Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника Павличенка В.Г. звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа ПАТ "Дельта-банк" про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивувала тим, що 22.10.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 14 травня 2015 року їх шлюб розірвано. На даний час з 31.07.2015 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON] За період перебування в шлюбі з відповідачем [PERSON] в 2013-2014 році у представника "Дельта-Банку", який знаходився в магазині "Техномаркет", що в м.Лубни, вул. Радянська, 98, оформила кредитний договір на придбання телевізора "Філіпс" вартістю близько 10 000 грн. та регулярно вносила обов"язкові платежі банку. При розірванні шлюбу вона залишила вищевказаний телевізор колишньому чоловіку, домовившись, що він буде в подальшому погашати кредит. Проте, відповідач [PERSON] не сплачував кредит, про що їй повідомили представники банку по телефону. Вважає, що заборгованість виникла не з її вини. Крім того, відповідач не повертає їй телевізор, та не віддає документи на нього. По даному факту вона 05 квітня 2016 року зверталася до Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області. 06.06.2016 року її представник адвокат Павличенко В.Г. звертався з адвокатським запитом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" про надання відповідних документів, однак запит залишено поза увагою. На її особисту заяву від 08 липня 2016 року банк направив відмову. Позивачка прохає суд постановити рішення, яким провести поділ телевізора "Філіпс", що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, річчю неподільною, наступним чином - телевізор присудити відповідачу [PERSON], стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача - Павличенко В.Г. позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] позов не визнали, прохали відмовити в його задоволенні. Так, відповідач [PERSON] пояснив, що він дійсно перебував у шлюбі з позивачкою [PERSON], однак телевізора "Філіпс" за період шлюбу вони не купували, і в нього його не має. Він, з цього приводу, в квітні 2016 року викликався до Лубенського ВП, де дав усні пояснення дільничному інспектору про те, що в період шлюбу ні він ні його колишня дружина не придбавали телевізора "Філіпс", та підписав чистий аркуш паперу. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився без поважних причин, про час, місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідне поштове повідомлення.. Суд, заслухавши учасників судового процесу, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 22.10.2011 року по 14.05.2015 року. З тверджень позивачки вона в 2013-2014 році у представника "Дельта-Банку", який знаходився в магазині "Техномаркет", що в м.Лубни, вул. Радянська, 98, оформила кредитний договір на придбання телевізора "Філіпс" вартістю близько 10 000 грн. Після розірвання шлюбу телевізор ніби-то залишився у відповідача [PERSON] і він мав, в подальшому, сплачувати кредит. Згідно листів "Дельта-банку від 14.06.2016 року та від 14.07.2016 року вони не містять інформації про те, що позивачка [PERSON] в 2013-2014 роках оформляла кредитний договір на придбання телевізора "Філіпс" приблизною вартістю 10 000 грн. в "Дельта-Банку". Згідно висновку про результати розгляду по зверненню [PERSON], звернення не містить ознак кримінального чи адміністративного правопорушення. Згідно письмового пояснення [PERSON], що мається в матеріалах справи, вбачається, що у відповідача [PERSON]Г залишився телевізор "Філіпс" однак, з пояснень відповідача в судовому засіданні вбачається, що цих письмових пояснень [PERSON] не писав, а підписав лише чистий аркуш паперу наданий дільничним інспектором. Відповідно до ст.60 ЦПК України позивачка не надала доказів і судом не здобуто таких доказів щодо факту придбання сторонами під час подружнього життя телевізора "Філіпс". Верховний Суд України в пункті 23 постанови № 11 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. з наступними змінами і доповненнями, вказує про те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясувати джерело і час його придбання. А в пункті 24 цієї ж Постанови зазначено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Суд приходить до висновку про необґрунтованість та не доведеність позовних вимог [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed