Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Полтавське регіональне управління ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення суми вкладу. В позовній заяві посилався не те що, 08.03.2015 року закінчився строк пролонгованого валютного депозитного вкладу у АТ "Банк "Фінанси та Кредит", договір № 331832/25324/370-14 від 03.03.2014 р. про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 370 днів в іноземній валюті на суму 4000 доларів США. 03.03.2015 року та 10.03.2015 року письмовою заявою просив банк закрити указаний депозитний рахунок та повернути йому належні кошти, але банк не повернув кошти та продовжував ними користуватися. Збільшивши позовні вимоги просив суд зобов"язати ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії Полтавське регіональне управління ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" повернути суму вкладу (депозит) в розмірі 4000 доларів США за договором банківського вкладу № 331832/25324/370-14 від 03.03.2014 року. Стягнути з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії Полтавське регіональне управління ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на його користь проценти по вкладу (депозиту), за договором банківського вкладу № 331832/25324/370-14 від 03.03.2014 р., за весь прострочений строк виконання зобов"язання з повернення вкладу (депозиту) до дня фактичного повернення коштів. Стягнути з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Полтавське регіональне управління ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на його користь 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 4000 дол. США. Позивач в судове засідання не з"явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в судове засідання свого представника не направив з невідомих суду причин. Суд, дослідичши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.03.2014 року між позивачем та АТ "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений договір - заява № 331832/25324/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 370 днів в іноземній валюті. Відповідно до договору вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 4000,00 дол. США на строк з 03.03.2014 р. по 08.03.2015 р. під 11,35% річних (квитанція № 435 від 03.03.2014 р.). Договір був укладений на строк з 03.03.2014 р. по 08.03.2015 р. Відповідно до п. 7 Договору строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п.5.2 Основних умов. Таким чином, 09.03.2015 року Банк зобов"язаний був повернути Вкладнику кошти з нарахованими відсотками. Відповідно до заяв 03.03.2015 року та 10.03.2015 року позивач звертався до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про повернення кошти депозитного вкладу з нарахованими відсотками. Згідно ч.1, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною, 1,2 ст. 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізчиних чи юридичних осіб, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачем до суду заперечення на позовну заяву, докази чи письмові пояснення не подавалися. Суд, вирішуючи даний спір, керується та застосовує нормами Цивільного кодексу України, оскільки норми Цивільного кодексу України порівняно з Постановою НБУ мають вищу юридичну силу, . Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання повинне виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов"язання. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги, що відповідач не повернув позивачу суму банківського вкладу на день постановлення рішення, тобто станом на 05.05.2015 року, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про повернення суми вкладу в розмірі 4000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 84 520 грн., відсотків в розмірі 530,72 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 11 214, 11 грн. та 3% річних в розмірі 19,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 402,73 грн. підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача витрати із сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 961,36 грн.

Outcome: approved