Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Торговицької сільської ради Млинівського району Рівненської області, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме : на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою : Рівненська область Млинівський район с. Торговиця, вул. Тополева, 4-А, посилаючись на неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 19 серпня 1996 року померла її мати [PERSON]. Також зазначила, що спадщину вона після смерті матері прийняла, подавши до нотаріальної контори заяву. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за відсутністю правовстановлюючих документів, у звязку з чим змушена звернутися в суд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просив повністю задовольнити позовні вимоги позивача, а справу розглянути без участі представника сільської ради. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим, підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 З.У. "Про власність" 1991 року, об'єктами права приватної власності, в тому числі, є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки. Згідно ч. 2 ст. 12 З.У. "Про власність" 1991 року, виникнення права приватної власності на майно, можливе внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, норми якої підлягають застосуванню в даному випадку, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено судом, 19 серпня 1996 року [PERSON] померла. (а.с. 29). Позивач прийняла спадщину після її смерті за правилом ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, фактично вступивши в управління спадковим майном. Однак, своє право власності на успадковане майно, у встановленому порядку не оформила, оскільки згідно ст. 560 ЦК УРСР 1963 року, оформлення спадщини на той час було правом, а не обов'язком спадкоємця. Разом з тим, [PERSON], звернувшись до нотаріуса 9 червня 2015 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на належний [PERSON] житловий будинок та надвірні будівлі і споруди, не змогла одержати свідоцтва з незалежних від неї причин, зокрема через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджується документально. ( а.с. 33, 34) При цьому належність житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться в с. Торговиця Млинівського району Рівненської області по вул. Тополева, буд. 4-А, [PERSON] підтверджується довідкою Торговицької сільської ради, згідно якої в погосподарскій книзі №2,особовий рахунок № 58, житловий будинок в с. Торговиця по вул. Тополева, буд. 4-А, належав [PERSON]. (а.с. 9) Таким чином, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд прийшов до висновку що позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON], набула право власності на спадкове майно за законом, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями на законних підставах. Однак, як видно з матеріалів справи, з часу подачі заяви про прийняття спадщини, всупереч вимогам ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтва про право на спадщину за законом не одержала, у зв'язку з чим, не в змозі реалізовувати своє право власності на спадкове майно. А тому, це право підлягає захисту. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 549, 560 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 12, 13 З.У. "Про власність" УРСР 1991 року,

Outcome: approved