Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

08.07.2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) № б/н від 22.11.2013 року у розмірі 27 397,55 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що між сторонами була укладена Генеральна угода б/н від 22.11.2013 року, відповідно до якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 17 526,06 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала належним чином, заборгованість не погасила. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідача. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, згідно якій позов визнала частково. Крім того, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 2, про кредитний договір. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди б/н від 22.11.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 17 526,06 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 7). При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.3 Генеральної угоди, датою кінцевого погашення заборгованості вважається 30 листопада 2015 року. Відповідно до п. 1.2 Генеральної угоди з ціллю забезпечення виконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується в день підписання мати залишок на будь-якому відкритому у банку рахунку в розмірі 1 250,00 гривень. Згідно з п. 1.3.2 Генеральної угоди, вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту, вважається простроченою. В пункті 2.1. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 17 526,06 гривень терміном на 24 місяці з 22 листопада 2013 року по 30 листопада 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживачі цілі в сумі 17 526,06 гривень в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві та в умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 877,00 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Датою останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30 листопада 2015 року. Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го з моменту порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 6 172,30 гривень. Згідно з п. 2.3 для надання послуг банк надає позичальнику платіжну картку відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди. Відповідно до п. 2.5 позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Генеральної угоди і Умов та правил. Згідно п. 2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню. Розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення. Відповідно до п. 1.1.2.5 витягу з Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитраті кредитного ліміту, а також оплачувати комісію, передбачену Договором. Згідно п. 1.1.2.6 Умов та правил, у випадку невиконання зобов`язань за договором клієнт зобов`язаний за вимогою банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту та сплатити банку винагороду. Крім того, виходячи з п. 1.1.2.24 Умов та правил, у випадку звернення банку в суд з позовом про стягнення простроченої заборгованості клієнта, іншими позовними вимогами у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, клієнт зобов`язаний відшкодувати банку суму судових витрат, в т. ч. витрат на правову допомогу, надану третіми особами. Пунктом 1.1.3.1.3 Умов та Правил встановлено, що клієнт доручає банку списувати з картрахунків суми грошових коштів в розмірі здійснених клієнтом або його довіреними особами операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настання строків платежу. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил, банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта та третіх осіб, по кредитам, в яких клієнт являється отримувачем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла в клієнта через невиконання зобов`язань перед банком. В пункті 1.1.5.1 Умов та правил встановлено, що сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх зобов`язань у відповідності до законодавства України та умов публічного договору, договору. Згідно з п. 1.1.5.15 Умов та правил, клієнт несе відповідальність перед банком за шкоду та витрати, понесені банком результаті порушення клієнтом умов або положень договору або законодавчих чи нормативних актів. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанні, передбаченому даним договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. З врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.06.2019 року має заборгованість у розмірі 27 397,55 гривень, яка складається з наступного: - 6 183,04 гривень - заборгованість за кредитом; - 4 902,09 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 10 140,02 гривень - заборгованість за пенею та комісією; - 6 172,30 гривень - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач порушила свої зобов`язання за кредитним договором оскільки не здійснювала обов`язкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусового стягнення заборгованості, а також застосування передбаченої договором відповідальності за порушення зобов`язання. Разом з тим, вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання у виді одночасного стягнення штрафу та пені, оскільки це має ознаки притягнення до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-2003цс15 про застосування статті 61 Конституції України щодо застосування подвійної цивільно-правової відповідальності (пені та штрафу), відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить ч. 1 статті 61 Конституції України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення з відповідача штрафу відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди у розмірі 6 172,30 гривень. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При таких обставинах, враховуючи, що обов`язок доказування покладається на сторони: позивач надав розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем, та приймає його у якості доказу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором у розмірі 21 225,25 гривень, відмовивши позивачу в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми штрафу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Згідно із положенням ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставки судового збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума заявлених позивачем вимог складає 27 397,55 гривень, судовий збір сплачений в сумі 1 921,00 гривень (а. с. 1). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимог на загальну суму 21 225,25 гривень. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з огляду на часткове задоволення позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 921,00 гривень, що буде відповідати вимогам щодо ставки судового збору, який сплачується за майнову позовну юридичною особою, яка не може бути меншою від 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вимогам щодо пропорційного покладення на сторони суми судового збору від розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial