Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав та їх обтяжень №23216833 від 28 липня 2015 року прийняте [PERSON] нотаріусом Київського міського нотаріального округу. На обґрунтування своїх позовних вимог вона вказала, що 5 грудня 2006 року між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11089485000, згідно якого вона отримала в кредит на 43970 дол. США із терміном повернення до 4 грудня 2017 року. Для забезпечення виконання кредитного договору нею було передано в іпотеку будинок, що знаходиться за адресою м. Хмельницький вул.. Кам»янецька 148/2. На даний час їй стало відомо, що її кредит було продано ТОВ «Кей-Колект». ТОВ «Кей-Колект» звернуло стягнення на предмет іпотеки на підставі, невідомої йому умови, договору іпотеки. Законними підставами для здобуття права власності на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса укладення із іпотекодержателем з договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не ухвалювалося, виконавчий напис нотаріуса не вчинявся, договір про задоволення вимог іпотекодержателя він не укладав із ТОВ Кей-Колект. Крім того, рішення про державну реєстрації було прийняте 28 липня 2015 року, тобто в умовах дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, надано як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Дана обставина, зумовлює незаконність проведеної державної реєстрації. Також на момент протиправного позбавлення її власності у квартирі мешкала та була зареєстрована малолітня дитина, а саме її внук [PERSON], дана обставина підтверджується довідкою №898 від 28 жовтня 2015 року. Відчуження права власності на квартиру під час проживання у ні малолітньої дитини без висновку є грубим порушенням прав малолітнього та чинного законодавства, що веде до скасування рішення реєстратора. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» в судове засідання, яке було призначене на 15.06.2016 року не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в передньому судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Відповідач [PERSON] нотаріус Київського міського нотаріального округу в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Хмельницької міської ради в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 5 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11089485000, згідно якого [PERSON] отримала в кредит на 43970 дол. США із терміном повернення до 4 грудня 2017 року. Для забезпечення виконання кредитного договору [PERSON]С було передано в іпотеку будинок, що знаходиться за адресою м. Хмельницький вул.. Кам»янецька 148/2. Відповідно до договору іпотеки, що укладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» 7 грудня 2006 року іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок по вул. Кам»янецькій 148/2 в м. Хмельницькому. Відповідно до п.п.1.3, 2.4.8 договору - іпотекодавець свідчить, що укладенням даного договору не порушені права та інтереси третіх осіб, в тому числі і дітей. Не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» отримав право вимоги по кредитному договору та договору іпотеки, що укладені з [PERSON] [PERSON] здійснила реєстрацію малолітньої особи в будинку без погодження іпотекодержателя, в договорі іпотеки добровільно зазначила, що права неповнолітніх осіб не порушено, тому за таких обставин права дитини не порушені. Крім того умовами договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором, або в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.п. 4.3, 4.4, 4.6 договору іпотеки у випадках, зазначених в п.п. 2.1.1-2.1.2 цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до ст. 35 Закону України Про іпотеку. У разі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених у повідомленні, про яке ідеться в п.4.3, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення. Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя, здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до розділу 5 Закону України Про іпотеку. Розділом 5 договору передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України Про іпотеку; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-які особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України Про іпотеку. У разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього Договору. Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В повідомленні, про яке йдеться в п.5.2 іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В повідомленні, про яке йдеться в п.5.2 іпотекодержатель зазначає який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст. 36 Закону України Про іпотеку, застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З наданих до суду матеріалів судом встановлено, що ТОВ «Кей-Колекит» 17.12.2014 року направило [PERSON] повідомлення за вих..№ 733673/ЛЗ, про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. У вказаному повідомленні також зазначено, що враховуючи існуючу заборгованість ТОВ «Кей-Колект» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від власного імені будинку, а також повідомляє [PERSON], що у порядку ст.ст. 36,37,38 Закону України «Про іпотеку» вона протягом тридцяти днів з дня отримання вказаного листа зобовязана виконати основне зобовязання, а також вправі письмово повідомити ТОВ «Кей-Колект» про свій намір купити предмет іпотеки і набути переважне право на його придбання. Вказане повідомлення [PERSON] отримала особисто 26.01.2015 року, про що свідчить її підпис. Вказані обставини давали можливість нотаріусу, відповідно до поданої заяви ТОВ «Кей-Колект», прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Крім того 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого пунктом 3 цього Закону. З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову також доказів про порушення майнових прав позивача до суду не надано.

Outcome: dismissed