Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач посилається на те, що 22.06.2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачу надався кредит у розмірі 10278,26 (Долар США). В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитиним договором позивач та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту від 22.06.2007 року, відповідного до якого [PERSON] передала в заставу позивачу автомобіль марки ВАЗ, модель: 210934-20, рік випуску 2007, тип ТЗ Легковий Хетчбек, № кузова/шасі [NUMBER], Реєстраційний номер [NUMBER]. 14.11.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кремінського районного управління юстиції Пунтус В.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/2121/351/12 про стягнення на користь ПАТ «УніверсалБанк» боргу, постановою накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності [PERSON] 09.04.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кремінського районного управління юстиції Пунтус В.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-336/11 про стягнення на користь АБ «УкркомунБанк» боргу, постановою накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності [PERSON] Позивач стверджує, що в даному випадку право застави у нього виникло, як зазначено вище, ще у 2007 році, а постанови про накладення арешту в інтересах інших стягувачів були винесені у 2012 році. Станом на 29.11.2012 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ "Приватбанк" не погашено та значно перевищує вартість предмету застави. Тому позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою про звільнення вищевказаного майна з під арешту, оскільки Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь інших стягувачів, які не є заставодержателями, та про заборону органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно вищезазначеного автомобіля. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в попередньому судовому засіданні уточнив позовні вимоги, категорично наполягав на задоволенні позову, надав заяву, в якій уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином в порядку ч.3 ст.76 ЦПК України, заперечень проти позову та повідомлень про причини неявки в суд не надіслав. Представник відповідача АБ "Український комунальний банк" у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та повідомлень про причини неявки в суд не надіслав. Представник відповідача ПАТ "Універсалбанк" у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та повідомлень про причини неявки в суд не надіслав. Представник третьої особи ВДВС Кремінського РУЮ в попередньому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Вивчивши справу, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню на підставі ст. 572, ч.1 ст. 589 ЦК України, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Уразі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Згідно ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту від 22.06.2007 року (а.с.28-30), відповідного до якого [PERSON] передала в заставу позивачу автомобіль марки ВАЗ, модель: 210934-20, рік випуску 2007, тип ТЗ Легковий Хетчбек, № кузова/шасі [NUMBER], Реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до постанов від 14.11.2012 року та 09.04.2012 року (а.с.34-35) державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кремінського районного управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчих листів № 2/2121/351/12 та № 2-336/11 про стягнення на користь ПАТ «УніверсалБанк» та АБ «УкркомунБанк» відповідно, накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності [PERSON] Таким чином, заставодержателем є позивач з 2007 року і в силу застави він (кредитор, заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Отже, оскільки Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь інших стягувачів, які не є заставодержателями, позов підлягає частковому задоволенню, а заставлене майно звільненню з під арешту. В частині задоволення позовних вимог позивача щодо заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно вищезазначеного автомобіля, слід відмовити, оскільки суд не вирішує цивільні правовідносини, які можуть виникнути в майбутньому. Документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 114,70 грн. (а.с.1), підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial