Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом (з урахуванням уточнень від 05.06.2014 року). В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю його та [PERSON], що сталася 16 травня 2013 року біля 12 годин 15 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 11193», номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Ладожській у м. Дніпропетровську, де на перехресті з вул. Іларіонівською не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та виїхала на вул.. Іларіонівську де здійснила зіткнення з мотоциклом «Сузукі», номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок чого мотоцикл «Сузукі» отримав механічні пошкодження, а [PERSON] тілесні ушкодження. Між відповідачем [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «АСКО - Донбас Північний» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому позивач просив суд стягнути із [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі 16 734,71 грн. та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Із ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» стягнути на його користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 5 775 грн. 82 коп Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 16397,65 грн на відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП. Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь [PERSON] суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 5775,82 грн. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 15000 грн. на відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок ДТП, а також судовий збір у розмірі 238 грн. Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 57,75 грн В іншій частині позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням суду, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на порушення судом норм матеріального права, недоведеність та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та відсутність підстав для стягнення із грошових сум на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржувало ся. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно частково скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що 16 травня 2013 року біля 12 годин 15 хвилин мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та [PERSON] у м. Дніпропетровську по вул.. Ладожській, де на перехресті з вул.. Іларіонівською, [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ 11193», номерний знак [NUMBER], не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та виїхала на вул. Іларіонівську де здійснила зіткнення з мотоциклом «Сузукі», номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Внаслідок чого мотоцикл «Сузукі» отримав механічні пошкодження, а [PERSON] тілесні ушкодження. Зазначені обставини ДТП, а також наявність вини [PERSON], встановлені постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2013 року, якою відповідачка була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 25), а отже відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України є преюдиційно встановленими і не підлягають доказуванню. Позивач [PERSON] є власником мотоцикла «Сузукі», номерний знак [NUMBER], (а.с. 22). Розмір матеріальної шкоди, заподіяної мотоциклу «Сузукі», номерний знак [NUMBER],, внаслідок ДТП, відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 171/13 від 07.08.2013 року (а.с. 5-19) складає 34 654,91 грн. Проаналізувавши виниклі між сторонами правовідносини, суд прийшов до висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. ст. 22, 1167, 1187, 1188 ЦК України, а також Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Автомобіль «ВАЗ 11193», номерний знак [NUMBER] відповідно до страхового полісу №АВ/3296984 було застраховано ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» (а.с. 85). 15 січня 2014 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. (а.с.68). Страхова компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 28 579,09 грн., посилаючись на те, що сума ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Оскільки вина [PERSON] підтверджена матеріалами справи та не заперечувалась відповідачкою, завдана нею позивачеві матеріальна шкода підтверджена висновком автотоварознавчого дослідження № 171/13 від 07.08.2013 року, страховик на підставі страхового полісу та настанням страхового випадку повинен відшкодувати оцінену шкоду майну третій особі (ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), якою в даному випадку є позивач [PERSON] Врахувавши норми ст. ст. 22, 1187, 1188 ЦК України, а також ст. ст. 6, 22.1, 32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд зазначив, що ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» та [PERSON] повинні відшкодувати [PERSON] шкоду, що завдана внаслідок ДТП. Тому суд стягнув із ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача [PERSON] суму матеріальної шкоди у розмірі 5 775,82 грн. Внаслідок аварії позивач отримав тілесні ушкодження, а саме забій грудної клітини, грудного відділу хребта, множенні садна обох кистей, забій печінки, та тривалий час лікувався (а.с.34-42). Спочатку знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська шоста клінічна лікарня» (а.с.36). Після виписки за рекомендацією лікарів спостерігався у травматолога (а.с.40). Також звертався до Державного закладу «Інститут гастроентелогії НАМН України» (а.с.41). За рекомендаціями лікарів проходив курс медикаментозного лікування, робив УЗД (а.с.37-39). Разом поніс матеріальні збитки на суму 16 397,65 грн. Посилаючись на вимоги ст.ст. 1187,1188 ЦК України суд зазначив про те, що в результаті ДТП позивачу була заподіяна певна моральна шкода, що виразилася у стражданнях та переживаннях, а також життєвих незручностях, пов'язаних з пошкодженням і неможливістю експлуатації автомобіля, необхідністю докладання додаткових зусиль до організації свого життя, звернення до суду за захистом свого права. Окрім того, позивачу були завдані тілесні ушкодження, в зв»язку з якими позивачу довелося перебувати на стаціонарному лікуванні. З урахуванням цього, суд задовольнив позовні вимоги у розмірі 15000 грн., та стягнув цю суму із відповідача [PERSON] Сума відшкодування визначена судом з урахуванням характеру та тривалості заподіяних позивачеві страждань, переживань та незручностей, а також характеру дій відповідача, що протягом тривалого часу протиправно ухилявся від відшкодування заподіяної позивачеві шкоди. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у справі стягнені із відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам на користь [PERSON] Але із висновками суду щодо відповідальності [PERSON] погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства, та фактичним обставинам у справі. Вирішуючи питання щодо обов'язку відшкодувати в повному обсязі шкоду, завдану під час дорожньо-транспортної події, володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" укладено договір про таке страхування (на підставі ст. 1187 ЦК України), слід врахувати наступне. Вказані правовідносини регулюються спеціальною нормою - ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки є додатковою (субсидіарною) і настає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для відшкодування завданої шкоди. За цих умов володільцем сплачується потерпілому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхове відшкодування - це виплата, яка здійснюється страховиком в межах страхової суми, а страхова сума - це максимально можливий розмір виплати по страхуванню, відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування". У разі, коли страхового відшкодування може бути недостатньо для покриття всіх збитків потерпілої особи, потерпілий вправі звернутися безпосередньо до завдавача шкоди, з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Автомобіль «ВАЗ 11193», номерний знак [NUMBER], що належить відповідачу, є забезпеченим транспортним засобом відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17 вересня 2009 року, ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) складає 100 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 100 000 грн, а відтак його цивільно-правова відповідальність застрахована й обов'язок по відшкодуванню завданої у результаті ДТП шкоди закон покладає на страховика Розмір матеріальної шкоди, заподіяної мотоциклу «Сузукі», номерний знак [NUMBER],, внаслідок ДТП, відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 171/13 від 07.08.2013 року (а.с. 5-19) складає 34 654,91 грн. Тому відповідно до вимог ст.22,26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок відшкодування несе страховик, у зв'язку із чим відсутні підстави для стягнення грошових сум із страхувальника, оскільки із розміру позовних вимог та доказів, які є в матеріалах справи, не вбачається перевищення ліміту відповідальності страховика. Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують висновки суду щодо відповідальності страхувальника, а із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову в цій частині, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Outcome: dismissed