Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, який, із урахуванням уточнень, обґрунтовується тим, що 12 липня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») й [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11183102000 за яким останній надано в кредит - 75 000 доларів Сполучених Штатів Америки (далі - США) до 12 липня 2017 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року № 11183102000 між АКІБ «УкрСиббанк» й [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір від 12 липня 2007 року № 58370, за яким банківській установі в іпотеку передано квартиру [ADDRESS]. Взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором відповідачем [PERSON] виконувалися неналежним чином, у зв'язку із чим утворилася заборгованість за цим правочином, яка станом на 17 червня 2015 року становить - 24 896 доларів 13 центів США й 48 163 грн. 14 коп. Просить суд у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року № 11183102000 у розмірі 24 896 доларів 13 центів США та 48 163 грн. 14 коп. та відповідно до іпотечного договору від 12 липня 2007 року № 58370 звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (загальною площею 55,80 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м.) шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV із встановленням початкової ціни продажу предмета іпотеки у розмірі не менше 530 250 грн. 00 коп. (т.2, а.с. 42-47). У судовому засіданні представники позивача ПАТ «УкрСиббанк» Решетнік Ю.І., Суворова С.І., Авхачова К.С. підтримали заявлені позовні вимоги й просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] від свого імені та в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] від свого імені та в інтересах малолітнього [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову. При цьому вони пояснили, що заборгованість по кредитному договору ними погашається по мірі можливості, від взятих зобов'язань вони не відмовляються. У судовому засіданні представник третьої особи Броварської міської ради Київської області як органу опіки та піклування Сундук Л.І. заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що у квартирі проживають малолітні діти. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») й [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11183102000 (т.1, а.с.8). За цим правочином АКІБ «УкрСиббанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі - 75 000 доларів 00 центів США, що дорівнює еквіваленту - 378 750 грн. 00 коп., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах зазначених у договорі, але не пізніше 12 липня 2017 року. За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процента ставка встановлена у розмірі 13,2% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. Нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, або фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору. Строк сплати процентів: з 01 по 12 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника банком приймається застава нерухомості, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS] згідно із договором іпотеки від 12 липня 2007 року № 58370. Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року № 11183102000 визначено графік погашення кредиту (т.1, а.с.13). Додатковою угодою № 1 від 08 жовтня 2010 року до зазначеного вище договору визначено із 08 жовтня 2010 року процентну ставку за використання кредитних коштів в розмірі 13% річних в доларах США (т.1, а.с.16). 12 липня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» й [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір № 58370 (т.1, а.с.17). За цим правочином іпотекодавці передали іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме, двокімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю - 530 250 грн. 00 коп. в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року № 11183102000 (т.1, а.с. 17-22). Через неналежне виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року № 11183102000 у позичальника утворилася заборгованість, у зв'язку із чим ПАТ «УкрСиббанк» направило [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] письмові вимоги про необхідність погашення заборгованості із попередженням про можливість задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1, а.с. 53, 55, 57, 59, 61, 63). Заборгованість не була погашена, у зв'язку із чим ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом за захистом порушених прав. Із довідки-розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року № 11183102000 видно, що станом на 17 червня 2015 року заборгованість за кредитом становить - 24 823 доларів США 05 центів (549 774 грн. 43 коп.), заборгованість по процентах за користування кредитом - 73 долари 08 центів США (1 618 грн. 56 коп.), а всього - 24 896 доларів 13 центів США (551 392 грн. 99 коп.). Пеня за прострочення сплати кредиту - 46 018 грн. 13 коп. Пеня за прострочення сплати процентів - 2 145 грн. 01 коп. Всього - 48 163 грн. 14 коп. Курс НБУ (долар США) на 17 червня 2015 року - 22,147739000 грн. (т.1, а.с. 218 - 225). У статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). У частині першій статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із вимогами статті 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом норм статті 589 ЦК України, частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки та задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. У частинах першій та другій статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частинами першою, третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. За змістом частини другої статті 35 Закону України "Про іпотеку" положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. У частині першій статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до частини першої статті 591 ЦК України, частини першої статті 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звернене стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року № 11183102000, забезпечених іпотекою нерухомого майна, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", що набрав чинності 07 червня 2014 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя та загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує для квартири 140 кв.м. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Із змісту іпотечного договору від 12 липня 2007 року видно, що предметом іпотеки є належна [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності двокімнатна квартира [ADDRESS] (загальною площею 55,80 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м.). Дана квартира є предметом іпотеки за кредитним договором, наданим відповідачу [PERSON] в іноземній валюті. Із копії паспорта відповідача [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т.2, а.с.31). У частині першій статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Виходячи із наведеного, суд вважає, що на предмет іпотеки - належну відповідачам двокімнатну квартиру [ADDRESS] (загальною площею 55,80 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м.), поширюються положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", у зв'язку з чим на період дії встановленого цим Законом мораторію рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки виконанню не підлягає.

Outcome: approved