Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Дельта Банк» звернувся до районного суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 23 квітня 2007 між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №390/ФКВ-07. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 44\~650,00 доларів США з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 23 квітня 2007 по 22 квітня 2032 року. Крім того, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між Банком та відповідачем [PERSON] 23 квітня 2007 було укладено Іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та розташований на ній садовий будинок (цегла під літ.А) №11, що розташований в садовому товаристві «Лісний» села Хотів Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 45,2 кв.м., сарай шл/бетон (під літ.Б). сарай цегла (під літ.В), вбиральня цегла (під літ. Г). 30.06.2010р. між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних\~зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого\~ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях. Крім того, відповідно до п.4.2. вищезазначеного Договору про передачу активів та кредитних зобовязань, внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №390/ФКВ-07 від 23 квітня 2007 року та Іпотечним договором №б/н від 23 квітня 2007 року. Відповідач в порушення умов договору кредиту і забезпечення належним чином свої зобов`язання по поверненню коштів не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 28 липня 2015 становить 758\~399 грн. 63 коп., з яких: сума непогашеного кредиту\~505 197 грн. 71 коп., сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами\~253 201 грн.\~93 коп. Тому позивач звернувся до суду з даною заявою і просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №390/ФКВ-07 від 23 квітня 2007 року в розмірі 758 399 грн. 63 коп звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку та розташований на ній садовий будинок (цегла під літ.А) №11, що розташований в садовому товаристві «Лісний» села Хотів Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 45,2 кв.м., сарай шл/бетон (під літ.Б). сарай цегла (під літ.В), вбиральня цегла (під літ. Г), шляхом визнання права власності за [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк»; визнати за АТ «Дельта Банк» право власності на земельну ділянку та розташований на ній садовий будинок (цегла під літ.А) №11, що розташований в садовому товаристві «Лісний» села Хотів Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 45,2 кв.м., сарай шл/бетон (під літ.Б). сарай цегла (під літ.В), вбиральня цегла (під літ. Г); витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст.\~169\~ч. 4, ст.\~224 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що 23 квітня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 390/ФКВ-07, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти на придбання нерухомості в розмірі 446\~500,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит до 22 квітня 2032 зі сплатою відсотків за користування в розмірі 12,5% річних (а.с.7-12) Відповідно п.2.4 кредитного договору [PERSON] зобовязалася здійснювати повернення кредитних коштів щомісячно частинами в розмірі не менш як 148, 83 доларів США по 20 число кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відповідно до Графіку платежів за договором, який є невід'ємною частиною цього договору. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних\~зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого\~ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. Крім того, відповідно до п.4.2. вищезазначеного Договору про передачу активів та кредитних зобов`язань, внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач в повній мірі виконав умови договору кредиту шляхом видачі кредиту на загальну суму 44650,00 дол.США, що підтверджується матеріалами справи. Згідно зі\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~(ЦКУ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а\~статтею 525 ЦКУ\~передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. [PERSON] була зобовязана вчасно погашати заборгованість за кредитним договором в повному обсязі (повернути суму кредиту та сплатити проценти) в строки, встановлені в даному договорі. Однак, на сьогоднішній день, позичальником умови кредитного договору не виконано, заборгованість за кредитом та відсотками за його користування не погашено. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 390/ФКВ-07 від 23 квітня 2007 року, вимог статей\~526,\~530,\~625,\~1054 Цивільного кодексу України, позичальник [PERSON] ухиляється від виконання зобов'язань по своєчасній сплаті платежів по кредиту, процентів за користування коштами за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. З наданої позивачем довідки станом на 28 липня 2015 року. загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 34\~375, 4 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 758\~399, 63 грн., в тому числі: тіло кредиту 22\~898,71 доларів США, що в еквіваленті складає 505 197 грн., відсотки 11\~476, 69 доларів США, що в еквіваленті складає 253\~201,93 грн., пеня 13\~541, 16 грн, з них сума простроченої заборгованості по відсоткам 11 264 доларів США, що в еквіваленті складає 248\~530,68 грн, пеня 13\~541,16 грн (а.с. 21). Відповідно до\~ст. 610 ЦКУ\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із\~ст. 536 Цивільного кодексу України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.\~\~ Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2\~ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 758\~399, 63 грн., обґрунтованими та такими, що відповідають положенням кредитного договору. \~\~\~З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між Банком та відповідачем [PERSON] 23 квітня 2007 було укладено Іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та розташований на ній садовий будинок (цегла під літ.А) №11, що розташований в садовому товаристві «Лісний» села Хотів Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 45,2 кв.м., сарай шл/бетон (під літ.Б). сарай цегла (під літ.В), вбиральня цегла (під літ. Г). За умовами п. 4.1 договору іпотеки\~\~ іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки в тому числі: порушення іпотекодавцями обов'язків за цим договором, та/або порушення іпотекодавцем [PERSON] своїх обов'язків за кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання. Положеннями\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека\~вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку»\~передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно ч.4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй\~постанові №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»\~роз`яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті\~33, статті\~36, частини першої статті\~37 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої\~статті 16 ЦК\~має право вимагати застосування його судом. \~Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов відлягає задоволенню в повному обсязі. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк». Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду щодо останнього розпочато процедуру ліквідації. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована\~Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Пунктом 16\~статті 2 зазначеного Закону\~встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до п. 22 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ч. 4\~ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п.5 ч. 1\~ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позовна заява про стягнення заборгованості є позовною заявою майнового характеру, за подання якої згідно п.1.1 ч.2 \~ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати Таким чином, з [PERSON] підлягають стягненню 11 375 грн 98 коп судового збору в дохід держави.

Outcome: approved