Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Спеціалізованого підприємства ПП "Нива-В.Ш.", Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ, ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", ПАТ "Універсал Банк", [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину, стягнення збитків та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.04.2011 року Замостянським відділом ДВС Вінницького МУЮ через Спеціалізоване підприємство ПП "Нива-В.Ш." було проведено публічні торги з продажу арештованого майна - приміщення перукарні по [ADDRESS]. [PERSON] визнана переможцем даних торгів та 20.04.2011 року перерахувала на депозитний рахунок Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ грошові кошти у сумі 189042 грн., які згодом були розподілені та перераховані виконавчою службою: ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - 125240,19 грн.; ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" - 4207,41 грн.; ПАТ "Універсал Банк" - 29564,34 грн.; [PERSON] - 10578,79грн. та Замостянському ВДВС Вінницького МУЮ, в якості виконавчого збору - 19451,27 грн. Також, [PERSON] було сплачено на рахунок Вінницької філії ПП "Нива-В.Ш." гарантійний внесок у сумі 3858 грн. Згодом ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було відхилено касаційну скаргу [PERSON] та залишено без змін рішення апеляційного суду Вінницької області від 20.08.2013р., яким визнано такими, що не відбулися проведені 20.04.2011р. прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки - приміщення перукарні, визнано недійсним та скасовано протокол філії 02 ПП "Нива-В.Ш." № 0211022-1 від 20.04.2011р. про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON]., визнано недійсним та скасовано акт державного виконавця про проведені прилюдні торги 21.04.2011, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане [PERSON] на приміщення перукарні. В зв'язку з вищевикладеним [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою та просить стягнути з відповідачів сплачені нею 189042 грн., гарантійний внесок в сумі 3858 грн. та моральну шкоду. 11.05.2016 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просила повернути сторнои у стан, що існував до проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки) - приміщення № 2 за адресою [ADDRESS], зобов'язавши ПАТ « Райффайзен банк «Аваль», [PERSON], повернути безпідставно отримані кошти за недійсним правочином, стягнути з Замостянського ДВС Вінницького МУЮ на її користь 155 270 гр-н , з яких 125240 гр-н 19 коп. - безпідставно набуті кошти ПАТ «Райффайзен банк «Аваль», 10578 гр-н 79 коп .- безпідставно набуті кошти [PERSON], 19451 гр-н 27 коп. - витрати на проведення виконавчих дій та виконавчого збору, стягнути з Замостянського ДВС Вінницького МУЮ 545862 гр-н - різницю вартості проданого але не переданого їй приміщення [ADDRESS], за цінами, які існують на момент відшкодування, 122240 гр-н завданих їй збитків - мінімальних доходів, які б вона могла отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Зобов'язати розпорядників коштів Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області та виконавця Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області забезпечити відшкодування на користь коштів за недійсним правочином по даній справі, у тому числі шляхом безспірного списання з казначейських рахунків бюджету. 5.07.2016 року [PERSON] подала до суду заяву в тому числі про збільшення позовних вимог в частині сум стягнення. 29.09.2016 року предстаник позивача [PERSON] в судовомку засдіанні подав заяву про залишення пощовних вимог ( окрем вимог викладених в уточненій позовній заяві від 11.05.2016 року ) без розгляду. Ухвалою суду від 29.09.2016 року заява представника позивача задоволена. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції Макушинський В.І. заперечував проти задовлення позову, вказав, що за договором ПП " Нива- ВШ" здійснювала продаж майна та продавала арештоване майно, не іпотечне, вказав, що позивач не оскаржувала дії виконавчої служби, рішення про визання дій виконавчої служби протиправними не виносилось, тому вважав, що позивач обрав не належний спосіб заисту свого права та просив в задовленні позовних вимог відмовити. Представник відповідача ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в судовому засіданні позов не визнала, зазначила про відсутність будь-яких правових відносин між позивачем та ПАТ " Райффайзенбанк "Аваль". Також позиції притримувався представник ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" - Майданюк С.