Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 02.01.2018 року відповідач [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ «Фінанси та Кредит», [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. Ухвалою суду від 02.04.2019 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] про визнання договору поруки недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 04.07.2019 року замінено позивача - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТзОВ «ФК «ІНВЕНТ» по справі за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. Ухвалою суду від 25.10.2019 року зустрічний позов [PERSON] до ТзОВ "ФК "ІНВЕНТ", [PERSON] про визнання договору поруки недійсним залишено без розгляду в частині позовних вимог до [PERSON] Представник позивача-відповідача первісний позов обгрунтовує тим, що 11.06.2007 року між ТзОВ Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ТзОВ "ФК "ІНВЕНТ") та [PERSON] укладено Договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 22/07-МК-17 на підставі якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 35 000,00 доларів США, зі сплатою 15 процентів річних, а з 29.08.2008 року -17 процентів річних та кінцевим поверненням 10.06.2022 року. Зазначив, що протягом строку дії кредитного договору до нього вносились зміни та доповнення, зокрема, додатковою угодою № 01/22/07-МК-17 від 11.06.2007 року, додатковою угодою № 02/22/07-МК-17 від 26.06.2007 року, додатковою угодою № 2 від 29.08.2008 року. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ТзОВ "ФК "ІНВЕНТ") та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки № 01-22/07-МК-17 від 11.06.2007 року, відповідно до якого [PERSON] поручився відповідати перед кредитором, як солідарний боржник, за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 22/07-МК-17 від 11.06.2007 року станом на 23 лютого 2016 року в загальній сумі 19994,59 доларів США, та пеня в сумі 540143, 85 грн. А тому банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , а також судових витрат по справі. Відповідач-позивач [PERSON] зустрічний позов мотивував тим, що договір поруки №01-22/07-МК-17 від 11.06.2007 року вважає недійсним, оскільки даний договір не підписував, волевиялення такого договору не виявляв, йому не було відомо про його існування, що суперечить вимогам ч.3 ст.203 ЦК України, та є підставою для визнання такого договору недійсним. Зазначив, що про існування оспорюваного договору поруки, йому стало відомо тільки в березні 2015 року, після повідомлення йому сином [PERSON] про існування даного договору, а тому ним пропущений строк позовної давності. Просить поновити строк на оскарження договору поруки № 01-22/07-МК-17 від 11.06.2007, як такий, що пропущений з поважних причин та визнати недійсним договір поруки №01-22/07-МК-17 від 11.06.2007 року. Представники позивача- відповідача ТзОВ "Фінансова компанія "ІНВЕНТ" - Яців Ю.М. та Перепічка Н.І. в останнє судове засідання не з"явилися, 09.08.2019 року Яців Ю.М. надано суду письмові пояснення, в яких підтримала заявлені вимоги ПАТ "Банк"Фінанси та кредит", вважає їх обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Заявлені вимоги [PERSON] вважає безпідставними та такми, що спрямовані на введення суду в оману, та 09.08.2019 року на адресу суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначено, що під час розгляду справи № 348/1892/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] та [PERSON] , який в процесі розгляду справи був уточнений, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, апеляційний суд Івано-Франківської області у рішенні від 03 лютого 2015 року у даній справі зазначив наступне, що судом першої інстанції (Надвірнянським районним судом у рішенні від 02.12.2014 року) було встановлено, що [PERSON] підписував оскаржуваний договір порук, а також те, що судові повістки про виклик до суду ним було отримано. Зазначила, що [PERSON] було відомо про оскаржуваний договір поруки ще в 2014 році, проте питання щодо його недійсності останній не заявляв. Крім того, вказала, що між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] велись перемовини та проводились зустрічі щодо питання погашення заборгованості, шо підтверджується протоколом зустрічі від 06.02.2015 року. Просить застосувати до зустрічного позову строк позовної давності. 25.10.2019 року на електронну адресу суду надійшла заява, в якій просить здійснювати розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги про стягнення заборгованості підтримала в повному обсязі, заперечила проти задоволення зустрічного позову у повному обсязі. Відповідач -позивач [PERSON] та його представник-адвокат Капак В.М. також в останнє судове засідання не прибули, 25.10.2019 року на адресу суду від відповідача-позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Зазначив, що первинний позов не визнає, зважаючи на те, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.02.2015 року за кредитним договором № 22/07-МК-17 від 11.06.2007 року звернено стягнення на заставне майно, яке в процесі виконання. Крім того, вказав, що пред"явивши в 2014 році банк реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості, чим змінив строк дії договору. Вважає, що строк кредитування закінчився з поданням позову, такий висновок у постанові від 28.03.2018 року зробила Велика Палата Верховного Суду у справі №444/9519/12. Позовні вимоги до ПАТ "Банк Фінанси та Кредит", що викладені в зустрічному позові підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог п. 9 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України(в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України передбачає обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2007 року між ТзОВ Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ТзОВ "ФК "ІНВЕНТ") та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 22/07-МК-17 на підставі якого банк надав позичальнику кредитні ресурси в розмірі 35 000 грн. 00 коп. доларів США в тимчасове користування на умовах забезпеченості повороткості, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими кредитним договором. Відповідно до п.3.2. даного кредитного договору позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за договором до 10.06.2022 року, а пунктом 7.3. передбачено, що він набуває чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів (їхньої першої частини) і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 15 процентів річних, а з 29.08.2008 року - 17 процентів річних. (а.с.14-15) Протягом строку дії кредитного договору до нього вносились зміни та доповнення, зокрема, додатковою угодою № 01/22/07-МК-17 від 11.06.2007 року, додатковою угодою №02/22/07-МК-17 від 26.06.2007 року, додатковою угодою №2 від 29.08.2008 року.(а.с.16-21) Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість позичальника [PERSON] за виданим на підставі Додаткової угоди № 01/22/07-МК-17 від 11.06.2007 року першим траншем кредитних ресурсів станом на 23.02.2016 року становить: сума простроченої заборгованості за відсотками - 8 713,367 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2016 року (1 дол. США = 27,0145 грн.) становить 235 395,44 грн. Заборгованість позичальника [PERSON] за виданим на підставі Додаткової угоди № 02/22/07-МК-17 від 26.06.2007 року другим траншем кредитних ресурсів станом на 23.02.2016 року становить: сума простроченої заборгованості за відсотками - 11 280,92 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2016 року (1 дол. США = 27,0145 грн.) становить 304 748,41 грн. Отже судом встановлено, що загальна сума заборгованості позичальника [PERSON] за договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 22/07-МК-17 від 11.06.2007 року становить 19 994,59 доларів США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2016 року становить 540143,85 грн., що підтверджується розрахунками.(а.с.4-5) З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 22/07-МК-17 від 11.06.2007 року у розмірі 19994,59 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно розміру нарахованої пені, то в даному випадку суд прийшов до наступного висновку. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Судом перевірено, що відповідно до кредитного договору, позичальнику [PERSON] нарахована пеня в загальному розмірі 1 746 736 грн. 45 коп. За виданим на підставі додаткової угоди № 01/22/07-МК-17 від 11.06.2007 року траншем кредитних ресурсів нарахована пеня в сумі 761 488,69 грн., та за траншем кредитних ресурсів виданим за додатковою угодою № 02/22/07-МК-17 від 26.06.2007 року позивачем нараховано пеню в розмірі 985 247,77 грн. Оскільки розмір нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості позичальника за кредитним договором, то позивач просить стягнути пеню у меншому розмірі, а саме у сумі 540 143 грн. 85 коп. Вказані обставини підтверджуються розрахунками по нарахуванню пені по кредитному договору № 22/07-МК-17 від 11.06.2007 року (а. с.6-13). Також судом з"ясовано, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 22/07-МК-17 від 11.06.2007 року між ТзОВ "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ТзОВ "ФК "ІНВЕНТ") та відповідачем-позивачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 01-22/07-МК-17 від 11.06.2007 року. Відповідно до п.1.1. даного договору поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії №22/07-МК-17 від 11.06.2007р. Пунктом 2.1. договору поруки визначено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. А пунктом 2.2. договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплати неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.(а.с.20-23) Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як встановлено в судовому засіданні ТзОВ "ФК "Інвент" є дійсним кредитором за Кредитними договорами № 22/07-МК-17 від 11.06.2007 року та №59/07-МК-17 від 21.12.2007 року та договорами забезпечення, що підтверджується протоколом електронних торгів №UA-ЕА-2019-02-13-000019-b від 15.03.2019 року, договором про відступлення прав вимоги, посвідченого 12.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 423, договором про відступлення прав вимоги від 12.04.2019 року, отже ТзОВ "ФК "ІНВЕНТ" є правонаступником ПАТ «Банк Фінанси та Кредит».(а.с.199-208) Враховуючи те, що позичальник [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суд вважає, що солідарному стягненню з позичальника [PERSON] , та поручителя - [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "ІНВЕНТ" підлягає заборгованість за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 22/07-МК-17 від 11.06.2007 року у розмірі 19994 грн.59 коп США, та пеню в сумі 540143 грн. 85 коп. Крім того, судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду від 02.12.2014 року в позові Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та визнання осіб такими, що втратили прав на користування житловим приміщенням відмовлено. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2015 року, рішення Надвірнянського районного суду від 02 грудня 2014 року скасоване. Ухвалене нове рішення. Позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено частково. В рахунок погашення кредитної заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №22/07-МК-17 від 11.06.2007 року, яка станом на 15.07.2014 року складається з 360617 грн. 53 коп. строкової заборгованості по основному боргу; 94369 грн. 39 коп. простроченої заборгованості по основному боргу; 9668 грн. 53 коп. строкової заборгованості по відсоткам; 211162 грн. 04 коп. простроченої заборгованості по відсоткам та 18000 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу та відсоткам, а всього на загальну суму 855817 грн. 49 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання їм іншого житла. Стягнуто в користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з кожного по 913 грн.50 коп. сплаченого банком судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення в частині звернення стягнення на майно, обтяжене іпотекою та щодо виселення відповідачів відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕНТ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Звернувшись до суду 09.08.2019 року із зустрічним позовом [PERSON] до ТзОВ"Фінансова компанія "ІНВЕНТ" про визнання договору поруки недійсним, мотивував тим, що про існування оспорюваного договору поруки йому стало відомо тільки в березні 2015 року, та що він його не підписував. Представником позивача-представником відповідача ТзОВ "Фінансова компанія "ІНВЕНТ" - Яців Ю.М. подано до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст. 267 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Судом встановлено, що відповідно до рішення Надвірнянського районного суду від 02.12.2014 року (справа 348/1892/14-ц), відповідач-позивач [PERSON] , був стороною у даній справі, судові повістки про виклик до суду та рішення ним було отримано, таким чином він дізнався про договір поруки № 01-22/07-МК-17 від 11.06.2007 року саме з цієї дати, а подав позов до суду 09.08.2019 року, після спливу строку позовної давності, тобто на момент звернення позивача до суду трирічний строк позовної давності минув, що згідно вимог ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що зустрічні позовні вимоги відповідача-позивача [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском строків позовної давності. За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до ТзОВ "Фінансова компанія "ІНВЕНТ" про визнання договору поруки недійсним. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] та відповідача-позивача [PERSON] на користь позивача-відповідача підлягає стягненню судовий збір 16204 грн. 32 коп. у розмірі по 8102 грн. 16 коп. з кожного. На підставі наведеного, ст.ст. 256-257, 261, 267, 526, 530, 553-554, 610-611, 625, 1054 ЦК України та

Outcome: approved