Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

У вересні 2020 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 06 вересня 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. На даний час з відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 вересня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.20). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 вересня 2020 року позивачем подано заяву (вх. № 33428 від 08.10.2020 року), якою усунуто недоліки позову, вказані в ухвалі судді від 28 вересня 2020 року (а.с. 21-29). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 30) Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 37), через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда подав заяву (вх. № 1792 від 20.01.2021 року) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (а.с. 38). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 36) подала до суду заяву (вх. № 10662 від 18.03.2021 року) про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 42). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 06 вересня 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 506. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON] , дружини: [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 06.09.2008 року (а.с. 4). Від шлюбу мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.01.2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 225, а.с. 7). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, не ведуть спільне господарство, між собою втратили порозуміння, мають різні характери і погляди на життя, примирення не бажають. Вказані обставини свідчать про неможливість примирення подружжя та збереження сім`ї. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Згідно частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в частині 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на життя, призначення сім`ї, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та оскільки приписи сімейного законодавства не передбачають можливість примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Крім того, положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved