Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Орган опіки та піклування Рівненської РДА Рівненської області звернувся до суду з позовом, вказуючи, що відповідач [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, без поважних причин не займається доглядом дітей, їх фізичним і духовним розвитком, не забезпечує їм належного харчування та умов проживання. Відомості про батька дітей відсутні. 06 вересня 2018 року малолітніх дітей влаштовано у КП "Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям". За весь час перебування дітей у вищевказаному закладі відповідач жодного разу не відвідувала їх, не цікавилася їх життям та здоров`ям. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Від представника органу опіки та піклування Рівненської РДА Шах Н.І. на адресу суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. В заяві на ім`я суду представник органу опіки та піклуваня Здолбунівської РДА Рівненської області Овдійчук О.А. просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 травня 2018 року, виданим Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 травня 2018 року, виданим Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с.5-6). На підставі розпорядження голови Здолбунівської РДА Рівненської області № 361 від 06.09.2018р. малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] влаштовано у КП "Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" Рівненської обласної ради (а.с.58). Як вбачається з довідки № 157 від 25.02.2019р., виданої КП "Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям", упродовж перебування дітей у спеціалізованому закладі відповідач жодного разу не відвідувала дітей, не цікавилася їх життям та здоров`ям, матеріальної допомоги не надавала (а.с.42). Своєю поведінкою відповідач підтверджує байдужість до долі дітей. Ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, відповідач порушує їх законні права та інтереси. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Висновком виконавчого комітету Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області № 1063/02-19/18 від 08.10.2018р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не займається фізичним та духовним розвитком дітей, веде аморальний спосіб життя (а.с.8-9). За час проживання в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області [PERSON] зарекомендувала себе негативно, зловживала алкогольними напоями, не здійснювала належного догляду за малолітніми дітьми. На даний час Клеванська селищна рада Рівненського району Рівненської області не володіє інформацією щодо місцязнаходження [PERSON] (а.с.43). Органом опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області було встановлено, що за місцем реєстрації в [ADDRESS] , відповідач не проживає, місце її перебування невідоме (а.с.34-35). Наведені обставини свідчать про те, що має місце ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню і здійсненню належного догляду за дітьми. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою позбавлення батьківських прав. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі наведеного, враховуючи інтереси дітей, суд приходить до висновку, що мати малолітніх [PERSON] та [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням та утриманням, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться їх долею, здоров`ям. Тому суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved