Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

у червні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування своїх вимог позивач псоилається на те, що 07 серпня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] лютого 2015 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб розірвано. Дитина проживає з нею. Відповідач життям дитини не цікавляться, її вихованням та утриманням не займається, матеріально не допомагає дитині. Також позивач просить стягнути з відповідача аліментів, посилаючись на те, що дитина перебуває на її утриманні, а відповідач, який є забезпеченою особою, жодної допомоги не надає. Просила суд ухвалити рішення, яким: позбавити відповідача батьківських прав щодо їх дитини та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], 2014 року народження, аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Пояснили суду, що сторони почали проживати окремо під час вагітності позивача. [PERSON] не цікавився донькою, кошти на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Представник третьої особи - служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, надала висновок № 100-0225 від 12.08.2015 р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 11). 07 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 07 серпня 2013 року (а.с. 10). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 15-16). Позивач зазначає, що дитина проживає з позивачем. Згідно довідки форми 3, виданої 22 травня 2015 року КП "Голосіївжитлосервіс" м. Києва, малолітня [PERSON], 2014 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 14) Звертаючись в суд з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, позивач зазначала, що дитина проживає з нею, відповідач життям дочки не цікавиться, її вихованням та утриманням не займається, матеріально не допомагає. Позивач на підтвердження своїх вимог посилалась на письмові докази. З наданої суду довідки з Комерційного некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" Голосіївського району м. Києва від 08.06.2015 р. вбачається, що [PERSON], 2014 року народження, з народження перебувала під наглядом педіатрів амбулаторії № 3 КНП "ЦПМСД№1" Голосіївського району. Дитина відвідує поліклініку разом з матір"ю. При патронажі додому за викликом лікаря батька [PERSON] у квартирі не спостерігали, окремо здоров"ям дитини у лікувальному закладі останній ніколи не цікавився. Місце проживання та перебування відповідача невідоме. Позивач пояснила, що після припинення шлюбних відносин [PERSON] ймовірно поїхав проживати в країну свого походження - Грузію. Відсутність відповідача за місцем реєстрації в Україні за адресою проживання доньки: [ADDRESS], підтверджується актами ЖЕД 107, складеними 19.05.2015 р., 05.06.2015 р., 16.07.2015 р. та інформацією Центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді Голосіївського району. З висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 12 серпня 2015 року № 100-10225, вбачається, що орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON], 2014 року народження. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, враховуючи вік дитини та її інтереси, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї доньки [PERSON], 2014 року народження, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав та задоволення позовних вимог. Позивач також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 гривень щомісяця. Зазначає, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини та має мінливий дохід. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання законом не віднесено до обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Такий факт не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Позивач не надавала суду перелік витрат на утримання дитини, їх доцільність та вартість. За таких обставин, враховуючи вік дитини, факт її перебування на утриманні позивача, а також мінливий дохід відповідача, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки в розмірі 3000 гривень щомісяця, оскільки відповідач є працездатною особою та має рівні обов'язки з позивачем по утриманню дитини. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вимога про стягнення аліментів заявлена позивачем 02 червня 2015 року (а.с.2). З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved