Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

25 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [INFO] з вини відповідача, який керував автомобілем марки "ГАЗ-31021" державний реєстраційний номер [NUMBER] у с.Пшеничне Саратського району Одеської області, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув [PERSON]. Вина відповідача у скоєнні вказаної ДТП підтверджується вироком Саратського районного суду Одеської області від 13 березня 2017 року. Оскільки відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), виплатило потерпілій особі відшкодування витрат на поховання в сумі 14616 гривень 00 копійок. Посилаючись на ці обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму сплаченого відшкодування в розмірі 14616 гривень 00 копійок та судові витрати в сумі 1762 гривні. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 18 березня 2019 року було залучено до участі у справі [PERSON], як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 50) Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.112), до суду 03 вересня 2019 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 18 березня 2019 року відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що потерпілому компенсував всі витрати на поховання, тому останній не мав до нього ніяких претензій матеріального характеру. На підтвердження вказаних обставин посилався на вирок суду, згідно якого потерпілий під час розгляду кримінального провадження претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мав. Третій особі [PERSON] судові виклики надсилались за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак повертались з відміткою, що він за вказаною адресою не проживає (а.с. 56, 61, 75, 87, 90, 103, 106). За змістом ст. 130 ЦПК України вважається, що він належним чином повідомлений про розгляд справи. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України третя особа викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а. с. 94, 109, 119). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Саратського районного суду Одеської області від 13 березня 2017 року, який набрав законної сили 03 жовтня 2017 року (а.с.4-7), встановлено, що [PERSON] [INFO] приблизно о 18:00 годині, порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 19.3 Правил дорожнього руху України. Тобто, у зазначений день та час, в темну пору доби, керуючи технічно справним вантажним бортовим автомобілем «Газ-33021» реєстраційний номер [NUMBER], здійснював рух у правій смузі проїзної частини вулиці Шкільна с. Пшеничне Саратського району Одеської області, що має по одній смузі руху в кожному напрямку, з боку с. Фараонівка у напрямку смт. Сарата зі швидкістю близько 40 км/год та наближаючись до ділянки проїзної частини перед будинком [ADDRESS] зазначеного населеного пункту, розташованому ліворуч за ходом руху автомобіля, проявляючи злочинну самовпевненість, не зупинив керований ним транспортний засіб, не змінюючи напрямку його руху та смуги руху, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, продовжив рух. Внаслідок своїх самовпевнених дій [PERSON] не доїжджаючи біля 46,1 м до будинку [ADDRESS], допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на праву бокову частину інвалідної коляски під керуванням [PERSON], що перетинав смугу руху його автомобіля зліва направо, чим створював небезпеку для руху. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №165 від 18 січня 2014 року, отримані [PERSON] тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, згідно п.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень і у своєї сукупності призвели до смерті потерпілого [PERSON]. Смерть [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями і наступила від розвиненого комбінованого шоку. Вказаним вироком відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік з іспитовим строком два роки. Згідно товарного чеку № б/н від 22 грудня 2013 року, виданого [PERSON] ФОП [PERSON], [PERSON] на поховання [PERSON] було придбано ритуальне приладдя на загальну суму 15420 гривень (а.с.12). На час вчинення ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Завдану внаслідок ДТП шкоду відповідач не відшкодував, тому уповноважена потерпілим [PERSON] особа , [PERSON], з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, в якій зазначив, що в результаті ДТП, що сталася [INFO] біля будинку [ADDRESS] за участю автомобіля марки «ГАЗ-33021» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та пішохода [PERSON], останній від отриманих тілесних ушкоджень помер (а.с.9 на звороті). Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 23.1 ст.23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з підпунктом "а" п.41.1 ст.41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв`язку з чим, МТСБУ здійснило виплату відшкодування витракт на поховання уповноваженій потерпілим [PERSON] особі , [PERSON], у сумі 14616 гривень 00 копійок, що підтверджується наказом № 4659 від 29 травня 2017 року (а.с. 14) та платіжними дорученнями № 4659рв від 29 травня 2017 року (а.с. 15). Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. 38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, позивач відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодував шкоду, завдану відповідачем, який скоїв ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких обставин позов підлягає повному задоволенню. Суд відкидає доводи відповідача щодо повного відшкодування ним матеріального збитку потерпілому, оскільки вони не обґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами. Посилання відповідача на те, що відповідно до довідки Фараонівської сільської ради Саратського району від 16.04.2019 року за № 601 [PERSON], померлий [INFO], був похований на території цвинтара с. Фараонівка (а.с. 95), не виключають можливості придбання потерпілим [PERSON] ритуальних товарів в м. Одеса, що підтверджено накладною б/н від 22.12.2013, складеною у м. Одеса (а.с. 12 об). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1762 гривні (а. с. 1) Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 16378 гривень 00 копійок (14616 гривень 00 копійок + 1762 гривні ).

Outcome: approved