Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

До суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації звернулись Громадська організації «Рада громадської безпеки», [PERSON], в якому просили визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та ділову репутацію Громадської організації «Рада громадської безпеки», інформацію, поширену відповідачем [INFO] року на прес - конференції на тему: "[INFO]" у приміщенні Українського національного інформаційного агентства "Укрінформ"; зобов'язати відповідача в термін не пізніше 10 днів від набрання законної сили рішення спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] та Громадську організацію «Рада громадської безпеки», поширену [INFO] року на прес - конференції на тему: "[INFO]" у приміщенні Українського раціонального інформаційного агентства "Укрінформ" шляхом зачитування резолютивної частини прийнятого по справі рішення на прес-конференції за участі журналістів різних засобів масової інформації; стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 10 000, 00 грн. При цьому посилались на те, що [INFO] о 13.00 в приміщенні прес-центру "Укрінформ" відбулася прес-конференція на тему: "[INFO]", у ході якої [PERSON] поширено недостовірну інформацію щодо причетності [PERSON] та Громадської організації «Рада громадської безпеки» до злочинних організованих груп, вимагання коштів та захоплення підприємств, нанесення тілесних ушкоджень, погроз вбивства та знищення майна, використання вогнепальної зброї, здійснення фінансових схем (Відеозапис пресс-конференції було розміщено на офіційному сайті Укрінформ [INFO]). У процесі судового розгляду справи представники позивачів за довіреностями [PERSON], [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити, представник відповідача за довіреністю [PERSON] у задоволенні позову просила відмовити, надавала заперечення на позов а також письмові пояснення по справі, які долучені до матеріалів справи. В письмових запереченнях та письмових поясненнях посилалась на те, що надані відповідачем суду письмові докази, а саме, копія витягу з кримінального провадження № 12015160500008936, досудове розслідування за яким здійснюється Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області по факту вчинення правопорушення у відношенні до [PERSON], примушування його до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов'язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, або із погрозою вбивства, чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров'я, копія корінця направлення Приморського районного відділу міліції № 37 на предмет установлення характеру і тяжкості тілесних ушкоджень, внаслідок вимагання грошових коштів з боку [PERSON] у відношенні до [PERSON], копія заяви про злочин, направлена Начальнику ГУМВС України в Одеській області [PERSON] від 12.10.2015 року, копія акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 2477/96-Д потерпілого [PERSON] за фактом вимагання грошових коштів з боку [PERSON], копія заяви Начальнику Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 02.10.2015 року № 50458 потерпілого [PERSON] по факту вчинення правопорушення з боку [PERSON] наочно підтверджують достовірність фактичних обставин, викладених [PERSON] на прес-конференції на тему: «[INFO]». Зазначає, що відповідачем реалізоване право на свободу слова та критику щодо дій (бездіяльності ) посадових, публічних і службових осіб, гарантоване йому ст.10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (підписана 04.11.1950р., ратифікована Україною 17.07.1997р.) Просить при вирішенні справи врахувати практику Європейського суду з прав людини, а саме, рішення по справам «Фельдек проти Словаччини» від 12.07.2001р., «Лінгенс проти Австрії», від 08.07.1986р., «Українська Прес-група» проти України» від 29.03.2005р., тощо. При цьому посилається на те, що висловлення відповідача на прес-конференції є його оціночними судженнями та мають під собою підґрунтя у вигляді підтвердження висловлювань джерелами, а також посилання на незалежні дослідження; крім того, висловлена інформація є широко поширеною та доступною кожній особі, що підтверджується чисельною кількістю журналістських статей, відео, інших прес-конференцій. Представником відповідача до матеріалів справи надана роздруківка низки вищезгаданих рішень, які, на її думку, є судовою практикою по вказаній справі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які були надані в ході судового розгляду справи, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] о 13.00 в приміщенні прес-центру "Укрінформ" відбулася прес- конференція на тему: "[INFO]" (Відеозапис Пресс-конференції розміщено на офіційному сайті Укрінформ [INFO]) в ході якої відповідач розповів (надалі мовою оригіналу): 2 хв. 99 сек. - «Я один из тех пострадавших, кто пострадал от одной из таких организованных, как я уже знаю, преступных групп, а конкретно это "Рада громадської безпеки»; 3 хв. 46 сек. до 5 хв. 00 сек - "С 20-30 до 22-00 я находился в этом офисе. После того, как я туда зашел, мне предложили выйти на улицу и покурить и пообщаться на улице. Мы вышли и окружило около 15 молодых людей. Во главе этих людей стоял этот [PERSON], и без каких-либо объяснений, без каких-то либо споров мне нанес [PERSON] сразу три удара в голову.После того как я был шокирован этой ситуацией я начал защищать и подставлять руки, как бы защищая свою свою голову, а эти люди меня заставили не защищаться и требовали, чтобы я держал свои руки по швам, давая возможность этому своему лидеру наносить мне ударьг. Все последующие 1,5 часа нашего нахождения по данному округу в г|. Одессе это улица Жуковского 36, меня били и пытались морально и физически оказать давление»; 5 хв. 06 сек. до 8 хв. 20 сек. - "Значит смотрите, целью этого давления я честно говоря как я понял значит было подписание 3-х документов, которые меня принудили под физической силой подписать. Когда я пытался аргументировано и спокойно объяснить этим людям, что они неправильно поступают или у них нет оснований себя так вести, мне в ответ ничего вразумительного не отвечали, а просто наносились удары. Они меня запугивали. Видно было по действиям этих людей, что они организованы и действуют уже исходя из определенного опыта в подобных таких мероприятиях. Они заставили меня написать три бумаги. Первый документ - расписка денежная на имя [PERSON]... что я обязуюсь на следующие сутки 2 октября в 19-00 принести сумму равную 22 000 гривен. Под каждым этим документом они заставляли меня подписать, что я не имею к ним претензий и подписываю собственноручно без какого - либо морального или физического давления. .Вот такие три документа подписал под диктовку этих организованных преступников"; 9 хв. 26 сек. - до 10 хв. 03 сек. - «Хочу сказать, что на протяжении всей встречи меня били. У меня было многочисленное количество ушибов, повреждений мягких тканей. В основном меня били в корпус тела. Как бы единственные три удара в голову я получил от [PERSON] при самом начале встречи. Мне сразу сказали, что если я обращусь во внутренние органы или потребую какую-нибудь защиту, или буду жаловаться, что со мной они сделали, я буду уничтожен, меня они убьют, а все мое имущество - автомобиль, и какое-нибудь имущество будет уничтожено путем взрыва"; 10 Хв. 36 сек. - "Эти люди ранее были участниками очень многих захватов и объектов и коммерческих и каких-либо других. И во всех этих предприятиях, в которых они участвовали, происходили драки с использованием огнестрельного оружия и другого"; Хв. 18 сек . до 36 хв. 08 сек. - «В рамках вот этих всех процедур, оформления этих заявлений в отношении вот этих [PERSON], этих организованной преступной группы, которую он возглавляет, я общался с работниками внутренних органов и районного Приморского отделения милиции и областного отделения в открытой форме говорят, что на каждого из них, на [PERSON], на [PERSON], на лидера самооборны [PERSON] возбуждено по 4-5 официально зарегистрированных уголовных дела...Почему эти люди продолжают выполнять чьи-то черные финансовые коммерческие схемы на территории нашего города, а уже как нам известно и за пределами города"; хв. 58 сек. до 37 хв. 12 сек. - «Лично мне [PERSON] говорит, что у него "волосы дыбом" от того, что происходит и неимоверное количество нужно сил, для того, чтобы побороть эту преступную группу, которая действует на территории нашего города"; 37 хв. 47 сек до 38 хв.10 сек. - "Данные организации в виде Ради Громадської Безпеки, Самообороны занимаются конкретно давлением на коммерческие организации с целью получения от них взяток. Поэтому очень хочется чтобы эта наконец-то чума из нашего города, покинула наш город эта чума"; 41 хв. 500 сек. - «Это фрагменты из преступной деятельности собраны журналистами телевизионных каналов Украины в котором участвуют эти организованные преступные группы Рада Громадської Безпеки"; 47 хв. 20 сек. - «Есть определенная группа лиц, она очень численная, она очень организована, она очень численная, она занимается конкретно вымогательством, нанесением телесных тяжких и средней тяжести и других повреждений граждан Украины, они занимаются оказанием давления и попытками получит от честных предпринимателей, которые имеют все разрешительные документы на свою деятельность, какие-то взятки. Дальше помимо этого, они финансируются третьей стороной, которая использует эти патриотичные организации в своих финансовых схемах"; 48 Хв. 20 сек. - «Эти же псевдоактивисты отстаивают интересы частного автосалона. И вот так у нас происходит в городе практически каждый день. С того момента начала деятельности этих организаций вышеперечисленных и тех людей, о которых мы говорили. Эти люди, навероне, в сотню или тысячу раз увеличили свои доходы, и поменяли и жилищные условия, и автомобили, и многое, многое другое"… Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, громадська організація «Рада громадської безпеки» (35178905) зареєстрована 30.05.2007р. 07.10.2015р. громадська організація «Рада громадської безпеки» зверталась до прокурора Одеської області та Начальника ГУ МВС України в Одеській області із заявою на проведення перевірки діяльності громадської організації Всеукраїнське Об'єднання «Сектор Об'єднання», головою якого є [PERSON]. 02.10.2015р. [PERSON] звертався до начальника ГУ МВС України в Одеській області із заявою про злочин, в якій просив внести в Єдиний реєстр досудових розслідувань інформацію щодо вчинення злочинів, передбачених ст.ст.127, ст.129, ст.170, ч.3 ст.189 КК України відносно [PERSON], що підтверджується копією відповідної заяви. [PERSON] звертався до начальника Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 02.10.2015 року № 50458 по факту вчинення правопорушення з боку [PERSON] , а саме, вимагання грошових коштів. Згідно до копії витягу з кримінального провадження № 12015160500008936, з 02.10.2015р. Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення правопорушення у відношенні до [PERSON], а саме, примушування його до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов'язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, або із погрозою вбивства, чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров'я. Дії кваліфіковані за ст.355 ч.2 Кримінального кодексу України. В рамках досудового розслідування слідчим Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надані доручення про проведення слідчих (розшукових дій), копії доручень та рапортів про хід виконання доручень долучені до матеріалів справи. З тексту копії акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 2477/96-Д потерпілого [PERSON] за фактом вимагання грошових коштів з боку [PERSON] та копії корінця направлення Приморського районного відділу міліції № 37 на предмет установлення характеру і тяжкості тілесних ушкоджень, внаслідок вимагання грошових коштів з боку [PERSON] вбачається, що у оглянутого 03.10.2015р. потерпілого [PERSON] встановлені тілесні ушкодження, які віднесені до легких тілесних ушкоджень. До суду представником позивача долучений до справи висновок спеціаліста, який був наданий доктором філологічних наук, доцентом кафедри прикладної лінгвистики Філологічного факультету Одеського національного Університету ім.І.І.Мечнікова [PERSON] В тексті висновку спеціаліст зазначив, що інформація, адресована відповідачем широкому колу користувачів мережі Інтернет створює в суспільстві негативний образ [PERSON] Зазначене здійснюється завдяки фактичним (а не емоційним судженням, критичним висловлюванням) твердженням щодо особистості [PERSON], якого визнано в промові злочинцем, що насильницьким шляхом вимагає хабарі та відбирає гроші, майно чесних громадян і підприємців. Лінгвістичний аналіз підтверджує образливий характер номінацій (преступники, псевдоактивисты, псевдопатриотческая организация), проте відсутність непристойної мовної форми вираження негативної інформації. Стаття 3 Конституції України визначає людину, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У ст. 32 Конституції України закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст. 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Ділова репутація складається із якостей та оцінок, з якими їх носій асоціюється в очах своїх контрагентів, клієнтів. Ділова репутація - це асоціації, які викликає діяльність громадської організації в інших контрагентів. Згідно з вимогами ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Стаття 302 ЦК України встановлює обов'язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Тобто, перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. У ч. 2 п. 5 свого Інформаційного Листа «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» від 28.03.2007 N 01-8/184 Вищий господарський суд України роз'яснив, що ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, торговельних марок та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Приниженням ділової репутації суб'єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності у зв'язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів. Зазначені дії завдають майнової та моральної шкоди суб'єктам господарювання, а тому ця шкода за відповідними позовами потерпілих осіб підлягає відшкодуванню за правилами статей 1166 та 1167 Цивільного кодексу України. Суд вважає, що ділова репутація це сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №7 «Про судову практику у справах про захист честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» передбачено, що відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності. На позивача покладається обов'язок довести лише факт поширення відомостей, - які його ганьблять, особою, до якої пред'явлений позов. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. При розгляді даної справи суд виходить з того, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність наступних обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи (позивача); в) поширення саме недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною слід вважати інформацію, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що розповсюджена відповідачем інформація не є оціночним судженням, як на цьому наголошує представник відповідача в письмових поясненнях, а є фактичним твердженням, оскільки її можна перевірити на предмет її відповідності дійсності (перевірку істинності фактів) і спростувати. При цьому судом враховано, що представник відповідача, одночасно із зазначенням того, що поширена інформація є оціночним судженням та судовому захистові не підлягає, як не підлягає і спростуванню, на протязі всього розгляду справи надавала письмові докази та заявляла клопотання про допит свідків саме для доказування правдивості висловлювання відповідача відносно позивачів. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ «Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При цьому суд керувався правовою позицією, висловленою у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" від 08.07.1986р., згідно якої суд розрізняє факти та оціночні судження, вказуючи на те, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV (із змінами) є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. В той же час, здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідач, поширивши інформацію про позивачів, не довів її достовірність. Надані відповідачем копії процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування кримінального провадження № 12015160500008936, висновку суду про недостовірність опублікованої інформації не спростовують з наступних підстав. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо звинувачення позивача у скоєнні злочинних дій, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Водночас, в силу ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З питання застосування до спірних правовідносин інституту презумпції невинуватості, судом зроблений аналіз судової практики Європейський суд з прав людини. Європейський суд з прав людини у справі «Барбера, Меццері і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що у розумінні суду принцип презумпції невинуватості полягає у тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. У справі «Дактарас проти Литви» Європейський суд з прав людини зробив висновок стосовно некоректно вжитого слова чи виразу про винуватість особи, коли самі по собі вони не можуть порушувати права людини. Суд зауважив, що принцип презумпції невинуватості вимагає від державних посадових осіб бути дуже обережними у висловлюваннях стосовно кримінального провадження, в якому вина обвинуваченого ще не була встановлена компетентним судом. Однак для з'ясування того, чи дотримано пункт 2 статті 6 Конвенції, необхідно було зважити не лише на фактичні висловлювання державної посадової особи, а й на контекст, у якому їх було зроблено. Піддавши критиці невдалий вираз «доведеність вини», суд все ж визнав відсутність порушення презумпції невинуватості, оскільки прокурор мав на увазі «не питання доведення вини заявника доказами що явно не є питанням, яке має вирішувати прокурор, а питання наявності в матеріалах справи достатніх доказів вини заявника, які б давали підстави для передання справи на розгляд суду». У справі «Аллене Де Рібемон проти Франції» Європейський суд з прав людини встановив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути перешкодою для влади щодо інформування громадськості про розслідування, які ведуться, але вона зобов'язує, щоб влада робила це стримано та делікатно, як того вимагає принцип презумпції невинуватості. У справі «Довженко проти України», стверджуючи про порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд зазначив, що при оцінці змісту висловлювань, що розглядаються, суду достатньо відзначити, що в газетній статті від 08 червня 2002 року затриманий згадувався як «злочинець» без будь-яких застережень. Така оцінка, надана високопоставленим працівником міліції, сприймалась як встановлений факт і прирівнювалась до заяви про вину заявника у вчиненні злочину, в якому він підозрювався. Ця заява передувала оцінці відповідних фактів компетентним судовим органом і спонукала громадськість вважати заявника винним до того, як його вина була доведена відповідно до закону. Викладені міркування дозволили Суду дійти висновку, що мало місце порушення права заявника на презумпцію невинуватості. Суд вважає, що обставини щодо розповсюдження відповідачем недостовірної інформації є доведеними, у зв'язку з чим є підстави для захисту права позивачів на повагу до гідності, честі та ділової репутації шляхом її спростування та відшкодування моральної шкоди. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, котру зазнав позивач через розповсюдження про нього недостовірної інформації, то суд, з урахуванням глибини, тривалості душевних страждань, принципу розумності та справедливості, дійшов висновку, що моральна шкода, завдана позивачу, підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі 10 000 грн. відповідно до положень ст.23, 280 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved