Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Київський міський центр зайнятості звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.08.2014 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного центру зайнятості м.Києва із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача наказом Київського міського центру їй було надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» . В липні 2015 року позивачем було виявлено, що відповідач з 01.12.2014 року по 08.12.2014 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ "Адекко Україна", в зв'язку з чим позивач вважає, що згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» має право для стягнення з неї виплаченої суми, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явилась, позовні вимоги визнала частково, а саме: у сумі 715,32 грн., в іншій частині просила відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 06.08.2014 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного центру зайнятості м.Києва із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до с. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача наказом Київського міського центру за №НТ130207 від 07.02.2013 року їй надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Так, в результаті обміну інформацією між ДСЗ (Центральний апарат) та Пенсійним фондом України було виявлено дані про періоди зайнятості відповідача з 01.12.2014 року по 08.12.2014 року в ТОВ "Адекко Україна" у період перебування на обліку, як безробітної в центрі зайнятості. 20.07.2015 року Дарницьким районним центром зайнятості отримано акт розслідування №399 від 08.07.2015 року, відповідно до якого [PERSON] перебувала згідно з договором про надання послуг №011214-1 від 01.12.2014 року у трудових відносинах з ТОВ "Адекко Україна" у період з 01.12.2014 року по 08.12.2014 року. Наказом Дарницького районного центру зайнятості №46 від 23.07.2015 року прийнято рішення про повернення [PERSON] незаконно отриманих коштів у сумі 3221,78 грн. та 24.07.2015 року направлено їй лист-повідомлення з пропозицією повернути дані кошти, але дана вимога була залишена без виконання. Однак, з пояснень відповідача, які не заперечуються представником позивача, вбачається що згідно наданих документів, відповідач дійсно перебувала у трудових відносинах з ТОВ "Адекко Україна" у період з 01.12.2014 року по 08.12.2014 року та отримала винагороду 715,32 грн. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послу застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі викладеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідно до норм ч. 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з відповідача необхідно стягнути суму виплаченого забезпечення саме з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати відповідачу забезпечення. У зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача кошти отримані нею у період з 01.12.2014 року по 08.12.2014 року у сумі 715,32 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: у сумі 305,92 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial