Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом і просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1001 га, кадастровий номер 3211000000:01:011:0052, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 613210, виданого Переяслав-Хмельницьким міським відділом земельних ресурсів 16 вересня 2005 року на підставі рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області 25 сесії 4 скликання від 19 квітня 2005 року №120, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010533200213 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №402/89/07-Пі від 06 листопада 2007 року в сумі 15578, 45 доларів США, а саме: за кредитом -6860,00 доларів США; по відсотках 8718,45 доларів США, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Посилається на те, що 06 листопада 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 402/89/07-Пі. З метою забезпечення виконання за даним кредитним договором 06 листопада 2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки № 04/І-825, відповідно до якого відповідач передала банку в іпотеку належну їй на праві приватної власності вищезазначену земельну ділянку. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі. Відповідач умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість. Поскільки відповідач не виконує умови кредитного договору, позивач змушений звернутися до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. 09 лютого 2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що заявлені банком позовні вимоги є необгрунтованими. Банком у позові не зазначено початкової ціни предмета іпотеки, не надано доказів проведення оцінки іпотечного майна та/або її погодження з відповідачем. В прохальній частині позовної заяви загальна сума заборгованості та окремих її складових зазначена в іноземній валюті без зазначення гривневого еквівалента. Відсотки за користування кредитом нараховані поза межами дії кредитного договору. Наданий банком розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору. Банком не доведено виконання свого обовязку по наданню кредитних коштів позичальнику. Крім того, вона просить застосувати строк позовної давності до вимог банку, розрахованих та заявлених поза межами строку позовної давності. 16 лютого 2018 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої він просить позовні вимоги задовольнити. Посилається на те, що оскільки банк має генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, отриману у встановленому порядку, то суд має право ухвалити рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором в іноземній валюті. Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за кредитом є 05 листопада 2019 року. Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Поскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Крім того, договір кредиту не визнаний судом недійсним, розірваним або припиненим, тому він є дійсним, його положення продовжують діяти протягом строку, до моменту його повного виконання. Ухвалою суду від 22 листопада 2017 року відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання на 19 лютого 2018 року. 19 лютого 2018 року судове засідання відкладено до 11 травня 2-18 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних доказів та матеріалів, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилався на те, що позов є необгрунтованим, просить суд застосувати строк позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Судом встановлено наступне. 06 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та третьою особою [PERSON] був укладений договір кредиту № 402/89/07-Пі. За даним договором [PERSON] були надані грошові кошти на суму 8000 доларів США на поточні потреби із сплатою 13,30 % річних за користування кредитом (а.с.6-8). На забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 06 листопада 2007 року між банком та відповідачем був укладений іпотечний договір № 04/І-825, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1001 га, кадастровий номер 3211000000:01:011:0052. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 50500,00 грн., що за курсом Національного Банку України станом на 06 листопада 2007 року становить 10000,00 доларів США (а.с.10-12). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 613210 від 16 вересня 2005 року дана земельна ділянка належить відповідачу [PERSON] (а.с.14). Договором від 13 вересня 2010 року були внесені зміни до іпотечного договору, відповідно до яких повернення [PERSON] наданого кредиту в сумі 8000 доларів США 00 центів з порядком погашення заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення кредиту до 05 листопада 2019 року; сплата процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором кредиту, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до Договору кредиту, згідно з якими буде змінюватися розмір процентної ставки, а також сплата комісій у розмірі, строки та в порядку, що визначені Договором кредиту (а.с.13). Позивач на виконання умов кредитного договору здійснив видачу кредитних коштів. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався в порядку та на умовах, визначених Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідач порушив умови кредитного договору внаслідок чого станом на 17 травня 2017 року утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 6860 доларів США, за відсотками 8718, 45 доларів США. 15 вересня 2017 року на адресу відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] поштою були направлені вимоги про сплату у тридцятиденний строк заборгованості по кредиту, відсотках за користування кредитом та нарахованої неустойки. Їх попереджено, що у випадку несплати заборгованості у встановлений строк, банк розпочне стягнення на предмет іпотеки (а.с.18-19). 06 травня 2015 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 06 травня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у сумі 12995 доларів США 74 центи США, що відповідно до курсу НБУ станом на 08 травня 2014 року становить 151417 гривень 88 копійок (а.с.62-64). 11 грудня 2017 року ухвалою Дніпропетровського районного суду м. Києві скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором (а.с.65). Відповідно до копії статуту, затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 31 жовтня 2016 року (протокол № 6), загальними зборами акціонерів від 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування назви банку на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» із переходом до нього усіх прав та обовязків попередника (а.с.26-41). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про іпотеку», положеннями Цивільного кодексу України стосовно порядку укладення, виконання кредитних договорів, обчислення строків позовної давності, наслідків спливу позовної давності . Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно п.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку". Відповідно до ч. 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цього права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п.1.1 договору кредиту від 06 листопада 2007 року, укладеного між сторонами по справі, та п.2.2 додаткової угоди від 13 вересня 2010 року до вказаного кредитного договору, кінцевий термін повернення кредитних коштів встановлено до 05 листопада 2019 року (включно) шляхом сплати чергових платежів відповідно до графіка платежів до 10-го числа кожного місяця протягом строку погашення кредиту. Таким чином, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів. Згідно ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Оскільки умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, звернувшись в травні 2015 року до постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків з вимогою про дострокове стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Отже,\~пред'явивши\~вимогу про\~повне дострокове\~погашення заборгованості\~за кредитом,\~позивач відповідно\~до частини\~другої статті\~1050\~ЦК України\~змінив строк\~виконання основного\~зобов'язання,\~а тому\~перебіг позовної\~давності почався\~з червня\~2015\~року. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-509цс17. Внаслідок звернення позивача до третейського суду з позовною заявою про дострокове стягнення кредитної заборгованості з позичальника, припинилися правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових щомісячних платежів, нарахування та сплата відсотків за користування кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки на строкову заборгованість нараховані за період з 06 листопада 2007 року по 16 травня 2017 року, а на прострочену заборгованість за період з 21 листопада 2008 року по 16 травня 2017 року, тобто з врахуванням періоду після змін дії кредитного договору. Кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії. Стягнення процентів в такому розмірі поза межами договору, оскільки кредитором було змінено строк виконання основного зобовязання, шляхом предявлення позову до третейського суду про дострокове стягнення кредитної заборгованості, законом не передбачено. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Разом з тим, представник позивача із заявою про поновлення строку позовної давності до суду не звертався, доказів поважності пропуску строків позовної давності не надав. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» у п. 31 зазначено, що враховуючи вищевказані положення, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). В розумінні ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов, що позивач звернувся до суду після закінчення встановленого законом строку позовної давності. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (03.10.2017, № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі ст. ст.253,256, 257, 267, 575, 590, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed