Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

08.04.2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про стягнення з [PERSON] , що є фізичною особою підприємцем, на його користь грошових коштів сумою 6657,00 ( шість тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 00 коп., з яких 6407,00 гривень вартість товару, 250, 00 гривень - витрати на доставку товару, а також стягнення з [PERSON] , що є фізичною особою- підприємцем на його користь моральної шкоди сумою 5000,00 ( п`ять тисяч ) гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що придбані позивачем за договором у відповідача вхідні металеві, броньовані двері не відповідають характеристикам броньованих дверей. До судового засідання з боку позивача надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі, однак в матеріалах справи міститься заява ФОП [PERSON] про можливість розгляду справи за її відсутністю. Тривалість розгляду справи обумовлена неодноразовими зверненнями до різних установ для проведення дослідження відповідності дверей яки були доставлені позивачу на виконання укладеного договору від відповідача характеристикам броньованих дверей. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків про задоволення позовних вимог з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] 04.12.2015 року придбав у ФОП [PERSON] вхідні двері, про що укладено відповідний договір з Індивідуальним номером замовлення ЕА -1335, згідно з яким ФОП [PERSON] зобов`язалася встановити [PERSON] вхідні двері загальною площею 1,1718 кв.м, колір- дуб шоколадний з накладкою 10-н, модель за каталогом виробника №18. [PERSON] , в свою чергу зобов`язався сплатити кошти за придбаний товар. Так [PERSON] виплатив відповідачу завдаток сумою 3200,00 гривень та при встановленні дверей решту у сумі 3207 гривень, загальна вартість товару становить 6407,00 гривень, про що свідчать відповідні товарні чеки від 04.12.2015 року на суму 3200 гривень та від 12.01.2016 року на суму 3207 гривень. Тобто зі свого боку позивач виконав умови визначені у відповідному договорі. Також позивачем було витрачено кошти сумою 250, 00 гривень за встановлення та доставку дверей. В день монтажу дверей, позивач звернув увагу на недоліки товару та неякісний монтаж дверей, однак з боку майстрів недоліки не були виконані. Позивач з вимогою про якісне установлення дверей та виправлення недоліків 22.01.2016 року звернувся до ФОП « [PERSON] з відповідною скаргою, однак його звернення залишились відповідачем проігнороване. Відповідач встанови двері , які не відповідають якісним характеристикам, які вказані у каталозі та договорі, тобто не відповідають домовленості між покупцем та ФОП [PERSON] , що зумовило звернення позивача до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської області з відповідною заявою та листом Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів від 22.02.2016 року за №60/01-10 / Д [PERSON] повідомлено про результати розгляду його скарги, за якими останньому роз`яснено, що на момент укладання договору №ЕА -1335 від 04.12.2015 року технічні характеристики дверей ( колір, розмір, наявність стандартного дверного вічка та кількість замків) було обговорено з позивачем та зафіксовано відповідним листом, про що свідчить його особистий підпис на ньому та на договорі; встановлення дверей та усунення недоліків, що відбулось 12.12.2015 року, підтверджено актом прийому- передачі, відповідно до якого, як роз`яснено позивачу у листі, він не має претензій щодо кількості, якості, комплектності, розмірів виробу, а зобов`язання вважав виконаним у повному обсязі, що також підтверджено його особистим підписом, у зв`язку з наведеним [PERSON] роз`яснено його право на звернення до суду за захистом його порушених прав з відповідним позовом, яким в свою чергу і скористався [PERSON] звернувшись до суду. Під час розгляду справи, судом не одноразово призначалась судова будівельно- технічна експертиза у різних установах, а також додаткова судова будівельно технічна експертиза. З висновку експерта Одеського науково- дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №18-2590 від 29.12.2018 року вбачається, що двері, встановлені в квартирі [PERSON] , а саме [ADDRESS] за своїм конструктивними та технічним характеристиками ( товщина металу полотна з зовнішньої сторони складає 1 мм, панель ( накладка) МДФ-10 мм та інш.) не відноситься до «Броньованих дверей», які заявлені в товарному чеку ЕА -1335 від 12.01.2016 року ( а.с. 7) та в акті виконаних робіт від 12.01.2016 року ( а.с. 9) в даному випадку у квартирі [PERSON] встановлені металеві двері бюджетного виробу, які за своїми характеристиками не відповідають характеристикам броньованих дверей. Двері встановлені у квартирі [PERSON] . [ADDRESS] .