Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 28 грудня 2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12047 грн 20 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідно до умов Генеральної угоди здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком кредитний договір. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому Кредитним договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконав. Внаслідок чого, станом на 17.09.2019 утворилася заборгованість в розмірі 15999 грн 57 коп., яка складається з: 2740 грн 26 коп. - заборгованість за кредитом; 1807 грн 43 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5466 грн 99 коп. - заборгованість за пенею; 5984 грн. 89 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 28.10.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. У зв`язку з тим, що копія даної ухвали, яка направлялася відповідачу на його зареєстровану адресу, повернулася без вручення, судом 07.11.2019 винесено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 02.12.2019. В перше судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, відзиву до суду не направив. Судова повістка, яка направлялися відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, повернулася без вручення з невідомих причин (а.с. 69-72). Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача в судове засідання також не з`явився. Разом з позовом надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 40). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28 грудня 2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12047 грн 20 коп. на строк 12 місяців, з 28.12.2012 по 31.12.2013, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання Позичальника про повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Відповідач підтвердив, що вказана Генеральна угода разом із запропонованими позивачем Умовами і правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитний договір (а.с. 7). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов Генеральної угоди, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1059,9 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2013. При порушенні позичальником строків погашення заборгованості вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов`язаннях, строк яких не настав, Сторони узгодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник виплачує Банку штраф у розмірі 5984,89 грн. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав Відповідачу кредитні кошти, в сумі 12047 грн 20 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином та в повній мірі не виконав. За наданими представником позивача уточненими розрахунками, станом на 17.09.2019 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 15999 грн 57 коп., з яких: 2740 грн 26 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 1807 грн 43 коп. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 5466 грн 99 коп. - заборгованість за пенею; 5984 грн. 89 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 52). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Генеральною угодою від 28.12.2012 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Разом з тим, вимога позивача стягнути з відповідача одночасно нараховані пеню та штраф не може бути задоволена, оскільки вона суперечить ст. 61 Конституції України щодо заборони бути двічі притягнутим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане підтверджується правовою позицією ВСУ у постанові № 6-1374цс17 від 11.10.2017. Отже, вимога позивача стягнути з відповідача 5466 грн 99 коп. - нарахованої пені, яка не передбачена підписаною відповідачем Генеральною угодою, а міститься лише в Умовах та правилах надання банківських послуг, що не містять підпису [PERSON] , задоволенню не підлягає. Таким чином, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом у сумі 10532 грн 58 коп., з яких: 2740 грн 26 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 1807 грн 43 коп. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 5984 грн. 89 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. У задоволенні решти вимог слід відмовити. У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1264 грн 60 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial