Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

18.08.2020 року з позовом про скасування запису про державну реєстрацію прав та витребування майна з чужого незаконного володіння до суду звернулась [PERSON] , в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48866008 від 26.09.2019, державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, за яким зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 35,1 кв.м за ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (код ЄДРПОУ 39306471); витребувати на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 35,1 кв.м, право власності на яку зареєстровано державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:48866008 від 26.09.2019 за ТОВ «ФК «Алькор Інвест» ( код ЄДРПОУ 39306471). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою суду від 08.10.2020 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 03.11.2020 року з боку відповідача ТОВ «Алькор інвест» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в позові відмовити. З боку позивача 10.02.2021 року до суду надійшла заява про зміну підстав позову. Ухвалою суду від 10.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. представник позивача просив відкласти розгляд справи. Від представника відповідача ТОВ «Альков Інвест» в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутністю їх представника також в заяві просить в позові відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таким чином, з огляду на те, що судом витребувано докази по справі, в матеріалах справи міститься відзив ТОВ «Алькор Інвест» на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так судом встановлено, що13.10.2006 р. між [PERSON] та ТОВ «Банк "Фінанси та кредит" був укладений кредитний договір за № к-2033 від 13.10.2006 року, відповідно до умов якого [PERSON] на відповідних умовах банку отримала кредитні кошти у розмірі 70000,00 дол. США. 13.10.2006 р., з метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В. ( а.с. 7-14). Відповідно до іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцеві - [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу ( ВЕС №854811) укладеного між нею та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В. від 13.10.2006 року за №3091, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним номером 1639102, згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 13.10.2006 року № 3019543. З матеріалів справи, а саме довідки №426 від 11.02.2019 року виданої КП ЖКС «Вузівський дільниця №3, що позивач [PERSON] та члени її сім`ї постійно проживають і зареєстровані у вказаній квартирі. Як зазначає позивач у позові, їй випадково стало відомо, що право власності на квартиру 23.09.2019 року було перереєстровано державним реєстратором Манютою С.В. на ім`я ТОВ "ФК "Алькор Інвест", на підставі листа - вимоги № 15/07/2019-3 та свідоцтва про передачу заяви за № 1632 від 24.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коломієць Н.В. Позивач вважає запис про реєстрацію права власності протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим остання звернулась до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку». Так, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Частиною 3 зазначеної статті (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Пунктом 4 Договору іпотеки сторони погодили способи задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки з метою реалізації його права. Відповідно до п.57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 27.12.2015 р. (в редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-1V (надалі - Закон №1952-1V) в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Порядок проведення державної реєстрації прав встановлений у ст. 18 Закону №1952-IV. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-ІV підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-ІV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, діючий на час виникнення спірних правовідносин, затверджений постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 р. (надалі - Порядок). Згідно з ч. З ст. 10 Закону № 1952-1V, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій. Але, зазначені вимоги законодавства державний реєстратор під час прийняття рішення про проведення спірної державної реєстрації не виконав, тому в силу ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ст. 37 Закону № 1952-1V у іпотекодавця виникло право на оскарження цього рішення у судовому порядку шляхом скасування запису про реєстрацію права власності, що відповідає правової позиції, викладеною у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 р. по справі№ 755/9555/18 провадження № 14-536 цс 18 Згідно з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 р. по справі № 127/8068/16-ц, провадження № 61-5164 св18, згода іпотекодавця на перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки не є беззастережною, а залежить від ряду умов, зокрема: чинності іпотеки; визначення в установленому порядку вартості предмета іпотеки; направлення позичальнику та іпотекодавцю вимоги про усунення порушень; отримання державним реєстратором всіх передбачених законодавством документів, необхідних для прийняття рішення про державну реєстрацію іпотечної квартири; наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на спірну квартиру. Пунктом 61 Порядку, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) встановлено, що для державної реєстрації права власності, на підставі доі овору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом наб\'ття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усуиеіпгя порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від інотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30- денного строку з моменту отримання інотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначениіі у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Але матеріали реєстраційної справи не містять будь-яких відомостей, які б свідчили про направлення письмової вимоги на адресу іпотекодавця. Таким чином, у матеріалах реєстраційної справи не має будь-яких документів, що підтверджують наявність факту завершення 30- денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, а також такого оригіналу не надано і представником ТОВ « Кей-Колект» під час розгляду справи. В матеріалах реєстраційної справи № 1922893551101, яка була передана в копіях суду на виконання ухвали про витребування доказів, міститься Висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки на одному аркуші, складений оцінювачем [PERSON] , відповідно до якого вартість предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] становить 625700,00 гривень. Такий доказ не є допустимим на підтвердження проведення належної оцінки вартості предмета іпотеки на момент звернення на нього стягнення, оскільки він складений без проведення огляду об`єкта оцінки, що суперечить вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Даний висновок, що міститься в матеріалах реєстраційної справи, не містить відомостей, які методи були застосовані оцінювачем, джерела використаної інформації, які у оцінювача були відомості про характеристики об`єкта оцінки, підстав для визначення вартості предмета оцінки без огляду такого об`єкту. Викладені обставини свідчать про недотримання процедури оцінки майна та відсутності у державного реєстратора на момент здійснення реєстраційних дій відповідного Звіту, оформленого належним чином, про оцінку майна. Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов`язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Державний реєстратор має дотримуватись пункту 57 Порядку № 1127 і вимагати від іпотекодержателя подання документу, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину - перевірити розрахунок боргу, встановити розмір заборгованості, його безспірність. Лише за наявності таких умов в силу положень Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Документом, який підтверджує факт настання або ненастання події, з якими закон/договір іпотеки пов`язує можливість переходу права власності на предмет іпотеки, має в обов`язковому порядку вимагатися державним реєстратором в силу наведених приписів законодавства, і державна реєстрація може здійснюватися виключно за умови подання такого документа, незалежно від подання інших документів, що наведені у ст.10, ст.27 Закону України України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для з`ясування обставин порушення строків погашення кредиту та відсотків за його користування державний реєстратор повинен вимагати оригінали документів, що підтверджують факт порушення умов кредитного договору, зокрема: оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, які слугували підставою для прийняття державним реєстратором, рішення про реєстрацію переходу права власності на квартиру державний реєстратор - приватний нотаріус Каплун Ю.В., прийняв оскаржуване рішення за відсутності документів, які підтверджують факт порушення умов кредитного договору, а лише на підставі розрахунку заборгованості, підписаного начальником відділу проблемної заборгованості без підтвердження його повноважень на складання такого документа. Крім того, як встановлено судом, і підтверджується довідкою від 11.02.2019 р., на момент перереєстрації права власності в квартирі, що є предметом іпотеки були зареєстровані неповнолітні [PERSON] [INFO]. та [PERSON] [INFO]. та зазначена квартира є місцем їх постійного проживання. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р., зокрема, ст.18, передбачено, що діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власниками або наймачами. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні та купівлі нового житла. Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Така згода не була отримана. Отже, суд приходить до висновку з огляду на встановлені обставини, що державна реєстрація права власності на кв. [ADDRESS] за ТОВ «Алькор Інвест» була проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 10 та 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку», таз порушенням прав неповнолітніх дітей, а тому дане рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Більш того, суд звертає увагу на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20.07.2010 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором №к-2033 від 13.10.2006 року з [PERSON] та [PERSON] задоволені. А саме даним рішенням стягнуто з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №к-2033 від 13.10.2006 р. у розмірі 611263,24 гривень, що є еквівалентом 77381,95 дол. США. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2723цс16. З огляду на зазначені правові норми з володіння ТОВ «Алькор-Інвест» підлягає витребуванню нерухоме майно - 24 у будинку [ADDRESS] , та передачі його [PERSON] . Відповідно до вимоги ст. 267 ч.1 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні у зв`язку з чим суд вважає за доцільне встановити порядок виконання рішення відповідно до якого рішення, після набрання законної сили, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , зареєстроване у цьому реєстрі за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор-Інвест» ( код ЄДРПОУ 39306471). З урахуванням встановленого, суд вважає позовні вимоги законними, доказаними та задовольняє їх в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved