Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить: Позбавити [PERSON] [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] батьківських прав щодо [PERSON] [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, також просила слухати справу без її участі та без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вона обґрунтовується, суду не надала, про час та місце розгляду справи Відповідачка повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник Управління Служб у Справах дітей Департаменту праці та Соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, надіславши до суду відповідну заяву з проханням слухати справу за його відсутністю відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст..164 СК мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON] [INFO]. [PERSON] та відповідачка у зареєстрованому шлюбі не перебувають, проживають окремо. Рішенням Харківської міської ради від 01.06.2016 року № 352 визначено місце проживання [PERSON] з, [PERSON] Наразі дитина проживає разом з [PERSON], знаходиться на його повному утриманні. Позивач забезпечує їй належне піклування і догляд. Так, після народження [PERSON] тимчасово мешкала з [PERSON], яка не маючи свого житла проживала у готелі. Протягом відповідного часу [PERSON] неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки, внаслідок чого [PERSON] за вимогою та умовлянням лікарів була госпіталізована до Багатопрофільного медичного центру (Університетська клініка № 1) ОНМедУ. Під час перебування у лікарні 04.02.2016 - 12.02.2016 [PERSON] був встановлений наступний діагноз:білково-енергетична недостатність І ст., інфекція сечовивідних шляхів, гіпохромна анемія легкого ступня тяжкості. Фактично [PERSON] мала досить низьку вагу для свого віку, недостатній розвиток для свого віку та загальний стан середнього ступеня тяжкості. З 14.02.2016 року за зверненням позивача - [PERSON] перебуває під наглядом фахівців КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №23". Так, відповідно до довідки № 480 від 15.04.2016 КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №23" [PERSON] прибула з м. Одеса у супроводі батька, з яким наразі мешкає за адресою: [ADDRESS], та який забезпечує їй належне виховання та догляд. За час проживання у готелі щодо [PERSON] було складено два протоколи про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП внаслідок вчинення у громадських місцях : сварки у ході якої відповідачка висловлювалась нецензурними словами, погрожувала третім особам тілесною розправою, завдала шкоду майну третіх осіб (кидала пляшки з напоями в напрямку людей, шкодила меблі в номері), зокрема, в присутності малолітньої [PERSON] Таким чином, відповідачка під час спільного проживання з дитиною ухилялась від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: неналежно харчувалась під час грудного годування, неналежно слідкувала за гігієною дитини, не зверталась вчасно до лікарів за наслідком захворювання дитини, що призвело до погіршення фізичного стану дитини, негідно поводила себе в присутності дитини. Після переїзду [PERSON] до батька [PERSON] вибула з тимчасового місця проживання - готелю «[INFO]» в м. Одесса. В місті Харкові чи Харківській області, де тимчасово мешкала до цього, місце свого проживання не реєструвала. При цьому, приймання поштових відправлень до м. Луганська де як відомо позивачу остання була зареєстрована) тимчасово не здійснюється. Наразі місце перебування (проживання) [PERSON] невідоме. Фактично після відібрання дитини від відповідача, остання ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: до дитини не навідується. Фізичним та психічним здоров'ям не займається та не цікавиться, жодних контактів з дитиною не здійснює. Під час визначення місця проживання дитини відповідач участі не брала. Згоди на виїзд дитини за межі України для оздоровлення та розширення кругозору отримати не вдалось, з огляду на що спір було вирішено в судовому порядку без участі відповідача. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її Фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. За таких обставин позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають ~саво на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України = ід 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються бони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання еішєнь та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків. Згідно наданого висновку від 24.01.2017 року № 89 з Управління Служб у Справах дітей Департаменту праці та Соціальної політики Харківської міської радивважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки , [PERSON], [INFO] . Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідачка [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до ст. ст. З, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та ч. 1. ст. 165 Сімейного кодексу України, згідно з якою право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved