Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 11.06.2020 року звернувся [PERSON] , в особі представника позивача [PERSON] із вказаною позовною заявою та просить суд стягнути з Білгород-Дністровського морського торгівельного порту, ЄДРПОУ 01125689, р/р [NUMBER] у АТ «Державний експортно-імпортний банк» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 145026, 51 (сто сорок п`ять тисяч двадцять шість) грн. 51 коп; стягнути з Білгород-Дністровського морського торгівельного порту, ЄДРПОУ 01125689, р/р [NUMBER] у АТ «Державний експортно-імпортний банк» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 54039,90 (п`ятдесят чотири тисячі тридцять дев`ять) грн. 90 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно наказу керівника ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» від 12.05.2020 № 142-к позивач [PERSON] звільнений за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з посади капітана-змінного механіка РБТ «Метель» торгівельного флоту. Станом на момент звернення до суду з даним позовом з позивачем [PERSON] не здійснено повний розрахунок у порушення вимог законодавства України про працю. Як вбачається з листа Білгород-Дністровського МТП від 28.07.2020 № 630 станом на момент звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі складала 182423,29 (сто вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять три) грн. 29 коп., до видачі 145026,51 (сто сорок п`ять тисяч двадцять шість) грн. 51 коп. Отже, підлягає стягненню у примусовому порядку заробітна плата у розмірі 145026,51 (сто сорок п`ять тисяч двадцять шість) грн. 51 коп. Крім того, згідно ст. 117 КЗпП України вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки станом до теперішнього часу кінцевий розрахунок з Позивачем не був зроблений, то згідно умов ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню також середній заробіток за весь час затримки. Так, згідно даних Відповідача за останні місяці роботи Позивача останній отримав за квітень 2020 року 10641, 09 (десять тисяч шістсот сорок одну) грн. 09 коп., а за березень 2020 року 10974,88 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 88 коп. Отже 10641, 09+10974,88=21615,97/2=10807,98 грн. являється середній заробіток за один місяць. З моменту звільнення до моменту подачі уточненого позову пройшло 5 місяців, отже підлягає стягненню сума за час затримки розрахунку 10807,98х5=54039,90 (п`ятдесят чотири тисячі тридцять дев`ять) грн. 90 коп. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача адвоката Гафійчука С.Д. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» Бобко О.М. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення цього рішення є 04.01.2021 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ДП «Білгород-Дністровського морського торгівельного порту» на посаді капітана-змінного механіка РБТ «Метель» торгівельного флоту. На час звільнення [PERSON] не здійснено повний розрахунок у порушення вимог законодавства України про працю. Наказом ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» від 12.05.2020 № 142-к позивача звільнено з посади відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. На час звільнення позивача з ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» у відповідача існувала заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати за період з листопада 2019 року по 12 травень 2020 року, що підтверджується розрахунковим листом ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт». Позивач зазначає, що повний розрахунок по заробітній платі з ним був проведений не в день звільнення, а лише 14.05.2019 року, з фактичною затримкою на 54 календарних дня, що встановлюється з розрахункових листків наданих ДП «ЦОГ» та не заперечується представником відповідача. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Згідно з п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р.,- нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що станом на момент звільнення позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі складала 182423,29 (сто вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять три) грн. 29 коп., до видачі 145026, 51 (сто сорок п`ять тисяч двадцять шість) грн. 51 коп. Отже, підлягає стягненню у примусовому порядку заробітна плата у розмірі 145026, 51 (сто сорок п`ять тисяч двадцять шість) грн. 51 коп. Крім того, згідно ст. 117 КЗпП України вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки станом до теперішнього часу кінцевий розрахунок з позивачем [PERSON] не був зроблений, то згідно умов ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню також середній заробіток за весь час затримки. Так, згідно даних представника відповідача за останні місяці роботи позивач [PERSON] отримав за квітень 2020 року 10641, 09 (десять тисяч шістсот сорок одну) грн. 09 коп., а за березень 2020 року 10974,88 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 88 коп. Отже 10641,09+10974,88=21615,97/2=10807,98 грн. являється середній заробіток за один місяць, та підлягає стягненню на користь позивача. Окрім цього, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, складеного відповідачем, середня часова заробітна плата позивача [PERSON] становить 37,15 грн. Середня місячна заробітна плата [PERSON] становить 6222,63 грн., розмір компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з листопада 2019 року по 12 травня 2020 року становить 145026,51 грн. Зазначена сума є визнана стороною представником відповідача та за відсутності доказів щодо її виплати, суд приходить до висновку про наявність підстав для її стягнення на користь позивача. Отже, враховуючи відсутність обґрунтованих заперечень відповідача щодо уточнених позовних вимог позивача та не надання доказів, що спростовують уточненні вимоги, суд вважає за необхідне задовольнити уточнену позовну заяву [PERSON] в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 145 026,51 грн. та середній заробіток за час затримки виплати з/п у розмірі 54039,90 грн., загальна сума 199 066,41 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст.. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1990,65 гривень, що становить один відсоток від суми задоволених вимог.

Outcome: approved