Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

18.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 15.04.2015 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Лісова, № 14 в м. Ізмаїлі Одеської області, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що право власності не було зареєстровано належним чином. 22.12.2015р. до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, якими позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову; та просять суд розглядати справу за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Лісова, 14 в м. Ізмаїлі Одеської області на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2006р., зареєстрованого в реєстрі прав власників на нерухоме майно в реєстраційній книзі за №52/3-360 від 03.10.2006р. Вказане також вбачається із інформаційної довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №2008 від 17.12.2015 року [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Лісова, 14 в м. Ізмаїлі Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 410102 від 16.04.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеській області, [PERSON] померла 15.04.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Лісова, 14 в м. Ізмаїлі Одеської області. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 01.04.2015 року приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 801, [PERSON] заповіла належну їй частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Лісова, 14 в м. Ізмаїлі Одеської області, та земельну ділянку - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40804163 від 01.07.2015 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області [PERSON], заповіт [PERSON] від 01.04.2015 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 801, є чинним, не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інші спадкоємці за законом чоловік спадкодавця [PERSON] валерій Яковлевич та син [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися про що надали в установлений законом строк 12.10.2015 року заяви про відмову від прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк 01.07.2015р. звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], що підтверджено відповідною заявою. 30.10.2015 р. позивач звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON]В . Письмовою відповіддю до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] №401/02-14 від 30.10.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: вул. Лісова, 14 в м. Ізмаїлі Одеської області, не було зареєстровано належним чином. Однак як встановлено судом, 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Лісова, № 14 в м. Ізмаїлі Одеської області була належним чином зареєстрована за спадкодавцем, що окрім вищенаведеного підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.12.2015р. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved