Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своїй заяві позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 106 000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначалося, що 13.01.2012 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому "Тарифами Банку", що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті позивача, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав, у звязку з чим має заборгованість за кредитом станом на 28.02.2017 в сумі 106 000,00 грн., з них: 13 577,61 грн. - заборгованість за кредитом; 92 422,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, причини неявки повідомив, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги по тих підставах , що викладені в позовній заяві, прохав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути без участі представника. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, (згідно отриманого поштового повідомлення про виклик до суду та ч.5 ст. 74 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд за згодою позивача, розглядає справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення ст. 224 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Статтями 1054 і 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 13.01.2012 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір б/н, який складався з анкети заяви останнього, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів. За цим договором позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 13 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому "Тарифами Банку", що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті позивача, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Отже, між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами ЦК України щодо зобов'язань. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1, 2 статті 509 ЦК України). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредитним договором між банком та відповідачем були чітко визначені порядок та строки погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Зокрема, сторони домовились про те, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користуванням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку (п. 2.1.1.5.5. - 2.1.1.5.6. Умов і Правил надання банківських послуг). Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав належним чином, зокрема, надав відповідачу кредит. З матеріалів справи слідує, що відповідач, підписавши анкету заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, користувався кредитним лімітом, а відтак погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені Умовами і правилами надання банківських послуг, проте умови договору не виконав і має прострочену заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими зобов'язаннями згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, з яким погоджується суд, і загальний розмір невиконаних зобов'язань відповідача перед банком станом на 28.02.2017 становить 106 000,00 грн., з них: 13 577,61 грн. заборгованість за кредитом; 92 422,39 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, тому, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст.ст.526, 530, 536, 1054ЦК України. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ч.1 ст.88 ЦПК України, за якою стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати . На підставі викладеного,

Outcome: approved