Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

12.03.2019 [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНК ПРОМ", третя особа на стороні відповідача керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНК ПРОМ" Чишій Юрій Володимирович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що вона працювала оператором АЗС № 19 у ТОВ «Лінк ПРОМ», куди була прийнята по переводу згідно з наказом № 151-тр від 16.03.2018 з ТОВ «Ресурс Оіл», з посади оператора заправних станції на цій же АЗС у м. Нововолинську. Вказує, що наказом керівника товариства за №19 від 26.02.2019 її звільнено з роботи з 28.02.2019 за п. 3 ст. 40 КЗпП, якою передбачено звільнення працівника з інінціативи власника або уповноваженого ним органу, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Зазначає, що у день звільнення з нею проведено повний розрахунок та видано трудову книжку. Наголошує, що звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України є одним із видів стягнення за порушення трудової дисципліни. Зазначає, що у наказі №19 від 26.02.2019 про її звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП не вказано за які конкретно порушення трудової дисципліни її було звільнено з 28.02.2019. Вважає наказ незаконним, а її звільнення таким, що проведено з порушенням вимог закону. Також зазначає, що відповідач не дотримався порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбаченого ст. 149 КЗпП України, яка вимагає від роотодавця перед застосуванням дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення та при обранні виду стягнення враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, оскільки допущене порушення трудової дисципліни і обраний вид стягнення мають бути співрозмірними. Так, в порушення вимог ст. 149 КЗпП України, перед застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи, власник не зажадав від позивача будь-яких пояснень, а коли за викликом роботодавця від 22.02.2019, який був вручений [PERSON] 27.02.2019, позивач 28.02.2019 прибула у відділ кадрів ТОВ «ЛІНК ПРОМ», їй відразу видали наказ (розпорядження) про припинення трудового договору, складений 26.02.2019 за № 19 з датою звільнення з роботи 28.02.2019. Також вона отримала трудову книжку з відповідним записом про звільнення. Стверджує, що не допускала порушень трудової дисципліни, належно виконувала покладені на неї посадовою інструкцією посадові обовязки, дотримувалась правил внутрішнього трудового розпорядку, що свідчить про відсутність правових підстав для звільнення позивача з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України. Зазначає, що її загальний стаж роботи опрератором на АЗС складає більше 12 років. За весь час роботи вона сумлінно працювала, за що постійно отримувала премії, в тому числі і в лютому 2019 року за підсумками роботи у січні 2019 року. Вважає звільнення її з роботи незаконним та розцінює таке рішення роботодавця суб?єктивним, прийнятим упереджено та всупереч вимогам трудового законодавства. Просить в уточненій заяві, поданій до суду 28.05.2019, ухвалити рішення про визнання незаконним та скасувати наказ (розпорядження) керівника ТОВ «Лінк пром» № 19 від 26.02.2019, яким її звільнено з роботи оператора заправних станцій по п.3 ст.40 КЗпП за систематичене невиконання без поважних причин обовязків покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку та наказ № 19 від 26.02.3019 «По особовому складу» про звільнення [PERSON] з роботи за систематичне невиконання без поважних причин трудових (п.3. ст.40 КЗпП) з 28.02.2019, поновити її на роботі оператора заправних станцій № 19 з 28.02.2019 в ТОВ «ЛІНК ПРОМ, стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.02.2019 по день ухвалення рішення у справі, та стягнути з відповідача на її користь 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди спричиненої порушенням трудових прав, що полягає у незаконному звільненні з роботи, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та засобів до існування. Просила сттягнути з відповідача витрати, понесені нею на отримання правової допомоги в зв?язку із зверненням до суду за захистом порушеного права. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Бордюк М.Й. позовні вимоги в редакції від 27.05.2019 (а.с.137) підтримали та пояснили, що підставою для уточнення позовних вимог слугувала вручена позивачу в підготовчому засіданні у справі представником відповідача та надана суду копія наказу № 19 від 26.02.2019 «По особовому складу» про звільнення з роботи, зміст якого є відмінним від змісту наказу під таким же номером, який складений 26.02.2019 та вручений позивачу 28.02.2019 під назвою наказ (розпорядження) №19. Позивач наголошує, що вона прибула на виклик до ТОВ «ЛІНК ППРОМ» від 22.02.2019 за № 25, 28.02.2019. З тексту цього виклику вбачається, що [PERSON] необхідно з?явитися 28.02.2019 в період часу з 8.30 до 14.00 у відділ кадрів ТОВ «ЛІНК ПРОМ» у зв`язку із проведенням службового розслідування по факту порушення трудової дисципліни. Стверджує, що прибувши 28.02.2019 у відділ кадрів ТОВ «ЛІНК ПРОМ», їй відразу було вручено наказ (розпорядження) про звільнення з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП, який складений 26.02.2019. З огляду на це, позивач вважає, що наказ про її звільнення є незаконним, оскільки відповідач викликав її на 28.02.2019 у зв`язку з службовим розслідування по факту порушення трудової дисципліни, а на передодні 26.02.2019, не отримавши від неї пояснень, не запросивши на засідання комісії, яке відбулося 22.02.2019, не надавши їй для ознайолення акту з висновками комісії, безпідставно прийняв рішення про її звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України. При цьому, у оспорюваних наказах про звільнення, відповідач не зазначив за невиконання яких саме посадових обов`язків чи порушень трудової дисципліни [PERSON] було звільнено з роботи. Позивач заперечує факт невиконання посадових обов`язків, покладених на неї посадовою інструкцією, порушень касової дисципліни, зафіксовану доповідною запискою ревізора [PERSON] про нестачу коштів в касі в сумі 20 грн. під час перевірки, проведеної останнім на її зміні 31.01.2019 в період часу між 02 год. та 03 год. ночі. Пояснила, що купюра номіналом 20 грн. відразу ж, ще в момент перебування ревізора на території АЗС 19, була виявлена нею у смітнику біля столу у приміщенні операторної АЗС 19. Про вказану обставину вона негайно повідомила ревізора [PERSON] , який, незважаючи на наявність коштів станом на 31.01.2019, 01.02.2019 подав доповідну записку про порушення касової дисципілни позивачем диретору ТОВ «ЛІНК ПРОМ». Представник позивача адвокат Бордюк М.Й. наголошує, що на підставі доповідної записки ревізора, без проведення інвентаризаціїї, перевірки касових фіскальних документів, неможливо зробити висновок про порущення особою касової дисципліни і вказує, що недоліків у фінансових документах та розбіжностей коштів у касі із звітом за 31.01.2019, в подальшому виявлено не було. Позивач зазначає, що 07.02.2019 біля 14 год. 08 хв. на одну-дві хвилини, за відсутності на АЗС клієнтів, вона вийшла з приміщення операторної, щоб здійснити терміновий дзвінок по сімейних обставинах. [PERSON] категорично заперечила трактування відповідача про те, що вона самовільно залишила робоче місце, і вважає, що не допустила жодного порушення посадової інструкціїї, оскільки нетривалий час вимушено перебувала на території АЗС за відсутності там клієнтів. Наголосила, що в цей час в приміщенні операторної перебував молодший оператор [PERSON] та товарознавець [PERSON] Зазначила, що відповідач, діючи упереджено, безпідставно вказує, що вона, 10.02.2019, будучи на зміні в нічний час, самовільно замкнула автоматичні розсувні двері операторної, внаслідок чого виникли незручності для клієнтів, що потягло за собою скарги відвідувачів в телефонному режимі до керівництва ТОВ «ЛІНК ПРОМ», що не підтверджено жодними доказами. Не заперечує, що дійсно автоматичні двері приміщення АЗС 19 тривалий час були у несправному стані, про що є відповідні відмітки в журналі прийому та передачі зміни та вказано у пояснюючій записці [PERSON] від 11.02.2019. Пояснила, що ремонт дверей не входить до її посадових обов`язків, а 10.02.2019 у неї взагалі був день відпочинку, що підтверджується копією табеля обліку робочого часу, яка надана суду представником відповідача. [PERSON] пояснила, що 14.02.2019 здійснювала відпуск пального, згідно з поданою клієнтом паливної картки. Оскільки клієнт бажав здійснити заправку 2000 л бензину по вказаній картці, то вона, після перевірки молодшим оператором тари, яка була наявна у клієнта, переконавшись, що тара металічна, відпустила 2000 л пального в кілька етапів, у декілька металевих ємкостей, не допускаючи разової заправки великої кількості пального, що підтверджується фіскальними чеками, наданими представником відповідача. Наголосила, що вона вмикає відпуск пального автоматично, а подачу пального у ємкість здійснює молодший оператор. Вважає, що не допустила жодних порушень посадової інструкції оператора, а також правил техніки безпеки на АЗС. Стверджує, що приймаючи рішення про її звільнення з роботи з 28.02.2019 за п.3 ст.40 КЗпП України з врахуванням дисциплінарного стягнення у виді догани, яке було застосоване наказом № 84 від 08.07.2018, відповідач діяв упереджено та суб`єктивно по відношенню до неї. Мотивує тим, що у наказі від 08.07.2018 № 84 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності конкретно не зазначено вимоги яких саме наказів Товариства вона не виконала чи які порушення касової дисцтипліни допустила, а тому вважає, що дисциплінатрне стягнення накладено на неї неправомірно. Не оскаржувала у встановленому законом порядку наказ № 84 від 08.07.2018, оскільки не бажала породжувати конфлікт на роботі та мала намір зберегти нормальні трудові відносини з роботодавцем. Зазначає, що після видачі такого наказу, вона була позбавлена 50 % премії за червень місяць 2018 року. Пояснила, що не допускала порушень касової дисципліни, відкривши 29.06.2018 касову зміну на 2 хв. пізніше, тобто не о 00.10 год. а в 00.12 год. та залишила 21.06.2018 на службове внесення не 500 грн., як вимагає наказ ТОВ «ЛІНК ПРОМ» від 02.04.2018 № 3, а 438,22 грн., тобто на 61.78 грн. менше. Наголошує, що такі недоліки жодним чином не вплинули на роботу АЗС, ніяких негативних наслідків не наступило, а відповідач, всупереч вимогам ст.149 КЗпП, не врахувавши наведених обставин, застосував до неї дисциплінарне стягнення у виді догани. Вказує, що при цьому не було враховано її попередню бездоганну роботу на посаді оператора АЗС і відсутність будь-яких негативних наслідків для підприємства. Після видачі такого наказу, позивач продовжувала належним чином виконувати посадову інструкцію, дотримувалась правил внутрішнього трудового розпорядку і ніяких претензій до неї в період з липня 2018 року до 31 січня 2019 по виконанню посадових обов?язків та дотриманню внутрішнього трудового розпорядку, зі сторони керівництва, не було. Наголосила, що преміювалася роботодавцем за результатами роботи у липні-грудні 2018 року та отримала премію за січень 2019 року. Представник відповідача Понедільник І.А. в судовому засіданні повністю заперечив позовні вимоги [PERSON] з мотивів наведених у відзиві (а.с.45-47) та пояснив, що згідно з наказом № 151-тр від 16 березня 2018 року [PERSON] прийнята на роботу з 01 квітня 2018 року оператором заправних станцій на АЗС № 19 в порядку переведення з ТзОВ «Ресурс ОІЛ». 28 лютого 2019 року згідно з наказом № 19 від 26 лютого 2019 року [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов?язків покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Наголосив, що в липні 2018 року до [PERSON] , згідно з наказом № 84 від 08.07.2018, було застосовано дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани, яке станом на 26 лютого 2019 року не знято. Зазначає, що звільнення позивача проведено у відповідності до чинного законодавства про працю. В день звільнення позивачу було видано належно оформлену трудову книжку, копію наказу про звільнення з роботи та з [PERSON] проведено повний розрахунок. Стверджує, що позивач допустила систематичне невиконання без поважних причин обов?язків, покладених на неї посадовою інструкцією оператора АЗС та правилами внутрішнього трудового розпорядку, внаслідок чого керівництвом, у відповідності до вимог ст.147 КЗпП України та з дотриманням порядку, передбаченого ст.149 КЗпП України, прийнято законне рішення про звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Вказує, що про систематичне невиконання посадових обов`язків та правил внутрішнього трудового розпорядку [PERSON] свідчать встановлені комісією під час службового розслідування та належними доказами підтверджені факти, що мали місце 31.01.2019, 07.02.2019, 10.02.2019 та 14.02.2019 і наявність дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани згідно з наказом № 84 від 08.07.2018, яке станом на 26 лютого 2019 року не знято. Зазначає, що 31.01.2019 о 02 год. 53 хв під час чергування [PERSON] на АЗС № 19, при перевірці ревізором товариства [PERSON] в касі виявлено нестачу коштів на суму 20 грн., що є прямим порушенням касової дисципліни. Зазначає, що дане порушення підтверджується поясненнями [PERSON] від 31.01.2019 та доповідною запискою ревізора [PERSON] від 01.02.2019. Крім того, вказує, що 07.02.2019 о 14 год. 08 хв., [PERSON] , працюючи на зміні на АЗС № 19 самовільно залишила місце чергування та приміщення магазину (операторної) вийшовши на вулицю, що є порушенням посадової інструкції оператора заправних станцій та наказу № 3 від 02.04.2018 «Про посилення заходів безпеки». Наголошує, що це порушення підтверджено поясненнями [PERSON] від 07.02.2019, доповідною запискою ревізора [PERSON] від 07.02.2019, актом про самовільне залишення місця чергування від 07.02.2019. Вказує, що 10 лютого 2019 року, [PERSON] працюючи на зміні (чергуванні) на АЗС №19 з невідомих прчини самовільно замкнула вхідні розсувні двері магазину (операторної), що перешкоджало нормальному функціонуванні АЗС та магазину і спричинило незручності для клієнтів та скарги з їх боку. Зазначає, що таке порушення зафіксоване поясненнями [PERSON] від 11.02.2019, а підтвердити надходження скарг від клієнтів у телефонному режимі відповідач не зміг. Також вказує, що 14.02.2019 о 20 год. 45 хв. [PERSON] ,, працюючи на зміні на АЗС № 19, здійснила відпуск палива великої кількості падаючим струменем, що є порушенням посадової інструкції, а саме: п. 4 п.п.4.1, п. 6.1 п.п 6.1.29 та суворо забороняється. Вказує, що дане порушення зафіксоване поясненнями [PERSON] , від 14.02.2019 та молодшого оператора [PERSON] від 18.02.2019. Зазначив, що для з?ясування обставин та перевірки фактів невиконання посадових обов?язків, порушення трудової дисципліни оператором заправних станцій АЗС № 19 [PERSON] , згідно з наказом № 17 від 14.02.2019, було створено комісію. Відповідно до акту комісії від 22.02.2019, за наслідками службового розслідування встановлено та підтверджено факти систематичного невиконання оператором заправних станцій АЗС №19 своїх посадових обовязків а також підпункту 3.1.3 пункту 3.1 розділу ІІІ правил внутрішнього трудового розпорядку. Стверджує, що з посадовою інструкцією оператора заправнихстанцій АЗС № 19 [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис в посадовій інструкції. Факт ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку зафіксовано в наказі про прийняття на роботу. Зазначає, що станом на 26 лютого 2019 року до позивача вже було застосовано заходи дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани, що є незнятим та свідчить про систематичне невиконання працівником своїх обов?язків. Зазначає, що до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення 28.02.2019 згідно з наказом № 19, що складений 26 лютого 2019 року. Підставою для звільнення позивача було неодноразове невиконання без поважних причин трудових обов?язків та порушень трудової дисципліни, що мають непоодинокий, систематичний характер та мали місце 31.01.2019, 07.02.2019, 10.02.2019, 14.02.2019. Наголошує, що перше порушення було вчинене та виявлене 31.01.2019, а тому дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовано не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Також зазначив, що преміювання працівників АЗС здійснюється згідно з наказом №1/2 від 01.04.2018 з метою посилення мотивації працівників до праці, забезпечення їх зацікавленості у результатх роботи АЗС, виходячи з обсягів реалізації пального на АЗС протягом звітного місяця. Наголошує, що ТОВ «ЛІНК ПРОМ» при звільненні [PERSON] жодних порушень не допустило, тому вважає вимоги [PERSON] в тому числі щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, безпідставними і просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третя особа на стороні відповідача керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНК ПРОМ" Чишій Ю. В. в судове засідання не з?явився, у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у ньому (а.с.83). Заслухавши пояснення, сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази надані сторонами на підтвердження вимог і заперечень, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що позивач, згідно наказу № 151-тр від 16.03.2018 (а.с.48) з 01 квітня 2018 року була прийнята на роботу оператором АЗС №19 у ТзОВ «ЛІНК ПРОМ», за переведенням з ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ», що підтверджено записом у трудовій книжці [PERSON] під № 33 (а.с.12) Наказом № 19 (розпорядження), що складений 26 лютого 2019 року (а.с.15) [PERSON] звільнено з 28 лютого 2019 з роботи оператора заправних станцій АЗС № 19 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. У пункті третьому частини першої статті 40 КЗпП України вказано, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Відповідно до положень статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Виходячи із норм чинного законодавства, для розірвання трудового договору на підставі пункту третього частини першої статті 40 КЗпП України, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов`язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Для застосування цієї підстави розірвання трудового договору важливим є невиконання працівником обов`язків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому не може вважатися порушенням трудової дисципліни невиконання обов`язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору. Цю підставу не можна застосовувати до працівника, який відмовився виконати незаконне розпорядження роботодавця, або за відмову виконання роботи, яка не входить до кола його посадових обов`язків, а також за дії, що не пов`язані з виконанням службових обов`язків. Пунктами 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 - 149 КЗпП України. Зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Судом встановлено, що наказом № 84 від 08.07.2018 по особовому складу (а.с. 49) оголошено догану оператору заправних станцій АЗС № 19 ТОВ «ЛІНК ПРОМ» [PERSON] та позбавлено її всіх видів заохочувальних виплат в розмірі 50 % в липні 2018 року за червень 2018 року за порушення трудової дисципліни, яке полягає у невиконані наказів Товариства та порушенні касової дисципліни. Підставою видачі наказу стали доповідна записка майстра АЗС № 19 Василюка від 03.07.2019 (а.с. 129) та акт службового розслідування від 08.07.2018 (а.с.128). Допитаний в якості свідка майстер АЗС 19 [PERSON] в судовому засіданні показав, що з 01.04.2018 працює майстром АЗС №19 ТОВ «ЛІНК ПРОМ». Зазначив, що конфліктних ситуацій з [PERSON] за період її роботи оператором АЗС 19 не було, скарг від клієнтів на роботу оператора [PERSON] не надходило. Проте вона ігнорувала його вказівки, як майстра АЗС та не дотримувалась наказів керівництва, за порушення яких була притягнута до дисциплінарної відповідальності наказом в липні 2018 року. Зокрема, він виявив допущене [PERSON] 21.06.2018, порушення вимог наказу № 3 від 02.04.2018 «Про посилення заходів безпеки», тобто залишення коштів на службове внесення менше 500 грн., а саме 438,22 що підтверджено службовим чеком і є порушенням п.3.2.4. та п.6.1.8 Посадової інструкції оператора заправних станцій. Крім того зазначив, що 29.06.2018 оператором АЗС [PERSON] проведено відкриття зміни після 00.10, а саме о 00.12, що підтверджується службовим чеком та є порушенням наказу Товариста № 8/1 від 17.05.2018 «Про покращення касової дисципліни на АЗС» та п.3.5.6. та 6.1.8 Посадової інструкції оператора АЗС. Свідок [PERSON] показав, що він повідомив про виявлені порушення керівництво Товариства, написавши на ім?я директора доповідну записку від 03.07.2018. (а.с.129). Як вбачається із доповідної записки начальника відділу кадрів Товариства «Лінк Пром» [PERSON] (а.с.130), вона в телефонному режимі повідомляла [PERSON] про необхідність надання до 08.07.2018 письмових пояснень з приводу порушень, про які зазначено у доповідній записці майстра АЗС [PERSON] від 03.07.2018, на що [PERSON] , відповіла відмовою. Судом встановлено, і ця обставина не спростована представником відповідача, що офіційного виклику до адміністрації товариства для відібрання пояснень з приводу порушень, про які зазначено у доповідній майстра від 03.07.2018. [PERSON] , позивачу [PERSON] відповідач не направляв, не ознайомив її з наказом № 80 від 06.07.2018 «Про створення комісії» з проведення розслідування по вказаних фактах, а на підставі доповідної майтра АЗС 19 [PERSON] від 03.07.2018 та доповідної записки складеної одноособово начальником відділу кадрів [PERSON] від 06.07.2018, не перевіривши об`єктивних причин відкриття касової зміни на 2 хвилини пізніше, що було зафіксовано автоматично, шляхом видрукування чеку, а також не з`ясувавши обставин залишення оператором коштів на службове внесення менше на 61.78 грн., не врахувавши попередню роботу [PERSON] та не взявши до уваги відсутність будь-яких наслідків таких недоліків у роботі, застосував до позивача такий суворий захід дисциплінарного стягнення як догана та позбавив її всіх видів заохочувальних виплат в розмірі 50 % в липні місяці 2018 за червень 2018. (а.с.49), що на думку суду, свідчить про невиправданий формалізм відповідача та присутність суб`єктивного фактору при вирішенні питання дисциплінарної відповідальності позивача наказом від 08.07.2018 № 84. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.06.2018 (справа № 714/395/17), при оспорюванні до суду наказу про звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, суд зобов`язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо у встановленому законом порядку. Лише правомірно накладені стягнення можуть ураховуватись і бути підставою для звільнення працівника за пунком 3 статті 40 КЗпП України. Тому, враховуючи встановлені під час перевірки судом наказу відповідача № 84 від 08.07.2018, наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що такий, з огляду на прийняття його з порушенням вимог ст.147-149 КЗпП України, безпідставно врахований в систему для звільнення [PERSON] Що стосується наведених представником відповідача у відзиві на позовну заяву фактів систематичного невиконання позивачем посадових обов`язків та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, які слугували підставою для звільнення [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України, то суд, на підставі досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказів, встановив дійсні обставини справи та прийшов до такого висновку. Стосовно порушення [PERSON] касової дисципліни, яке виявлено ревізором [PERSON] під час перевірки 31.01.2019 на АЗС 19, зокрема нестачі коштів в касі в сумі 20 грн., судом, з показань свідка [PERSON] встановлено, що 31.01.2019 він виїзджав на перевірку АЗС №19. Вказав, що 31.01.2019 проводилась нічна перевірка, яка розпочалася після другої години ночі. В цю ж ніч, тобто 31.01.2019, а не 10.02.2019, як помилково вказує відповідач, ревізор [PERSON] виявив, що автоматичні вхідні двері в приміщення АЗС 19 зачинені, а перерахувши готівку в касі, він встановив нестачу в сумі 20 грн. при допустимій нестачі одна гривня. Свідок [PERSON] підтвердив, що коли він після перевірки території АЗС, повернувся в приміщення операторної, то [PERSON] показала смітник, де знаходились 20 грн., однак він цієї обставини не врахував, наголосивши, що нестача вже зафіксована. Вказує, що позивач запевнила його, що вхідні двері зачинені з дозволу директора, тому він у своїй доповідній від 01.02.2019 не вказував про цей факт, а лише повідомив керівництво про нестачу, незважаючи на це, що кошти в сумі 20 грн. на момент завершення перевірки вже були наявні в касі АЗС і по фінансових документах за 31.01.2019 розбіжностей виявлено не було. Свідок також підтвердив, що разом з ревізором [PERSON] 07.02.2019 проводив перевірку на АЗС-19 і жодних недоліків в роботі оператора [PERSON] , яка була на зміні, виявлено не було. Коли вони з [PERSON] автомобілем поверталися з іншої АЗС в місті Нововолинську, то з автодороги, їдучи в напрямку міста Володимир-Волинський, зауважили, що оператор [PERSON] вийшла на територію АЗС і розмовляла по мобільному телефону, що заборонено посадовою інструкцією. Свідок [PERSON] показав, що вони з [PERSON] продовжили рух, а зупинившись за метрів 300-400 від АЗС 19, без відома [PERSON] , склали акт про те, що вона, перебуваючи на зміні (чергуванні), самовільно залишила місце чергування та приміщення операторної, вийшовши на вулицю. В телефонному режимі, він, [PERSON] , доручив майстру АЗС 19 [PERSON] відібрати письмове пояснення у [PERSON] , з приводу залишення місця чергування, у якому позивач 07.02.2019 зазначила, що цього числа, за відсутності клієнтів на АЗС, вийшла на 2 хвилини, щоб поговорити по сімейних обставинах. Свідок підтвердив в суді, що питання справності вхідних дверей відноситься до компетенції технічної служби, а не до посадових обов`язків оператора. Зазначив, що йому особисто невідомо, чи надходили в телефонному режимі скарги від клієнтів АЗС до керівництва Товариства з приводу того, що на АЗС в нічний час були закриті вхідні двері. Підтвердив, що за останніх два роки його роботи ревізором АЗС, претензій до [PERSON] не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив показання свідка [PERSON] та пояснив, що він, як ревізор ТОВ «Лінк Пром» 07.02.2019 був на плановій перевірці АЗС №19. Ніяких порушень у роботі оператора [PERSON] , в цей день виявлено не було. Вказав, що тільки після перевірки на АЗС, по дорозі з іншої АЗС, де вони також проводили перевірку, він спостерігав з автомобіля, в якому рухався по вулиці Промисловій в місті Нововолинську в напрямку міста Володимир-Волинський, як оператор [PERSON] знаходилась на території АЗС. Зазначив, що в цей час на АЗС також перебувала товарознавець. Підтвердив, що акт ревізор [PERSON] та він складали у відсутності [PERSON] поза межами АЗС 19. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що раніше працював оператором АЗС Укрнафта, а з 01.04.2018 є майстром АЗС №19 ТОВ «ЛІНК ПРОМ». Зазначив, що конфліктних ситуацій з [PERSON] в період її роботи оператором АЗС 19 не було, скарг від клієнтів на роботу оператора [PERSON] не надходило. Проте вона ігнорувала його вказівки, як майстра АЗС та не реагувала на його зауваження стосовно дотримання вимог інструкції. Зазначив, що він особисто 27.02.2019 вручив [PERSON] запрошення до відділу кадрів, не відкриваючи листа. Пояснив, що в липні 2018 року до [PERSON] застосовувалось дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання двох розпоряджень по касовій дисципліні і заходах безпеки. Зазначив, що [PERSON] працювала по графіку: 24 год. роботи і три дні вихідні. По роботі до неї претензій не було. Порушення касової дисципліни за яке до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани полягало в тому, що вона відкрила зміну із запізненням на 2 хвилини, що було встановлено під час перевірки фіскальних касових чеків. Крім того, документально було зафіксовано невідповідність суми службового вкладення в касі, оскльки згідно з розпорядженням керівництва повинно бути 500 грн на залишку, а в неї виявилось на 64 грн. менше. Зазначив, що йому особисто клієнти не скаржилися, що двері були зачинені. Також не повідомив суду чи мали місце негативні наслідки для підприємства внаслідок того, що на службове внесення [PERSON] залишила 438.22 грн., не 500 грн., в тому числі стосовно неможливості видати здачу клієнтам, що припускав у своїх поясненнях представник відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він більше трьох років працював на заправці у зміні з позивачем. Зазначив, що скарг з боку клієнтів на роботу оператора [PERSON] , не було. Обов`язки виконувались нею згідно з посадовою інструкцією. Вказав, що вхідні двері приміщення АЗС «клинили». Йому стало відомо, що [PERSON] звільнили за дисциплінарне порушення. Наголосив, що порушень позивач не допускала. Показав, що заправкою керував майстер [PERSON] , з яким у позивача були не дружні відносини. Вважає, що [PERSON] звільнили незаконно. Також підтвердив, що ніколи не здійснювали заправку пального у пластмасову тару. Після того, як [PERSON] заправила 2000 літрів у металічні бочки, то керівництво заборонило здійснювати заправку в бочки, хоча раніше так робили часто. Свідок показав, що в зміну 11.02.2019, у [PERSON] ніяких проблем з клієнтами АЗС не було. Свідок [PERSON] показала, що вона працює товарознавцем на АЗС № 19 з 06.06.2018 з графіком роботи з 08 год. до 17 год. з обідньою перервою. В її обов`язки входить прийом продовольчих та промислових товарів в магазин АЗС. Вказала, що клієнт розраховується з оператором, всі операції обліковуються через комп`ютер. Раніше вона користувалася комп`ютером оператора, тепер їй встановили особистий. Вказала, що їй невідомо, чому звільнили позивача. Також підтвердила ту обставину, що [PERSON] виходила на територію АЗС на нетривалий час, щоб зробити телефонний дзвінок. За цей час нічого не сталося, клієнтів не було ні на АЗС ні в магазині, що знаходиться в приміщенні АЗС. Крім того підтвердила, що двері на АЗС працювали не справно. Скарг від клієнтів щодо закритих дверей в нічний час, не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що їй, як інспектору з кадрів відомо, що до оператора АЗС 19 [PERSON] застосовувалося дисциплінарне стягнення у виді догани, пізніше були нові систематичні порушення і керівник товариства прийняв рішення звільнити [PERSON] з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України з 28.02.2019. Наказ був складений 26 лютого 2019 року. Підтвердила, що [PERSON] було запрошено у відділ кадрів в місто Луцьк, де вона, як інспектор з кадрів ознайомила позивача з наказом про звільнення та вручила [PERSON] його копію під розписку. [PERSON] також отримала розрахунковий лист. Вказала, що зачитала позивачу вголос підставу звільнення, а саме за систематичне невиконання посадових обов`язків. В день звільнення 28.02.2019 отримала трудову книжку. Наказ (розпорядження) № 19 про звільненя позивача був на типовому бланку, [PERSON] його прочитала та розписалась про отримання копії. Другий наказ, що також під № 19 від 26.02.2019 «По особовому складу про звільнення з роботи», вона також намагалася вручити [PERSON] , однак від підпису про отримання його копії позивач відмовилась, про що було складено акт (а.с.103). У акті зазначалося, що [PERSON] ознайомлено з наказом «По особовому складу про звільнення з роботи», шляхом його зачитування вголос. Свідок показала, що перед звільненням директор «Лінк Пром» Чишій Ю.В. пропонував позивачу надати пояснення з приводу невиконаня посадової інструкції та порушень трудової дисципліни, про що виготовлялось повідомлення від 15.02.2019. За висновками комісії, створеної наказом директора ТОВ «ЛІНК ПРОМ» від 14.02.2019 за №17, 22.02.2019 було складено акт про систематичне, без поважних причин, невиконання своїх обов`язків оператором АЗС 19 [PERSON] . На засідання комісії, [PERSON] не запрошувалась. Свідок зазначила, що питання звільнення працівників особисто вирішує керівник. Згідно з наказом №17 від 14 лютого 2019 року «По особовому складу» Про створення комісії (а.с.58), за результатами розгляду доповідних записок ревізора [PERSON] від 01.02.2019 та 07.02.2019 щодо невиконання оператором заправних станцій АЗС № 19 [PERSON] посадових обов`язків та порушення трудової дисципліни, було створено комісію з проведення перевірки наведених фактів в складі інженера з експлуатації АЗС [PERSON] , юрисконсульта Понедільника І.А. та інспектора з кадрів [PERSON] 15 лютого 2019 року ТзОВ «ЛІНК ПРОМ» надіслав позивачу повідомлення про необхідність надати письмові пояснення по фактах, що мали місце під час чергування останньої на АЗС (а.с.75) Актом від 20.02.2019 (а.с.76) зафіксовано відмову [PERSON] отримати вказане повідомлення та надати письмові пояснення, з мотивів, що по кожному випадку позивач надавала письмові пояснення окремо відразу після надходженя такої вимоги від керівництва. Позивач [PERSON] не заперечила в суді, що 20.02.2019 на АЗС 19 приїзджав директор Товариста Чишій Ю. В. і пропонував їй надати пояснення з приводу порушень за 31.01.2019, 07.02.2019, а також стосовно самовільного закриття дверей, згідно з поясненнями [PERSON] від 11.02.2019 та відпуску палива у великій кількості падаючим струменем 14.02.2019, на що йона відмовилась, мотивуючи тим, що по кожному факту вже надавала письмові пояснення раніше. При цьому позивач наголосила, що на АЗС №19 приїзджав одноособово директор Товариства Чишій Ю .В. , а акт про те, що вона на його пропозицію надати пояснення, відповіла мотивованою відмовою, складений за участі інженера з експлуатації АЗС [PERSON] , який в цей час був відсутній на АЗС-19 в місті Нововолинську, що в черговий раз підтверджує допущення порушень стосовно порядку та підстав звільнення особи з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України. Твердження позивача про те, що вона по кожному випадку, який був розцінений відповідачем як порушення працівником трудових обов`язків та невиконанням посадової інструкції, надавала пояснення на вимогу керівництва, підтверджується доказами, зокрема копіями пояснюючих [PERSON] , які досліджені судом (а.с.50, а.с.52. а.с.55 та а.с.56). Відповідач у акті від 22.02.2019 посилається на вказані пояснюючі, як на доказ, що підтверджує порушення зі сторони [PERSON] , хоча позивач у своїх поясненнях детально описує фактичні обставини подій, що мали місце, які на її думку не свідчать про невиконання особою покладених на неї посадових обов`язків. Не з`ясувавши фактичних обставин, не спростувавши пояснень оператора, відповідач, формально констатуючи виявлені недоліки, не викликавши на засідання комісії з розслідування виявлених порушень, [PERSON] , що відбулось 22.02.2019, через майстра АЗС 19 [PERSON] вручив позивачу 27.02.2019 виклик, з якого вбачається, що їй 28.02.2019 необхідно прибути до Товариства в зв`язку із проведенням службового розслідування по факту порушення трудової дисципліни (а.с.23). При цьому, фактично розслідування станом на 28 лютого 2019 вже було завершено, оскільки наказ про звільнення [PERSON] за п.3 ст.40 КзПП України був складений 26.02.2019 року. В судовому засіданні досліджено пояснюючу [PERSON] від 31.01.2019, зміст якої відповідає твердженням позивача в суді стосовно виявлення нею купюри номіналом 20 грн. у ящику для сміття, відразу після перевірки проведеної ревізором та повідомлення його про цей факт в період перебування на АЗС 19. Вказану обставину підтвердив в суді допитаний як свідок ревізор [PERSON] , пояснивши, що не міг врахувати факт відшукання коштів оператором відразу по закінченні перерахунку в касів, оскільки нестачу вже зафіксував. Окрім доповідної ревізора, жодними документами бухгалтерської звітності, інвентаризаційними відомостями, нестачі у касі АЗС 19 за 31.01.2019, виявлено не було. На думку суду, з врахуванням встановлених обставин перевірки 31.01.2019, фіксація її результатів доповідною запискою ревізора, без проведення інвентаризації чи документальної перевірки та без спростування письмових пояснень оператора, не може слугувати беззаперечним доказом порушення позивачем касової дисципліни, яке відповідачем безпідставно трактується, як порушення вимог посадової інструкції. Також вказано що 07.02.2019 о 02 годині 08 хв. оператор заправних станцій АЗС №19 [PERSON] , працюючи на зміні, самовільно залишила місце чергування та приміщення магазину (операторної), вийшовши на вулицю, що є порушенням посадової інструкції оператора заправної станції та наказу №3 від 02.04.2018. «Про посилення заходів безпеки». Вказано, що даний факт зафіксовано поясненнями [PERSON] від 07.02.2019 та доповідною запискою [PERSON] від 07.02.2019 (а.с. 52,53) і актом про самовільне залишення місця чергування від 07.02.2019. (а.с. 54). З показань свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що вони з траси, рухаючись в автомобілі в напрямку міста Володимир-Волинський, о 14 годині 08 хвилин, 07.02.2019, виявили, що оператор АЗС 19 [PERSON] самовільно залишила робоче місце і вийшла на вулицю. Позивач не заперечила той факт, що вона дійсно на 1-2 хвилини вийшла з приміщення операторної за відсутності на АЗС клієнтів, оскільки змушена була зробити дзвінок по сімейних обставинах. У акті, на який посилається відповідач, що складений ревізорами за відсутності [PERSON] поза межами АЗС 19, посадові особи лише вказують, що [PERSON] самовільно залишила робоче місце, не зазначаючи скільки часу оператор була відсутня у приміщенні операторної, чи були негативні наслідки, пов`язані з її нетривалою відсутністю на робочому місці, зокрема скарги клієнтів, чи відвідувачів магазину АЗС. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, у акті службового розслідування від 22.02.2019 відповідачем зазначена інформація яка не відповідає дійсності та свідчить про суб`єктивну складову та упередженість керівництва у прийнятті рішення стосовно звільнення [PERSON] з роботи на підстві п.3 ст.40 КЗпП України. Так, комісія встановила, що оператором заправних станцій АЗС №19 [PERSON] , працюючи на зміні, 10.02.2019, з невідомих причин було самовільно замкнуто вхідні розсувні двері операторної, що перешкоджало нормальному функціонуванні АЗС та магазину і спричиняло незручності для клієнтів та скарги з їх боку. Судом з копій табелю обліку використання робочого часу, що надані відповідачем, встановлено, що у [PERSON] 10.02.2019 був вихідним днем, а на зміні вона перебувала 11.02.2019 і цього дня написала пояснюючу (а.с.55), де вказала, що вхідні двері погано працюють і закривалися для безпеки. Вказану обставину позивач підтвердила в суді, посилаючись на письмові відмітки, які зроблені у журналі прийому передачі зміни (а.с.195-199) стосовно несправності автоматичних вхідних дверей АЗС, що тривалий час залишались без реагування з боку керівництва та технічної служби товариства. При цьому позивач наголосила, що вхідні двері для безпеки були закриті в нічний час 31.01.2019, за відсутності клієнтів, а наявність скарг в телефонному режимі з цього приводу до керівництва товариства зранку 01.02.2019 підтвердив лише допитаний в якості свідка інженер з експлуатації АЗС та АГЗС [PERSON] , не надавши при цьому суду належних доказів фіксації таких дзвінків та не вказавши номерів службового телефону товариства, на які ці звернення могли бути прийняті. Свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили пояснення позивача стосовно несправності вхідних дверей приміщення АЗС та відсутності скарг клієнтів АЗС стосовно закриття дверей у нічний час. Крім того, а акті від 22.02.2019 комісія зазначає, що 14.02.2019 о 20 год. 45 хв. оператором АЗС №19 [PERSON] було здійснено відпуск палива великої кількості падаючим струменем, що є порушенням посадової інструкції та суворо забороняється. Зазначено, що даний факт зафіксовано поясненнями [PERSON] від 14.02.2019 та молодшого оператора [PERSON] від 18.02.2019 (а.с. 56,57). З чеків наданих відповідачем (а.с.216-222) судом встановлено, що 14.02.2019 на АЗС -19, яка розташована за адресою вул. Промислова, 2а, м. Нововолинськ зроблений відпуск палива в декілька прийомів, зокрема: перший в кількості 60 л, другий - 60 л, третій - 500 л, четвертий - 800 л, та п`ятий - 580 л, поетапно з роздруківкою фіскальних чеків. Допитаний з цього приводу судом свідок [PERSON] показав, що писав за вказівкою майстра лише одне пояснення стосовно відпуску палива в бочки. У письмових поясненнях вказав, що до колонки на заправку приїхав великий бус, який мав багато металічної тари на 200, 300, 400 літрів. Водій пішов до оператора і сказав відпустити бензин в металічну тару. Свідок підтвердив, що він здійснював через пістолет відпуск бензину в бочки з перервами. Наголосив, що оператор включала та виключала колонку, бачила через вікно, що він заправляє в металічну тару. По часу відпуск всієї кількості пального зайняв біля 30 хвилин. Ствердив, що за цей час нічого на АЗС не сталося. На наступний день майстер [PERSON] дав вказівку писати пояснення, під час здійснення відпуску пального в металеві бочки, майстер присутній не був. Зазначив, що з 12 до 13 год. у нього обідня перерва, оператор обідає на місці. Оператор працює через віконце. Зазначив, що коли працювала [PERSON] на АЗС 19 віконця у приміщенні АЗС не було і клієнт заходив в приміщення через двері. Вказав, що з 8 год до 17 год. на АЗС є товарознавець. Свідок також підтвердив, що на вхідних дверях АЗС, датчик не спрацьовував. Двері самовільно відкривалися, відремонтували їх не відразу. Ствердив, що в пластмасову тару пальне не заправляють. Вказав, що 14.02.2019 відпустили 2000 л палива. Заливали в металеві бочки, позивач переконалася, що бочки металеві. Клієнт не повідомив йому, що заправляє 2000 літрів. Спочатку заправили 60 л, потім 500 л і так до необхідної кількості. Зазначив, що паливна картка клієнта може бути і на 20000 літрів. Свідок [PERSON] в суді підтвердив, що працюючи тривалий час молодшим оператором у зміні з оператором АЗС [PERSON] , у нього ніяких зауважень до її роботи не було. Ствердив, що вона нормально виконувала свої обов`язки. Пояснив, що на АЗС керував майстер [PERSON] Зазначив що в обов`язки молодшого оператора входить заправляти автомобілі, прибирати приміщення, слідкувати за порядком на території АЗС. Про відсутність претензій до виконання своїх обов`язків [PERSON] зі сторони клієнтів АЗС, відсутність скарг на її роботу ствердив в суді і свідок [PERSON] , який працював молодшим оператором АЗС. Він також показав суду, що на АЗС здійснювався відпуск пального у металеву ємкість і стосовно заправки великої кількості пального ніколи не виникало питань. Про заправку падаючим струменем йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] в суді, як інженер з експлуатації АЗС повідомив, що заправка великою кількістю пального падаючим струменем може призвести до вибуху на АЗС та інших негативних наслідків. Конкретно щодо наслідків відпуску великої кількості пального на зміні [PERSON] падаючим струменем 14.02.2019, йому не відомо, але припускає, що таке могло статися. З досліджених в судовому засіданні копій фіскальних чеків АЗС 19 від 14.02.2019 встановлено, що відпуск пального здійснювався автоматично п`ять разів окремо з перервами в період часу з 20.55 до 21.25 по 60 літрів, 60 літрів, 500 літрів, 800 літрів, 580 літрів. Докази на підтвердження того, яка кількість пального підпадає під критерій великої кількості, стороною відповідача суду не надано. Стосовно поняття падаючого струменя, то судом з показань свідків [PERSON] та [PERSON] , в безпосередні обов`язки яких входить здійснення заправки пальним, встановлено, що вони з паливно роздавальної колонки за допомогою пістолета заправочного здійснюють заправку, в тому числі в металеві ємкості, після того як оператор включає відпуск пального автоматично. При цьому ніколи не виникало небезпечних ситуацій, в тому числі таких, що загрожували безпеці на АЗС. У акті від 22.02.2019 вказано, що [PERSON] систематично без поважних причин не виконувала своїх обов`язків, покладених посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Така поведінка працівника веде до нанесення матеріальних збитків товариству. (а.с.59) Як вбачається з копії наказу № 19 від 26.02.2019 По особовому складу по звільнення з роботи (а.с.102) оператора заправних станцій АЗС №19 [PERSON] звільнено за систематичне невиконання своїх трудових обов`язків без поважних причин (п.3 ст. 40 КЗпП України) з 28 лютого 2019 року. На зворотньому боці копії наказу №19 від 26.02.2019 По особовому складу по звільнення з роботи (а.с.102) оператора заправних станцій АЗС №19 [PERSON] за систематичне невиконання своїх трудових обов`язків без поважних причин (п.3 ст. 40 КЗпП України) з 28 лютого 2019 року міститься розписка про ознайомлення [PERSON] з наказом №19 від 26.02.2019, дата ознайомлення вказана 28.02.2019. Однак у наданому на вимогу суду відповідачем та оглянутому в судовому засіданні оригіналі цього наказу №19 від 26.02.2019, на зворотньому боці така розписка [PERSON] відсутня (а.с.157). В судовому засіданні представник відповідача з цього приводу пояснив, що під час виготовлення копії наказу №19 від 26.02.2019 «По особовому складу про звільнення з роботи», який було долучено до заперечень на позов, на зворотній стороні виконавцем помилково зроблено ксерокопію відмітки про ознайомлення [PERSON] з наказом (розпорядження) № 19 від 26.02.2019 «Про припинення трудового договору (контракту)». Стверджує, що розписка [PERSON] свідчить про ознайомлення її з наказом про припинення трудового договору. Згідно з актом, складеним інспектором з кадрів [PERSON] в присутності бухгалтера [PERSON] , від 28.02.2019 (а.с.103) [PERSON] ознайомлено з наказом №19 по особовому складу та актом комісії від 22.02.2019, шляхом їх зачитування вголос в присутності позивача. Вказано, що від підписання акта комісії від 22.02.2019 та отримання копії наказу № 19 від 26.02.2019 по особовому складу, [PERSON] відмовилась. Судом встановлено, що [PERSON] викликалась у відділ кадрів товариства в зв`язку із проведенням службового розслідування по факту порушення трудової дисципліни, однак цього дня їй відразу було вручено наказ (розпорядження) про звільненя, що складений 26.02.2019, заповнену трудову книжку та проведено повний розрахунок. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що у наказах про звільнення [PERSON] від 26.02.2019 відсутні посилання на конкретні обставини (факти), що свідчать про систематичне невиконання позивачем службових обов`язків і порушення трудової дисципліни, не вказано за який конкретно дисциплінарний вчинок її притягнуто до відповідальності, які дії особи були протиправними та до яких негативних наслідків це призвело. Відповідач припускає настання негативних наслідків і у акті вказує, що така поведінка працівника веде до нанесення матеріальних збитків товаристу, але ці припущення, на думку суду, не можуть бути взяті до уваги роботодавцем при вирішенні питання про звільнення особи за пунктом третім статті 40 КЗпП України. Звільнити співробітника за систематичне невиконання обов`язків покладених на нього трудовим договором і правилами трудового розпорядку роботодавець може тільки у тому випадку якщо є докази порушень з боку співробітника які призвели до завдання шкоди підприємству (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі №336/3679/17). Разом з тим навіть у випадку конкретизації роботодавцем та доведеності порушення трудової дисципліни з боку позивача обраний вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи не можна визнати таким, що відповідає тяжкості проступку, оскільки відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що від вказаних дій позивача для роботодавця або інших осіб настали негативні наслідки, була заподіяна шкода, застосовані певні санкції, тощо. На думку суду, з врахуванням встановлених під час судового розгляду фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів, вказаних вимог роботодавець при прийнятті рішення про звільнення [PERSON] з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України, не дотримався, застосувавши до позивача за формальних обставин таке суворе дисциплінарне стягнення, як звільнення з роботи. Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Довідкою ТзОВ «ЛІНК ПРОМ» від 15.03.2019 (а.с.91) встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 284,85 грн. Враховуючи вищевикладене, суд визнає незаконним та приходить до висновку про необхідність скасування наказу (розпорядження) № 19 керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНК ПРОМ" від 26.02.2019, яким звільнено [PERSON] з роботи оператора заправних станцій згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку з 28 лютого 2019 року та наказу №19 від 26.02.2019 "По особовому складу" про звільнення [PERSON] з роботи за систематичне невиконання своїх трудових обов`язків без поважних причин згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП з 28 лютого 2019 року та поновити [PERSON] на роботі оператора заправних станцій № 19 з ТзОВ "ЛІНК ПРОМ" з 28 лютого 2019 року. При постановленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується відповідно до "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМ України №100 від 08.02.1995 року. Час вимушеного прогулу [PERSON] станом на 05.09.2019 року складає 127 днів. Стягуючи з ТзОВ «ЛІНК ПРОМ» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку, що стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу без урахування податків і обов`язкових платежів за період з 28 лютого 2019 року по 05 вересня 2019 року (дата постановлення рішення) у розмірі 36175,95 коп., із розрахунку 284,85 грн. (середньодення заробітна плата) х 127 днів = 36175,95 грн. Згідно з довідкою від 14.01.2019 (а.с.92) [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Нововолинській міській філії Волинського обласного центру з 06.03.2019 по даний час Свідок [PERSON] своїми показаннями в судовому засіданні підтвердила факт спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок незаконного звільнення з роботи. Так вона вказала, що позивач дуже переживала з цього приводу, у неї погіршився стан здоров?я, піднімався артеріальний тиск, неодноразово їй викликали швидку, зверталася за допомогою до лікаря невропатолога з приводу нервового зриву, гіпертонії та до сімейного лікаря. Позивач скаржилася на біль в області серця. Зазначила, що вважає звільнення [PERSON] незаконним, оскільки позивач на думку свідка, не допускала порушень трудової дисципліни. Крім того, вказала, що у позивача є труднощі з працевлаштуванням через підстави звільнення, що зазначені відповідачем у трудовій книжці [PERSON] . На даний час позивач перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітня. Позивач надала суду копії медичної картки [PERSON] , (а.с.26-27, )якою підтвердила обставини наведені у позові стосовно обґрунтування вимог про стягнення завданої незаконним звільненням з роботи моральної шкоди. Досліджені докази, зокрема дані медичних документів, якими підтверджено, що [PERSON] після звільнення з роботи, на початку березня 2019 року зверталася за медичною допомогою з діагнозом реакція на стрес і показання свідка [PERSON] дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка полягає у порушенні її трудових прав, і з врахуванням обставин, що доведені позивачем, беручи до уваги глибину моральних страждань, їх тривалість, виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача слід стягнути 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди. На підставі статті 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає вимога про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., що підтверджується документально та 768,40 сплаченого судового збору (а.с.1, 32-34). Також суд стягує з відповідача в дохід держави 1536,80 грн. судового збору Згідно статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Outcome: partial