Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач ПАТ «ОТП Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 серпня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено кредитний договір №ML-Е00/156/2008. В забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки від 28 серпня 2008 року №PML-Е00/156/2008, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за №6550. Оскільки позичальником умови кредитного договору виконуються неналежним чином, станом на 17.05.2016 року заборгованість за кредитним договором №ML-Е00/156/2008 від 28.08.2008 року становить 27237,84 дол. США, з яких 22918,54 дол. США - сума основного боргу, 4319, 30 дол. США - проценти за користування кредитними коштами. На неодноразові вимоги про погашення боргу позичальник [PERSON] та [PERSON], як іпотекодавець не реагують, тому просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PML-Е00/156/2008 від 28.08.2008 р., а саме: житлову квартиру площею 42.8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] для задоволення грошових вимог Акціонерного товариства "ОТП Банк" згідно кредитного договору №ML-Е00/156/2008 від 28.08.2008р., в сумі 27 237,84 доларів США, що станом на 17.05.2016 року складає 691 695,99 грн., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на момент продажу. Представник позивача ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з зазначених у позові підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечення на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору у відсутності відповідача, на підставі доказів наданих стороною позивача та постановлення заочного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 28 серпня 2008 року між [PERSON] (Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) укладено кредитний договір №ML-Е00/156/2008 (надалі - Договір). Згідно умов Договору Банк надав, а Позичальник прийняв кредит в розмірі 45 900 дол. США, зі строком погашення до 25 серпня 2023 року. Умовами договору сторони погодили, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка - 7,49% річних та FIDR. Плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного дванадцятого календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору (п. 4.1.1.3 Договору). Плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. Із зазначених дат проценти нараховуються, виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату коригування) + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів (п.1.4.1.1.5 Договору). В забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором №ML-E00/156/2008 від 28 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки від 28 серпня 2008 року №PML-Е00/156/2008, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №6550. Згідно умов даного Договору Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем та становить 316810,00 грн., що за курсом НБУ на дату складання цього договору складає 65379,61 дол. США. Як вбачається із вимоги від 15 травня 2016 року, АТ «ОТП Банк» повідомляв [PERSON] та [PERSON] про необхідність повернути кредит та відсотки в розмірі 25712,23 доларів США, протягом 30 днів з моменту направлення даної вимоги та попередження про дострокове стягнення боргу шляхом звернення на предмет іпотеки. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 17.05.2016 року заборгованість за кредитним договором №ML-Е00/156/2008 від 28.08.2008 року становить 27237,84 дол. США, з яких 22918,54 дол. США - сума основного боргу, 4319, 30 дол. США - проценти за користування кредитними коштами. Виходячи з курсу гривні до долара США встановленого 17 травня 2016 року Національним Банком України (100 доларів США - 2539,46 грн.) сума боргу 27237,84 дол. США еквівалентна 691695,99 грн. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст.610, 612 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотек держателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Майновий поручитель (іпотекодавець) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням (ст.11 Закону України Про іпотеку). Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання за іпотечним договором №РML-Е00/156/2008 від 28 серпня 2008 року, внаслідок чого непогашена заборгованість завдає позивачу збитків. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ML-Е00/156/2008 від 28 серпня 2008 року в розмірі 27237,84 дол. США, що еквівалентно 691695,99 грн. Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. 17 травня 2016 року Національним Банком України встановлений такий офіційний курс гривні до долара США: 100 доларів США - 2539,46 грн. Частиною другою ст.533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року в справі № 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ст.ст. 38, ч. 6, 39 Закону України "Про іпотеку" і положенням ст. 215, ч. 1 п. 4 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Згідно зі ст.ст. 38, ч. 6; 43, ч. 2 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку", слід дійти висновку, що у розумінні норми ст. 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою ст. 38 цього Закону. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України також у постановах від 27.05.2015 року (справа № 6-61цс15), від 07.10.2015 року (справа № 6-1935цс15) та від 21.10.2015 року (справа № 6-1561цс15), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Положенням ст. 627, ч. 1 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При укладенні договору іпотеки № PML-Е00/156/2008 від 28.08.2008 року [PERSON] погодила з Банком вартість предмета іпотеки, яка згідно з п. 4.4. договору становить 316810,00 грн., що за курсом НБУ на дату складання цього договору складає 65379,61 дол. США. Таким чином, [PERSON], підписавши вказаний договір іпотеки, погодилася з усіма його умовами, у тому числі, із оцінкою предмета іпотеки. Однак, враховуючи тривалий проміжок часу з моменту укладення договору іпотеки і до розгляду спору в суді про звернення стягнення на предмет іпотеки, знецінення національної валюти та зміни цін на ринку нерухомості, суд, виходячи із таких загальних засад цивільного законодавства як справедливість і розумність, вважає за необхідне визначити початкову ціну предмета іпотеки за процедурою, передбаченою частиною шостою ст. 38 ЗУ "Про іпотеку", що відповідатиме правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі № 6-1205цс15. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем та підлягають захисту, а позов до задоволення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] що належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на погашення заборгованості перед ПАТ «ОТП Банк» за Кредитним договором №ML-Е00/156/2008 від 28.08.2008 року в розмірі 27237,84 дол. США, що еквівалентно 691695,99 грн. Відповідно до ст. 88, ч.ч. 1, 4 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 10375,43 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 33, 38, 39, 43 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 526, 626, 627, 629 ЦК України та,

Outcome: approved