Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

31 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (том 1, а.с. 2-4), який неодноразово уточнював (том 1, а.с. 207-209, а.с. 234-235) та остаточно просив, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 146\~407 грн., 34 коп., яка складається з:- суми простроченого основного боргу за кредитом в розмірі 108\~929 грн. 14 коп; - суми нарахованих процентів в розмірі 4\~841 грн. 15 коп. - суми прострочених процентів у розмірі 32\~637 грн. 05 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційний банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), з однієї сторони та Приватним Підприємством «Влад», з іншої, укладений кредитний договір № 11397458000, за яким йому надано кредит в іноземній валюті в розмірі 30\~529,00 доларів США із зобов'язанням повернути кредит не пізніше 23 вересня 2014 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,0 % річних. Також можлива зміна процентної ставки, про що сторони домовилися. 30 грудня 2008 року між Банком та Позичальником укладено додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця. З метою забезпечення виконання зобовязань Приватного підприємства «Влад» за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 230745 від 24 вересня 2008 року. Згідно умов договору відповідальність поручителя і боржника є солідарною, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. 20 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Довіра та гарантія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» був укладений договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Приватним підприємством «Влад» перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія». Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору строк повернення кредиту встановлено не пізніше 23 вересня 2014 року. Але, всупереч ст.ст. 525, 526, 530, 554 ЦК України погашення заборгованості по кредиту та нарахованим процентам у встановлені договором строку, не здійснено. 08 вересня 2014 року у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором і наявністю заборгованості банком надіслана письмова вимога, на яку відповідач не зреагував. Так, станом на 20 квітня 2015 року загальна сума заборгованості у гривневому еквіваленті становить 146\~407, 34 грн, яка складається з:- суми простроченого основного боргу за кредитом в розмірі 108\~929 грн. 14 коп; - суми нарахованих процентів в розмірі 4\~841 грн. 15 коп. - суми прострочених процентів у розмірі 32\~637 грн. 05 коп. Представник позивача за первісним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання не зявився, просив суд розглянути справу без участі представника позивача на позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом) [PERSON] позовні вимоги також не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, дійсно відповідно до договору № 11397458000 та додатку № 1 «Графік погашення кредиту» від 24 вересня 2008 року позичальник зобовязався сплачувати кошти до 10 числа кожного місяця. Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 11397458000 від 24 вересня 2008 року, якою було змінено строк сплати процентів за користування кредитом та встановлений строк сплати з 1 по 25 число кожного місяця, була укладена без його згоди, як поручителя. Також було без його згоди збільшено суму сплати місячного платежу по кредитному договору. Ним, як поручителем, не було укладено додаткової угоди № 1 від 30 грудня 2008 року, тому порука повинна бути припинена у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, що відповідає положенням ст. 559 ЦК України. Представник позивача за зустрічним позовом (представник відповідача за первісним позовом) та представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні просив у первісному позові позивача відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Заслухавши представника відповідача за первісним позовом (представника позивача за зустрічним позовом) представника третьої особи, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, 24 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), з та Приватним підприємством «Влад», був укладений кредитний договір № 11397458000, відповідно до умов якого Банк надав кредит Приватному підприємтсву «Влад» в іноземній валюті в розмірі 30\~529,00 доларів США із зобовязанням повернути кредит не пізніше 23 вересня 2014 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,0 % річних. 30 грудня 2008 року укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом.(а.с. 16). З метою забезпечення виконання зобовязань Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» 24 вересня 2008 року уклало з [PERSON] договір поруки № 230745 від 24 вересня 2008 року. Згідно умов договору: п. 1.1 « поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати за виконання Приватного підприємства «Влад» усіх його зобов»язань, що виникли з договору про надання кредиту № 11397458000 від 24 вересня 2008 року…», п. 1.3. «Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зоюбов»язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій…», п.1.4 « відповідальність поручителя і боржника є солідарною» (а.с. 20). 20 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія »Довіра та гарантія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладений договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Приватним підприємством «Влад» перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», що підтверджується актом приймання-передачі права вимоги від 20 квітня 2015 року ( а.с. 97). 21 вересня 2017 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до Приватного підприємства "Влад" про стягнення заборгованості було закрито. Разом з тим, судом не встановлено підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитом і з поручителя. Договором поруки від 24 вересня 2008 року не встановлено конкретний строк його дії, а зазначено строк дії до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов'язань боржника в рахунок виконання зобов'язань за основним договором, що є порушенням вимог цивільного законодавства, зокрема ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинам ( п.3.1 Договору поруки) (а.с.20). Крім того, Кредитним договором у якості забезпечення виконання зобов'язання зазначено про заставу, тоді як у Договорі поруки зазначено про забезпечення виконання зобов'язань за основним договором. Але при цьому у договорі поруки відсутні відомості про додаткову угоду. Пунктом 1.2 Договору поруки встановлено про повну обізнанність сторін щодо умов наданн кредиту за Кредитним договором. Разом з тим, посилання в п. 2.1 про повне прийняття поручителем зміни умов до Основного договору є не конкретними і не свідчать про можливе збільшення відповідальності у випадку таких змін. Зазначене положення є завуальованим і на думку суду є порушенням права поручителя щодо повної обізнаності таких змін, а відповідно і щодо збільшення обсягу відповідальності. Додатковою угодою № 1 до Кредитного договору №11397458000 від 24 вересня 2008 року кредитодавець і позичальник збільшили розмір щомісячних платежів, з чим поручитель не був ознайомлений. Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - « згідно ч.1 статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання». Отже, як вбачається з п. 2.1 Договору поруки його неконкретність щодо зміни умов, відсутність посилання на Додаткову угоду в договорі не може бути прийнята судом як доказ повної обізнаності та згоди поручителя на таку зміну, а відтак і обов'язок відповідати за зміненими зобов'язаннями. За таких обставин, суд приходить до висновку, що порука [PERSON] припинилась. За таких обставин суд вважає, що підстави для задоволення первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" до [PERSON] про стягнення заборгованості щодо стягнення заборгованості відсутні у звязку з чим, у його задоволенні необхідно відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", третя особа: Приватне підприємство "Влад" про визнання договору поруки припиненим підлягає задоволенню.

Outcome: approved