Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У серпні 2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору без номера від 05.10.2015 року в сумі 105381,66 грн. та понесені судові витрати по справі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 05.10.2015 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 18.05.2020 року заборгованість становить всього 105381,66 грн., в тому числі заборгованість за простроченим та поточним тілом кредиту 74732,30 грн., заборгованість за простроченими процентами 4567,04 грн., заборгованість за процентами нарахованими згідно ст.625 ЦК України 26082,32 грн. Відповідач [PERSON] 23.09.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. Заперечення обґрунтовує тим, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами позовні вимоги, а саме щодо розміру тіла кредиту, розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафу. Просить суду також перевірити чи позивачем дотримані строки звернення до суду з вказаними позовними вимогами. (а.с.97) Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій наполягав на задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Додатково вказав, що оскільки перевипущена картка видана на ім`я відповідача зі строком дії до вересня 2022 року, а позивач звернувся до суду 17.08.2020 року, тому ним не пропущено позовну давність. (а.с.103-110) Учасники справи про день час і місце розгляду справи повідомлені належно. (а.с.192,193,193 зворотна сторона) Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05.10.2015 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком „Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, про що свідчать копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. З копії статуту Акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк", погодженого Національним Банком України 06 вересня 2019 року вбачається, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк", яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк". У розрахунку заборгованості за договором позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 18.05.2020 року становить всього 105381,66 грн., в тому числі заборгованість за простроченим та поточним тілом кредиту 74732,30 грн., заборгованість за простроченими процентами 4567,04 грн., заборгованість за процентами нарахованими згідно ст. 625 ЦК України 26082,32 грн. Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У позовній заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 05.10.2015 року процентна ставка не зазначена. Разом з тим, в матеріалах справи міститься умови кредитування залежно від типу кредитного продукту, які підписані відповідачем [PERSON] щодо щодо процентної ставки, розміру неустойки за порушення кредитних зобов`язань тощо. ( а.с. 20, 21-22 зворотна сторона). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ст. 625 ЦК України про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених вказаною правовою нормою, та вимоги статті 1048 ЦК України, частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, проценти за користування кредитними коштами та суми за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України. Таким чином (враховуючи дані розрахунку заборгованості), суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за простроченим та поточним тілом кредиту 74732,30 грн., суми заборгованості за простроченими процентами 4567,04 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими згідно ст.625 ЦК України 26082,32 грн. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102,00 грн., які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved