Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з ПрАТ «Міська страхова компанія» на його користь суму страхового відшкодування, інфляцію та 3% річних у розмірі 21629,39 гривень, а також з ТОВ «Турист» моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. При цьому позивач посилається на те, що 15 березня 2012 року відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки "Хонда" д/н [NUMBER] під керуванням позивача та автомобілем "Богдан", д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який на час ДТП був робітником ТОВ «Турист». Причиною вищезазначеної ДТП є порушення з боку [PERSON] "Правил дорожнього руху України". Цивільно-правова відповідальність [PERSON] було застраховано в ПрАТ «Міська страхова компанія», однак страхова компанія у добровільному порядку не сплатила позивачу страхове відшкодування, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. [PERSON] також заявив вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат. Представник ТОВ «Турист» у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не доведена сума спричиненої шкоди у результаті ДТП, а також сума моральної шкоди. Представник ПрАТ «Міська страхова компанія» до судового засідання не з'явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], 15 березня 2012 року о 06.30 годин в м.Одесі по вул.Люстдорфська дорога 94а, керуючи автомобілем "Богдан", д/н [NUMBER], при здійснені лівого розвороту з правої полоси, не пропустив рухаючись в попутному напрямку автомобіль марки "Хонда" д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого [PERSON] скоїв зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів. Згідно постанови Котовського міськрайсуду Одеської області від 23 квітня 2012 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КоАП України та на нього накладено штраф у розмірі 340 гривень. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. В підтвердження спричинення матеріальної шкоди позивачем надано рахунок ПП «Автохолл» №0000000154 від 04 квітня 2012 року на суму 19001,59 гривень, однак даний рахунок не може бути прийнятий судом до уваги оскільки він не підтверджує факт спричинення шкоди [PERSON] у результаті ДТП, яке відбулось 15 березня 2012 року між автомобілем марки "Хонда" д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем "Богдан", д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], а також факт сплати позивачем коштів на ремонт пошкодженого автомобіля. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПрАТ «Міська страхова компанія» страхового відшкодування не доведені та не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми до суми страхового відшкодування, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4 зазначено, що положення ст.625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають, так як відповідно до ст.1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" позивач повинен підтвердити факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру. Однак, [PERSON] не надано будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати стягненню також не підлягають.

Outcome: dismissed