Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 20.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про рекструктуризацію заборгованості та приєднано до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, на підставі якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі - 6 649, 39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31.12.2015 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач в забезпечення виконання умов кредитного договору, зобов'язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Протягом терміну дії договору відповідач не виконував своїх зобов'язань перед банком по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту, оскільки відповідач в добровільному порядку борг не сплатив, позивач змушений звернутися до суду. Станом на 10.06.2018 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "ПриватБанк" становить - 18 831, 63 грн, з яких: 5 362.76 грн. - заборгованість за кредитом; 3 867, 25 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 8 910, 44 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 691, 18 грн. - штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав. Як вбачається, з позовної заяви, відповідач проживає за адресою: вул. Ю.Липи, 4/43 м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, саме на цю адресу були скеровані виклики до суду. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про рекструктуризацію заборгованості та приєднано до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, на підставі якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі - 6 649, 39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31.12.2015 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошима боржник зобов"язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов?зку новим, або у приєднанні до невиконаного обов?язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов?язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс 15, а тому в частині стягнення пені в розмірі 8 910,44 грн. слід залишити без задоволення. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість по кредиту. Надані позивачем розрахунки нарахування заборгованості відповідають умовам кредитного договору, не спростовані іншими належними та допустимими доказами. Оскільки відповідач протягом терміну дії договору кредиту, не виконував своїх зобов'язань перед банком по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, станом на 10.06.2018 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "ПриватБанк" становить - 18 831, 63 грн, з яких: 5 362.76 грн. - заборгованість за кредитом; 3 867, 25 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 691, 18 грн. - штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. Відтак, в порушення виконання умов кредитного договору, а також ст.ст.526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. З рахуванням встановленого, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення пені, оскільки одночасне стягнення штрафу і пені є застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У решті позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial