Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

05.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що наприкінці 1998 року він домовився з відповідачкою [PERSON] про купівлю - продаж житлового будинку [ADDRESS], який належав їй на праві приватної власності. Так, сплативши, він з дружиною - [PERSON] стали проживати у ньому, утримувати його, проводити поточні ремонти, сплачувати податки та комунальні послуги, обладнали індивідуальне газове постачання, а також обробляли земельну ділянку, яка надана для обслуговування вказаного будинку. У грудні 1998 року подружжя [PERSON] сплатили [PERSON] обумовлену суму коштів за будинок, зареєстрували своє місце проживання за вказаною адресою, про що у будинковій книзі є відповідні записи щодо їх реєстрації та штампи у паспортах і почали проживати у ньому, утримувати його, проводити поточні ремонти, сплачувати податки та комунальні послуги, обладнали індивідуальне газове постачання, а також обробляли земельну ділянку, яка надана для обслуговування вказаного будинку. Відповідачка [PERSON], у свою чергу, передала позивачу необхідні правовстановлюючі документи та технічну документацію відносно будинку та земельної ділянки. 27.01.2000 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] оформили договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] у Вознесенській філії Універсальної Біржі "Південь" та зареєстрували у журналі реєстрації біржових угод за №8. У п. 11 вказаного Договору зазначалося, що він не підлягає нотаріальному посвідченню. Так, на початку 2013 року, при зверненні позивача до відділу містобудування та архітектури Вознесенської міської ради Миколаївської області щодо оформлення дозвільних документів для перебудови житлового будинку [ADDRESS], йому було відмовлено, оскільки, договір купівлі - продажу нерухомого майна від 27.01.2000 року не є належним правовстановлюючим документом та не може бути підтвердженням його права власності на житловий будинок. Тому, він не є власником вказаного будинку та земельної ділянки, та, відповідно не має прав на розпорядження ним. При зверненні позивача та відповідачки до нотаріальної контори щодо посвідчення договорів купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальний дій від 07.02.2014 року, так як у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є заборона на відчуження житлового будинку [ADDRESS], яка накладена, відповідно до постанови відділу ДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області від 14.01.2014 року по виконавчому провадженню № 41013863 про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить [PERSON] на виконання виконавчого листа № 473/2769/13-ц, виданого 01.11.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ "Імексбанк" заборгованості у розмірі 13 501 грн. В позовній заяві позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку ( кадастровий номер - 4810200000:10:044:0008) площею 0,0747 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також зняти арешт, накладений на вказаний житловий будинок, згідно постанови відділу ДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області від 14.01.2014 року по виконавчому провадженню № 41013863 про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить [PERSON] на виконання виконавчого листа № 473/2769/13-ц, виданого 01.11.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача - Вознесенської міської Ради Миколаївської області у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача - ПАТ "Імексбанк" у судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, відповідно до наданих доказів, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно за набувальною давністю. Як вбачається з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", п. 4 Постанови ПВС України №6 від 27.08.1976 року №Про судову практику у справах про виключення майна з опису", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В судовому засіданні встанрвлено, що за договором купівлі - продажу, посвідченого 02.04.1996 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, Стаценко В.М. продала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], право власності на який за [PERSON] підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) будинок [ADDRESS], витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (індексний номер витягу - 9794378 від 23.09.2013 року) та довідкою - характеристикою, виданою КП "Вознесенське МБТІ" від 27.08.2013 року за №318 (а.с. 10,15,18,21). Власником земельної ділянки ( кадастровий номер - 4810200000:10:044:0008) площею 0,0747 га, розташованої на території Вознесенської міської ради та призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 28.05.1996 року за № 75, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.06.2013 року, витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (індексний номер витягу - 8248013 від 21.08.2013 року (а.с. 14,16,19). 27.01.2000 року між [PERSON] та [PERSON] відбулася купівля - продаж житлового будинку [ADDRESS], укладеного на Вознесенській філії Універсальної біржі "Південь" (а.с. 9). Позивач [PERSON] з дружиною - [PERSON] з 1998 року стали проживати у житловому будинку [ADDRESS] та утримувати його: проводити поточні ремонти, сплачувати податки та комунальні послуги, обладнали індивідуальне газове постачання, а також обробляли земельну ділянку, яка надана для обслуговування вказаного будинку (23-41), т.т. Позивач добросовісно заволодів спірним будинком і земельною ділянкою призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] і продовжує відкрито, безперервно володіти ними протягом більше ніж десять. Тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині позову відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України підлягають повному задоволенню, оскільки позивач набув право власності на спірне майно за набувальною давністю. . В силу ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", п. 4 Постанови ПВС України №6 від 27.08.1976 року *Про судову практику у справах про виключення майна з опису", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.01.2014 року, на все нерухоме майно [PERSON] накладені арешт та заборона щодо його відчуження (а.с.22) . Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.01.2000р. Укладеного на універсальній біржі Південь, вбачається [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 747 м2, за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] з дружиною - [PERSON] з 1998 року стали проживати у житловому будинку [ADDRESS] та утримувати його: проводити поточні ремонти, сплачувати податки та комунальні послуги, обладнали індивідуальне газове постачання, а також обробляли земельну ділянку, яка надана для обслуговування вказаного будинку (23-41). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що є правові підстави, для задоволення позовних вимог в частині зняття арешту із спірного майна.

Outcome: approved