П., який також вказав, що кошти банк отримав від Замостянського ВДВС у рамках виконавчого провадження, тому визнання недійсним результатів торгів жодним чином не впливає на правовідносини між банком та Замостянським ВДВС. Представник 3-ї особи [PERSON]. - [PERSON]. заперечувала проти задовлення позову в частині стягнення коштів вартості приміщення, виходячи з розуміння поняття реституція, зазначила, що висновок про оцінку вказаного майна є недопустими доказом по справі, заперечувала проти відшкодування збитків у вигляді упущеної виоги як недоведених. Представник 3-ї особи Головного управління ДКУ у Вінницькій області Тушевська Н. С. заперечувала проти задоволення позову, вказал, що позивач обрала не належний спосіб захисту свого права. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася., неодноразово подава заяву про визання позову, про те дій, що про це свідчать не вчиняла. Суд дослідив матеріали справи: - Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 20.08.2013р., яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013 року залишено без змін (а.с.8-9 т.1), визнано проведені 20.04.2011р. на виконання судового рішення за виконавчим листом №2-2064-2010, виданим Замостянським районним судом м. Вінниці 03.08.2010 року, прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки - приміщення перукарні, що в цілому складається з приміщень: "А" - I поверх - пр. №2: №1-№7, загальною площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] такими, що не відбулися. Визнано недійсним та скасовано протокол філії 02 приватного підприємства "Нива-В.Ш." №0211022-1 від 20.04.2011 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яке належить [PERSON]. Визнано недійсним та скасовано акт державного виконавця про проведені прилюдні торги від 21.04.2011 року, затверджений начальником Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ Сусковим А.О. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане [PERSON] на приміщення перукарні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщення літери "А" - I поверх - пр. №2: №1-№7, загальною площею 40,2 кв.м., видане приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В. 22.04.2011 року, зареєстроване в реєстрі за №665 (а.с. 10-13 т.1 ); - Акт про проведені прилюдні торги від 21.04.2011 року, затвердженого начальником Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ Сусковим А.О., судом встановлено, що переможцем аукціону визнано учасника №1- [PERSON], яка придбала арештоване майно Кватернюк Алли Іллівни за 192900 грн., з яких: 3858 грн. внесено переможцем торгів на рахунок Філії 02 ПП "Нива-В.Ш." та 189042 грн. перераховано на депозитний рахунок Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ (а.с.14 т. 1). - протокол №0211022-1 від 20.04.2011 року проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить фізичній особі - [PERSON], суд вбачає, що учасником прилюдних торгів стала [PERSON] та лотом №1 виставлено - приміщення перукарні за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15 т.1) - свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на ім'я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №665 (а.с. 16) , видане на підставі акту про проведені прилюдні торги, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., 22.04.2011 року зареєстроване в реєстрі за №665 (а.с. 16 т.1). - платіжне доручення №1 від 20.04.2011 року, суд вбачає, що [PERSON] перераховано на рахунок Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ 189042 грн., згідно протоколу №0211022-1 від 20.04.2011р. за Лот №1 приміщення перукарні, загальною площею 40,20 кв.м. по [ADDRESS], а також згідно платіжного доручення №1 від 18.04.2011 року [PERSON] було сплачено 3858,00 грн. гарантійного внеску за лот №1 згідно договору №0211022 від 16.02.2011р. (а.с.17 т.1). - згідно розрахунку №5, затвердженого начальником Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ 26.04.2011 року, від продажу майна [PERSON]. на депозитний рахунок надійшли кошти в сумі 189042,00 грн. по зведеному виконавчому провадженню №19536606 від 22.05.2010р. (а.с.18 т. 1). - розпорядження №5, затвердженого начальником Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ 26.04.2011 року, з якого суд вбачає, що грошові кошти в сумі 189042,00 грн., що надійшли 20.04.2011 року на рахунок Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ з обліку стягнутих сум при примусовому виконанні виконавчого документа (зведеного виконавчого провадження) 19536606 від 22.05.2010 року про стягнення грошових коштів з [PERSON]. відповідно до ст. 43 Закону України "Про виконавче провадження" необхідно перерахувати: 1956,31 грн. - витрат на проведення виконавчих дій; 121359,01 грн. - ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", згідно виконавчого листа №2-2064-2010 від 03.08.2010р.; 12135,90 грн. - виконавчий збір, згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору № 21149209 від 22.04.2011 року; 3881,18 грн. - ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" борг згідно виконавчого листа № 2-2063-2010 від 27.10.2010року; 431,24 грн. - виконавчого збору, згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору №24750911 від 22.04.2011 року; 10578,79 грн. - [PERSON] стягнення заборгованості, згідно виконавчого листа Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.02.2010 року; 1175,42 грн. - виконавчого збору, згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору №19248836 від 22.04.2011 року; 4207,41 грн. - ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" борг, згідно виконавчого листа Ленінського районного суду м. Вінниці №2-3531/09 від 16.09.2009 року; 467,48 грн. - виконавчий збір, згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору № 19474571 від 22.04.2011 року; 29564,34 грн. - ПАТ "Універсал Банк", згідно виконавчого листа Замостянського районного суду м. Вінниці №2-387-2010 від 08.02.2010 року та 3284,92 грн. - виконавчого збору, згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору № 18152743 від 22.04.2011 року (а.с. 154 т.1). - договір № 0211022 від 16 лютого 2011 року між Замостянським ВДВС Вінницького МУЮ та філією 02 ПП "Нива-В.Ш.", який доручив останньому виконання дій по реалізації арештованого майна шляхом його продажу на прилюдних торгах - нерухомого майна, арештованого при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 03.08.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці у справі №2-2064-2010р. за стартовою ціною 257200 грн., згідно звіту ТОВ "Експертно-консультативний центр" від 01.12.2010 року (а.с. 155 т.1). - довідка ПАТ «Укрсоцбанк» (на а.с. 69 т.3), відповідно до якого з 06.03.2007 року по 17.09.2014 року у [PERSON], діяв депозитний договір «Ощадний» №051/4-4443 в доларах США; - договір банківського вкладу №051/4-4443 (на а.с. 70 т.3), укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] Суд вважає вказані докази належними та допустимими. Суд, критично оцінює довідку ПАТ «Укрсоцбанк» (на а.с. 69 т.3), відповідно до якого з 06.03.2007 року по 17.09.2014 року у [PERSON], діяв депозитний договір «Ощадний» №051/4-4443 в доларах США та договір банківського вкладу №051/4-4443 (на а.с. 70 т.3), укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], як про неналежний доказ оскільки позивач не надала документів про зняття коштів ( перерахунок, кронвіартацію валюти) з вказаних допозитів на момент укладення договору купівлі - продажу та купівлі приміщення через торги. Суд критичено оцінює висновок по оцінкці вартості майна ( на а.с. ) як неналежний доказ, оскільки при реституції визначення вартості приміщення не потрібно. З досліджених документів судом вбачається, що угода (правочин) з реалізації майна через прилюдні торги між сторонами відбулася, вона виконана у повному обсязі, нею були встановленні позивача права на майн. Оскільки на даний час рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 20.08.2013р. проведені 20.04.2011року прилюдні торги визнано недійсними, а учасниками цих торгів та зокрема позивачем [PERSON] вчинено всі необхідні дії по придбанню приміщення перукарні загальною площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому суд находить, що в даному випадку слід застосувати реституцію. Так, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. А відтак, до наслідків визнання прилюдних торгів недійсними застосовуються наслідки визнання правочинів недійсними, передбачені ч.1 абз.2 ст. 216 ЦК України, за якою у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Основні майнові наслідки недійсності правочинів пов'язані з визначенням правової долі того, що отримано сторонами правочину. Це регламентується загальними правилами, які регулюють правову частку, отриману сторонами правочину. До загальних правил майнових наслідків недійсності правочинів належить двостороння реституція - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути іншій стороні у натурі все, що вона отримала від виконання цього правочину. У разі неможливості повернути отримане в натурі внаслідок вживання, використання майна, виконання роботи або з інших причин повинна відшкодовуватись його вартість у грошових коштах за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо інші особливі умови або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів не встановлені законом. Тобто при двосторонній реституції сторонами повертається все виконане ними відповідно до правочину, згідно ст. 216 ЦК України. Проте, слід зазначити, що ст. 216 ЦК України застосовується тільки до сторін правочину, на що у своїй ухвалі (на а.с. 93-95 т.2) звернув свою увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Тому суд не бере до уваги посилання позивача щодо повернення сторін в стан, що існував до проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна шляхом зобов'язання ПАТ « Фінанси та кредит», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON], повернути отримані кошти, оскільки за результатами прилюдних торгів, що відбулися 20.04.2011 року, грошові кошти від [PERSON], були отримані Замостянським ВДВС Вінницького МУЮ, який у наступному провів їх розподіл та перерахував стягувачам згідно з виконавчими документами та постановами про стягнення виконавчого збору, а також філією 02 ПП «Нива - В.Ш.» . Суд неодноразово наголошував позивачу та роз'ясняв представнику позивача необхідність уточнення позовної вимог відповідно до Ухвали Вищого Спеціалізованого суду України від 22.04.2015 року, проте позивач в кінцевій редакції уточнених позовних вимог не врахував цього. Цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на торгах договору є обов'язок кожної із сторін правочину повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тобто двостороння реституція (повернення сторін до первісного стану). Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Тому, оскільки ні банки, ні [PERSON], не були сторонами правочину - прилюдних торгів, тому правовідносини між ними та [PERSON], не виникали, а тому позов в частині стягнення коштів із ПАТ « Фінанси та кредит», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON], до задоволення не підлягає. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-18984цс15, наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов'язальних відносин. Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. Відповідно до договору, укладеного між Замостянським ВДВС Вінницького МУЮ та організатором прилюдних торгів - ПП «НИВА-В.Ш.» (т.1, а.с.15, т. 3, а.с. 48) спеціалізована організація лише надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а Замостянський ВДВС Вінницького МУЮ самостійно виступає від свого імені на прилюдних торгах як продавець. Відповідно до платіжного доручення №1 від 20.04.2011 року, суд вбачає, що [PERSON] перераховано на рахунок Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ 189042 грн., згідно протоколу №0211022-1 від 20.04.2011р. за Лот №1 приміщення перукарні, загальною площею 40,20 кв.м. по [ADDRESS]. Тому, оскільки відповідно до п. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Отже [PERSON] повинна повернути куплене приміщення перукарні, загальною площею 40,20 кв.м. по [ADDRESS] , а відповідачу Замостянському ДВС - отримані від [PERSON] кошти. Також, суд в даному випадку вважає правомірною вимогу позивача щодо необхідності стягнення вказаних коштів із Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ шляхом зобов'язання розпорядника коштів - Головне управління Державної казначейської служби у Вінницькій області забезпечити відшкодування на користь [PERSON], коштів шляхом безспірного списання з казначейських рахунків бюджету, виходячи з наступного. Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. У постанові від 18.02.2015 у справі № 916/859/14 ВГСУ зазначив, що судові рішення про стягнення коштів боржників (розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також підприємств, установ і організацій, рахунки яких відкрито в органах Державної казначейської служби України) виконуються на підставі виконавчих документів тільки органами Державної казначейської служби України. Відповідно до п. 2 ст. 41, ст. 42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845, здійснюється шляхом безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування/стягнення коштів. Вирішуючи питання про розмір коштів, що підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 чт. 216 ЦК України, суд приймає до уваги платіжне доручення №1 від 20.04.2011 року, згідно якого [PERSON] перераховано на рахунок Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ 189042 грн., згідно протоколу №0211022-1 від 20.04.2011р. за Лот №1 приміщення перукарні, загальною площею 40,20 кв.м. по [ADDRESS], а також згідно платіжного доручення №1 від 18.04.2011 року [PERSON] було сплачено 3858,00 грн. гарантійного внеску за лот №1 згідно договору №0211022 від 16.02.2011р. (а.с.17 т.1). Згідно п. 5.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого атверджено Наказос Міністерства юстиції України 27.10.99 N 68/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за N 745/4038 ( в радакції, що діяла на момент проведення торгів) , гарантійний внесок, унесений покупцем до початку прилюдних торгів, зараховується покупцю до купівельної ціни, іншим учасникам ця сума повертається протягом трьох робочих днів після закінчення прилюдних торгів. Гарантійний внесок також підлягає поверненню, якщо торги не відбулися. Отже позивачем було сплачено 189042 + 3858= 192900 гр-н. Про те, згідно позовних вимог в частині повернення коштів за придбане на прилюдних торгах майно, позивач висунув вимоги про повернення лише у сумі 155 270 гр-н 25 коп. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому суд не не праві вийти за рамки позовних вимог і позов в частині повернення коштів належить задовльнити у зазначеному позивачем розмірі. В супереч вимог ст. 60 ЦПК України позивач та її представник не наладли квитанції про оплату позивачем коштів в сумі 19451 гр-н 27 коп. - оплати витрати на проведення виконавчих дій та виконавчого збору. Отже вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення із Замостянського ВДВС 122240,00 грн., - мінімальних доходів, які позивач могла отримати (упущена вигода), якби її право не було порушено, суд вважає що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно висновку ВСУ в постанові від 09.12.2014 р. № 3-188гс14, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а справді були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані за належного виконання боржником зобов'язання за договором. Тобто, наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Водночас, сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання нею прибутку в результаті випадкового збігу обставин. так позивач та її представник не довели, що кошти на купівлю приміщення були знаті з депозитного рахунку в банку та позивач втратила можливість отримання процентів за депозитом. Щодо позовних вимог позивача про стягнення із Замостянського ДВС Вінницького МУЮ 545862,00 грн., - різницю вартості проданого, але не переданого позивачу майна, яка визначена позивачем відповідно до висновку експерта від 22.01.2016 року, суд вважає, що в цій частині позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Конвенція про захист прав та основаних свобод, стаття 1 протоколу до Конвенції передбачає , як і поняття «цивільних прав і обов'язків», концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» . Аналізуючи практику розгляду Європейським Судом справ щодо порушення права володіння майном, ми можемо зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних. У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де об'єктами були: кошти/присуджені суми, належні до виплати заявникам на підставі остаточного і обов'язкового до виконання арбітражного рішення ( «Грецькі нафтопереробні заводи «Стран» та Стратіс Андреадіс проти Греції» ( Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v.Greece), заява No 13427/87, рішення від 21 листопада 1994 р.); кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню ( «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява No 59498/00, рішення від 7 травня 2002 р., п.40). Європейський суд звертає увагу на свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володінням майном, як вказано у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу Рішення у справах «Бурдов проти Росії» ( Burdov v. Russia) від 7 травня 2002 р., заява No 59498/00, п.40; «Ясіуньєне проти Литви» (Jasiuniene v. Lithuania) від 6 березня 2003 р., заява No 41510/98, п. 45. Тому суд вважає, що існують підствави відшкодуваннґя позивачу суми сплаченої як оплата купівлі приміщення № 2 , що знаходиться за адресою [ADDRESS] з урахуванням індексу інфляції за період з моменту укладеногня договору купівлі- продажу до винесення рішення ( даного моменту) з 1.05.2011 рік по 30.09.2016 року. Що було б справедливим відносно практики Європейського суду і і відповідало б вимогам ч.2 ст. 216 ЦПК України що до відшкодування збитків в зв"язку з знецінкенням грошових коштвів. Про те позивач не висував таких вимог у позові, а суд, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України не може вийти за межі позовних вимог. Вимоги позивача щодо стягнення з Замостянського ДВС 545862,00 грн., різниці вартості приміщення за висновком експерта від 22.01.2016 року суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за ч.2 ст. 116 ЦК України, кожна сторона зобов'язана повернути в натурі другій стороні все, що вона отримала внаслідок укладеного правочину. Отже позивач повинна повернути приміщення перукарні, загальною площею 40,20 кв.м. по [ADDRESS], а відповідач Замостянський ДВ С - кошти , сплачені [PERSON] при купівлі вказаного приміщення. Правочин, визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення у відповідності до ч. 1 ст. 236 ЦК України, а тому відповідачі по справі зобов'язані у відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України повернути позивачу в натурі все, що вони одержали на виконання цього правочину, а саме суму, якала була отримана відповідно до платіжного доручення про перерахунок коштів на рахунок Замостянського ВДВС. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ, ВОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення збитків, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Стягнення судових витрат суд проводить на підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки ухвалою суду [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи вище викладене та

Outcome: partial