Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на ту обставину, що адвокат [PERSON] під час розгляду дисциплінарної справи по скарзі [PERSON] надала до Луганської обласною кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури офіційні пояснення від 24.01.2012 року, в яких як адвокат навмисно зазначила недостовірні відомості відносно позивача, які не відповідають дійсності та ганьблять, принижують честь, гідність та мою ділову репутацію. Так, адвокат [PERSON] зазначила дослівно: (мовою оригінала): «Гр. [PERSON] и его представитель - [PERSON] (мать нардепа [PERSON] и помощник [PERSON]) сводят со мной личные счеты, но с помощью группы народных депутатов Высшая квалифицированная комиссия адвокатуры по жалобам (не соответвующим действительности) устроила в отношении меня преследования.» Зазначені відомості, як вказує позивач у позові, не відповідають дійсності та ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача. Твердження позивача обґрунтовані тим, що в жодному офіційному документі не зазначено, що саме позивачем, як працівником міліції здійснювалися протиправні дії та були скоєні злочини. Рішеннями судів, які набули чинності та залишені с без змін судом касаційної інстанції, доведено, що усі звинувачення з боку адвоката [PERSON] відносно [PERSON], не відповідають дійсності. Неправдивим повідомленням відповідачкою завдано значної шкоди діловій репутації [PERSON] як колишнього державного службовця з тривалим трудовим стажем, який досяг значного кар'єрного успіху. Позивач неодноразово отримував заохочення та подяки за сумлінне відношення до своєї роботи та добросовісне її виконання, нагороджувався орденами та медалями. Позивач вважає, що відповідачка адвокат [PERSON] навмисно повідомила про факти та відомості відносно [PERSON], які не відповідають дійсності та ганьблять, принижують честь, гідність та його ділову репутацію. В тексті пояснень відповідач використала велику кількість некоректних висловлювань і фраз на адресу [PERSON] Внаслідок дій відповідача, фізичний стан позивача погіршився, у зв'язку з вищезазначеними діями відповідача позивач отримав гіпертонічну хворобу 3-го ступню, прогресуюча стенокардія, дисцікуляторна енцефалопотія з бульварним синдромом, вестибуляатактичним синдромом, вираженим астено-вегетативним синдром зі зниженням конгетивних функцій. Недостовірні відомості, зазначенні відповідачкою, були розповсюджені серед членів дисциплінарної палати, які можуть вважати їх достовірними, що призвело до непорозуміння з оточенням позивача та з усіма членами палати, які в подальшому відмовились розглядати скарги [PERSON] на дії адвоката [PERSON] Повідомлення відповідача завдало моральної шкоди позивачу, яка полягає у погіршенні відносин з підлеглими, громадськістю і близьким оточенням. Крім того, це призвело до зниження рівня довіри до [PERSON] з боку його колишніх колег по роботі. Позивач постійно змушений виправдуватися в тих діях та злочинах, яких він не скоював. Також це призвело до зниження рівня працездатності позивача. Моральну шкоду позивач оцінив у 150000 грн., просив суд визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності та ганьблять, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, наступні відомості, викладені відповідачкою: «Гр. [PERSON] и его представитель - [PERSON] (мать нардепа [PERSON] и помощник [PERSON]) сводят со мной личные счеты, но с помощью группы народных депутатов Высшая квалифкомиссия адвокатуры по жалобам (не соответвующим действительности) устроила в отношении меня преследования.» Зобов'язати відповідачку в місячний термін з дати набрання чинності рішення суду направити до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області спростування вищевказаних недостовірних відомостей, вказаних нею в офіційному документі від 24.01.2012 р. наступного змісту: "В моєму офіційному документі від 24.01.2012 р. до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області відносно здійснення протиправних дій [PERSON] були зазначені відомості, які не відповідають дійсності. Мною в цій заяві безпідставно було звинувачено [PERSON] в здійсненні неправомірних дій, які не мали місця. Також мною в своїх поясненнях використані образливі та некоректні висловлення стосовно [PERSON]" Стягнути з громадянки [PERSON] на користь в рахунок компенсації заподіяної моральної шкоди у сумі 150000 гривень. В судовому засіданні позивач участі не приймав, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність, наполягав на задоволенні позову та просив винести окрему ухвалу стосовно неправомірних дій відповідача, яку направити до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. Зважаючи на те, що справа перебуває в провадженні суду з 21 жовтня 2013 року, приймаючи до уваги положення ст. 157 ЦПК України, заяву позивача про розгляд справи в його відсутність, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені письмові докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст. 3). Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦК України, фізична особа має право на повагу до гідності та честі, які є особистими немайновими правами, якими особа володіє довічно. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ст. 277 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (ст. 62 Конституції). Стаття 32 Конституції гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Стаття 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Крім ст. 32 Конституції України, яка гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, ст. 34 Конституції України кожному гарантується також і право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд при вирішенні справи про захист честі, гідності та ділової репутації повинен забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є адвокатом, згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER]. 24.01.2012 року адвокатом [PERSON] були надані пояснення Донецькій обласній кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури, у яких, зокрема, зазначено (мовою оригіналу): «Гр. [PERSON] и его представитель - [PERSON] (мать нардепа [PERSON] и помощник [PERSON]) сводят со мной личные счеты, но с помощью группы народных депутатов Высшая квалифицированная комиссия адвокатуры по жалобам (не соответвующим действительности) устроила в отношении меня преследования.» (а.с. 6-7). Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. В судовому засіданні відповідачем не доведено, що інформація, яка міститься у поясненнях, є достовірною. Визнаючи поширену інформацію недостовірною, суд прийшов до висновку, що вона є твердженням, а не оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Так, висловлювання, наведені адвокатом [PERSON] у зверненні, містять фактичні дані: вказано на конкретні дії позивача та третіх осіб, стосунків позивача з народними депутатами України, зазначено певні конкретні дії, що нібито вчинялися позивачем, які перевірялися у встановленому законом порядку. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], надавала пояснення саме як адвокат. Суд враховує зміст вказаного пояснення, зокрема відсутність документального підтвердження наведеним фактам, для надання яких судом створювалися необхідні умови і вважає звернення таким, що містить недостовірну інформацію відносно діяльності позивача [PERSON] Наявність у зверненні прямих звинувачень позивача в незаконній діяльності дає суду підстави вважати, що звернення є таким, що поширює відносно [PERSON] завідомо неправдиві відомості, які ганьблять позивача, вказують на його негативні якості, і такі відомості не є оціночними судженнями. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в цій частині. Частиною 7 ст. 277 ЦК України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. Постанова Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у п. 25 звертає увагу судів, що спеціальний порядок спростування недостовірної інформації передбачений для випадків, коли ця інформація набула поширення через документ, який прийняла (видала) юридична особа (частина п'ята статті 277 ЦК). У такому випадку документ, який містить таку недостовірну інформацію, що порочить особисті немайнові права фізичних осіб, має бути відкликаний. Враховуючи викладене, суд бере до уваги, що при ухваленні рішення про спростування поширеної недостовірної інформація, у судовому рішенні, за необхідності, суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). З огляду на те, що інформація була поширена шляхом направлення відповідного письмового пояснення, суд вважає, що у даному конкретному випадку вимога про зобов'язання відповідача спростувати інформацію, у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом направлення в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили спростування до Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури наступного змісту: " В моєму офіційному документі від 24.01.2012 р. до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області відносно здійснення протиправних дій [PERSON] були зазначені відомості, які не відповідають дійсності. Мною в цій заяві безпідставно було звинувачено [PERSON] в здійсненні неправомірних дій, які не мали місця. Також мною в своїх поясненнях використані образливі та некоректні висловлення стосовно [PERSON]", є обґрунтованою. При цьому враховується, що зміст тексту спростування не породжує інших обов'язків, окрім направлення означеного тексту спростування до Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Шкода честі, гідності та ділової репутації є підставою для відшкодування моральної шкоди у відповідності до п. 4 ч. 2 с. 23 ЦК України. При визначенні розміру відшкодування [PERSON] суд врахував вимоги розумності і справедливості, людяності і порядності, обставини того, що поширення відповідачем оспорюваної інформації завдало шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача шляхом заниження оцінки професійної діяльності позивача, зниження престижу, репутації та підриву довіри до його діяльності як особи, що має заслуги перед Державою. Таким чином, факт завдання моральної шкоди позивачеві не викликає сумнівів в його наявності, але суд критично ставиться до заявленої суми моральної шкоди 150000 грн., вважаючи її завищеною, оскільки доказів зв'язку погіршення стану здоров'я позивача у зв'язку з наданням письмових пояснень адвоката [PERSON] до Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не надано, як не вказано, яким чином пояснення відповідача негативно вплинуло на взаємовідносини позивача з оточенням: колегами, підлеглими, громад кістю і близькими. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає виходячи з вимог розумності, справедливості, а також істотності зазначених змін в звичному складі життя позивача у зв'язку з зверненнями адвоката [PERSON], тому суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 5000 грн. З наведених вище підстав суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial