Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні майном, а саме: квартирою [ADDRESS], яку він придбав з прилюдних торгів, та щодо якої приватним нотаріусом Вартановою О.С. 15.05.2014р. було зареєстровано право власності на вказаний об'єкт нерухомості за позивачем шляхом видачі свідоцтва про право власності зареєстроване в реєстрі за №2103 від 15.05.2014р., та проведенням державної реєстрації права власності позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з даного реєстру за №21687355 від 15.05.2014р. про внесення запису за №5664409 щодо набуття позивачем права власності на квартиру [ADDRESS]. Набувши право власності на вказану квартиру, у спосіб не заборонений законом, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, через те, що відповідачі не звільняють квартиру у добровільному порядку. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], оскільки вони втратили право власності на квартиру та не є членами сім'ї позивача. Крім того просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення відповідачів зі зняттям їх з реєстраційного обліку у [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених в письмових запереченнях. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлялись своєчасно, надали суду письмові заяви (клопотання) про розгляд справи в їх відсутності. Третя особа Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського району у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, в судове засідання представник не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, у встановлений законом спосіб. У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи, на підставі наявних у справі матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач на законних підставах придбав з прилюдних торгів квартиру [ADDRESS], та є чинним власником нерухомості. Законність підстав придбання квартири була предметом розгляду цивільної справи №2/334/3307/14 у Ленінському райсуді м. Запоріжжя за позовом [PERSON] до ПП "Нива В.Ш.", [PERSON], третя особа державний виконавець Ленінського ВДВС ЗМУЮ Вербицька Л.Г. про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, а саме квартири [ADDRESS]. 11.11.2014р. рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Рішення набуло законної сили 28.01.2015р на підставі ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області №22ц/778/289 від 28.01.2015р. за апеляційною скаргою [PERSON], рішення райсуду залишено без змін. Наявність відкритого кримінального провадження №1201408005002493 за заявою [PERSON] про незаконне заволодіння невідомими особами квартирою [ADDRESS] суд оцінює критично, оскільки зазначене кримінальне провадження відкрито за фактом кримінального правопорушення проте вказаним рішенням суду доводиться законність відчуження квартири [ADDRESS]. На підставі ст.47 ЗУ "Про іпотеку" та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 18.04.2014р. позивачеві, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., 15.05.2014р. видано свідоцтво №2103 про право власності на придбане нерухоме майно. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №21687355 від 15.05.2014р., право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачем - [PERSON] Таким чином, позивач правомірно, на законних підставах, набув право власності квартиру [ADDRESS]. Проте позивач позбавлений можливості реалізувати своє право вільного володіння, користування та розпорядження належним майном, у зв'язку з тим, що відповідачі продовжують мешкати в спірній квартирі, ключів йому не віддають та не звільняють квартиру від особистих речей. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мартиненко А.В., заперечуючи проти позовних вимог зазначав, що позовні вимоги є необґрунтованими, та передчасними, оскільки позивачем була направлена, на адресу відповідачів, досудова претензія про добровільне виселення та зняття з реєстрації за спірною адресою в якій був передбачений триденний строк для її виконання, що суперечить положенням ст. 40 ЗУ "Про іпотеку", ч. 3 ст. 109 ЖК України, якими передбачений тридцяти денний строк такої вимоги. В матеріалах справи містяться докази направлення позивачем 27 та 29 травня 2014р. та отримання відповідачами 30 травня та 02 червня 2014р. відповідно, повідомлень про добровільне виселення та зняття з реєстрації. Строк добровільного виселення встановлений позивачем у три дні. Проте суд не вважає зазначення такого строку порушенням прав відповідачів зважаючи на те, що ст.40 ЗУ "Про іпотеку" регулює питання звернення стягнення іпотекодержателем на предмет іпотеки після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Аналогічні положення зазначені у ч.3 ст.109 ЖК України. На момент розгляду справи, квартира [ADDRESS] не є іпотекою, а позивач не є іпотекодержателем, тому між сторонами відсутні відносини договірного звернення стягнення на предмет іпотеки, а застосування зазначених представником відповідача норм, спростовуються матеріалами справи. Частиною 1 ст.109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судом встановлено, та не оспорювалось представником відповідача в судовому засіданні, що до теперішнього часу, відповідачі не звільнили приміщення квартири [ADDRESS], тому позивач правомірно звернувся за захистом свого порушеного права до суду. Нормами цивільного та житлового законодавства України, не передбачений обов'язок нового власника, який придбав майно з прилюдних торгів, надавати саме тридцяти денний строк для виселення колишніх власників та членів їх родин. На час розгляду справи судом, після отримання відповідачами відповідної вимоги позивача сплило вісім місяців, проте виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідачів у добровільному порядку не відбулося, тому позивач у судовому порядку, позивається про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку. Право власності відповідачів на спірну квартиру припинено відповідно до п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України у зв'язку зі зверненням стягнення на майно за зобов'язання власників шляхом продажу з прилюдних торгів. З припиненням права власності на квартиру, відповідачі втратили і його складову, відповідно до ст.317 ЦК України, - право користуватися жилим приміщенням у цій квартирі. Позивач, відповідно до ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Оскільки відповідач [PERSON] втратив право власності на спірну квартиру, то відповідно до положень ч.1 ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" він та члени його родини - відповідачі по справі мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в квартирі [ADDRESS], виселені та зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Частиною 1 ст.3 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач звернувся до суду з позовом, за захистом свого майнового інтересу, у спосіб, передбачений законом. Оскільки відповідачі у добровільному порядку не бажають звільняти житлове приміщення та не знялися з реєстраційного обліку суд вважає, що заявлені позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved