Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із указаним позовом, в якому посилаючись на положення ст.ст. 652, 653 ЦК України просила розірвати кредитний договір № 24-232/06-ШД від 28.11.2006 року та припинити дію договору поруки № 24-232/06-ШД-П від 28.11.2006 року. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 28.11.2006 року уклала кредитний договір № 24-232/06-ШД із ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» за яким отримала кредитні ресурси в сумі 15 000 грн. На забезпечення виконання умов вище зазначеного кредитного договору між відповідачами 28.11.2006 року укладено договір поруки № 24-232/06-ШД-П. У зв'язку із невиконанням зобов'язань за кредитним договором банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості і рішенням Богунського районного суду м. Житомира було стягнуто в солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору, яка станом на 01.12.2012 року складала 32 224 грн. 07 коп. Позивач вказує, що на підставі рішення суду з неї та [PERSON] стягуються кошти, а відтак фактично умови договору виконані, проте банк продовжує проводити нарахування по кредитному договору незважаючи на те, що обставини, при яких 28.11.2006 року укладався кредитний договір № 24-232/06-ШД суттєво змінилися, а саме є зазначене вище рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2013 року. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, у ньому викладених. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила припинити дію договору поруки оскільки нею самою сплачуються кошти на виконання іншого кредитного договору за яким вона отримала кредитні ресурси в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», таким чином [PERSON] не має можливості виплачувати грошові кошти ще й за зобов'язаннями позивача. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач разом із [PERSON] вже звертались неодноразово до Корольовського та Богунського районних судів м. Житомира із позовами про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки однак їх позовні вимоги не були задоволені. Окрім цього зазначив, що банком були повністю виконані умови кредитного договору і всі нарахування за ним відповідають вимогам чинного законодавства. Додав, що позивач не обґрунтувала наявність істотної зміни обставин, посилаючись на ст.652 ЦК України як на підставу своїх вимог, та просив застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] та представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», оглянувши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2006 року між [PERSON] та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі начальника відділення № 24 філії "Київське РУ" банку "Фінанси та Кредит" Харченкова П.П. був укладений кредитний договір № 24-232/06-ШД за умовами якого банк надав в тимчасове користування позичальника на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 15 000 грн., а останній зобов'язувався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, в строк до 29.11.2009 року. Для забезпечення умов виконання вище зазначеного кредитного договору між [PERSON] та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» 28.11.2006 року укладено договір поруки № 24-232/06-ШД-П, за яким [PERSON] зобов'язалась перед ТОВ Банк «Фінанси та кредит» відповідати у повному обсязі за виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором №24-232/06-ШД. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2013 року було частково задоволено позов ІІАТ «Банк Фінанси та Кредит» та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору, яка станом на 01.12.2012 року складала 32 224 грн. 07 коп. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною першою ст. 652 ЦК України, на підставі якої пред'явлено даний позов, передбачено, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Частиною другою ст. 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Таким чином, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Посилаючись на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2013 року за яким із позивача та відповідача [PERSON] стягуються кошти на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та на дію кредитного договору, що порушує майнові інтереси позивача у зв'язку із нарахуванням відсотків по кредитному договору, позивач [PERSON] не навела суду доказів істотного порушення договору ІІАТ «Банк Фінанси та Кредит» та наявності одночасно чотирьох умов для розірвання спірних договорів, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, а відтак не навела доказів у розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які б підтверджували дані обставини та визначені законом умови. Виходячи із зазначеного вище суд не вбачає наявності підстав для задоволення позовних вимог та розірвання кредитного договору № 24-232/06-ШД від 28.11.2006 року та припинення дії договору поруки № 24-232/06-ШД-П від 28.11.2006 року. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed