише 06.05.2020 року, тобто з порушенням трьох річного строку давності, з моменту настання строку погашення чергового платежу. Крім того, в позовній заяві позивача визначено, що відповідач має сплатити 14 431,30 грн. заборгованості за пенею. Оскільки останнім строком сплати коштів визначених у заяві 5011221872 від 08.07.2016 року є 25.06.2018 року, позивач звертаючись до суду 06.05.2020 року прострочив річний строк для стягнення заборгованості за пенею. Посилання позивача в додаткових пояснення, які отримані судом 04.03.2021 року за вх. № 10755, що відповідно до п. 7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» ( редакція від 30.03.2015 року ) «До вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років», судом не приймається до уваги, виходячи з наступного. Зазначені Умови на які посилається позивач не містять підпису відповідача, з якими останній був ознайомлений, сам відповідач звертаючись до суду з письмовими поясненнями заперечував щодо отримання Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та їх підпису. До того ж, позивач не довів, що саме зазначені Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» ( редакція від 30.03.2015 року ) діяли на час договірних відносин, саме станом на липень 2016 року. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Отже, оскільки відповідачем Умови отримання кредиту та інших послуг від ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень"не підписувались, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 липня 2016 року шляхом підписання заяв. Аналогічна правова позиція міститься в постановіВерховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року у справі № 552/1471/19, провадження № 61-22760 св 19. Оскільки під час ухвалення даного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо тіла кредиту, а також - щодо пені та штрафу, що вбачається з вищевикладеного, а позивачем не доведено переривання строків давності, тому суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення заборгованості з відповідачау строк, більш, ніж передбачений ст.257 ЦК України, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції ( пункт 1 статті 32 Конвенції ) наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу ( пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: dismissed