Одесі технічним характеристикам, зазначеним у договорі з індивідуальним номером замовлення №АЕ-1335 відповідають: площі двері п.1.4. Договору з індивідуальним номером замовлення АЕ -1335 складеному 04.12.2015 року; товщині накладки МДФ 10 мм відповідно до п.1.6 Договору з індивідуальним номером замовлення АЕ -1335 складеному 04.12.2015 року; в частині архітектурного малюнку Моделі 18 Серії «Стандарт» 2009 року п.1.7 Договору з індивідуальним номером замовлення АЕ -1335 складеному 04.12.2015 року; виду та конструкції на технічному кресленні з боку петель п.1.8 Договору з індивідуальним номером замовлення АЕ -1335 складеному 04.12.2015 року. А також Двері встановлені у квартирі [PERSON] . [ADDRESS] технічним характеристикам, зазначеним у договорі з індивідуальним номером замовлення №АЕ-1335 не відповідають за технічним характеристиками Моделі 18 Серії «Стандарт» 2009 року, враховуючи результати проведених досліджень та зіставляючи їх з технічними характеристиками дверних виробів Серії «Классик» та серії «Стандарт» встановлено, що дверний виріб переданий [PERSON] відноситься до Серії «Классик». Установка внутрішніх вхідних дверей в квартиру [PERSON] , а саме у квартиру [ADDRESS] у м .Одесі не відповідає нормативно- технічним вимогам та має недоліки, а саме: якості встановлення дверного блоку п.п. 6.2.9, 6.2.12, 6.2.13, 6.2.14, 6.2.16, 6.2.14 ДСТУ Б В.2.6-11; схемі кріплення дверного блоку додатку «Г» ДСТУ Б В.2.6.-11; відсутність лакофарбового покриття в місці виїмки ( вирізки) металу дверної коробки п. 6.2.25 ДСТУ Б В.2.6.-11:2011. Звертаючись до суду з дійсним позовом [PERSON] посилався на положення Закону України « Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. В умовах договору, підписав [PERSON] з Відповідачем, зазначалось, що виконавець зобов`язується виконувати гарантійний ремонт дверей протягом 5 років із дня передачі виробу у власність Замовника (п. 8.1). Отже, можна зробити висновок, що гарантійний строк на встановлені двері становить 5 років. Згідно ч.3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Однак навіть в межах гарантійного строку відповідач на вимогу [PERSON] не усунула недоліки та не якість проданого нею товару. Позивачем доведений факт не якості придбаного ним товару, що в свою чергу дає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення на його користь коштів розміром 6657 гривень з [PERSON] . Стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виробника, виконавця або через їх бездіяльність Розмір відшкодування моральної шкоди не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару, суми неустойки, а грунтується на характері й обсязі моральних і фізичних, страждань, заподіяних споживачеві, в данному випадку небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що монтовані у його квартиру перекошені вхідні двері невідомого походження, які мають запірний пристрій, що діє із заїданням, слід визнати для нього, як похилої людини та інваліда III групи , таким товаром, що є небезпечним для його здоров`я. Не якість придбаного товару та небажання відповідача усунути означені недоліки спричинили [PERSON] моральну шкоду яку він оцінює у розмірі 5000 грн., який буде достатньою та справедливою компенсацією моральної шкоди, спричиненою йому шкідливим для здоров`я та безпеки товаром. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Верховний суд України в п.1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Відповідно до ст.1177, 1195 ч.1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Позивачем та матеріали справи доведений факт спричинення [PERSON] діями відповідача моральної шкоди, тому суд вважає, що буде достатнім та справедливим для відновлення становища позивача, виходячи з характеру протиправних дій та ступені вини відповідача та з урахуванням п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з огляду на вимоги розумності і справедливості, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] повинен складати 5000 гривень. Відповідно до п.4-3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди справляється судовий збір у розмір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на момент подачі позовної заяви становив 1929,20 ( одна тисяча дев`ятсот двадцять дев`ять грн.. 20 коп.) гривень (551,20 грн. за подання позову майнового характеру+1378,00 грн. за подання позову про стягнення моральної шкоди). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути даний судовий збір з відповідача в дохід . На підставі викладеного та

Outcome: approved