Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 900,00грн на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на кредит, так як заява підписана разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" , "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку". Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2 та п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Позивач зазначає, що в цьому випадку сторони керувалися ч.1\~ст.634 ЦК України, якою визначений порядок і умови укладення договору приєднання. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 10918,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 688,42 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі - 6771,99 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2700грн., та штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 508,02 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 10918,43грн., та судові витрати по справі. В судове засіданні представник позивача [PERSON]підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, просив відмовити позивачу в задоволенні його вимог. В письмових запереченнях на позов представник відповідача [PERSON] наголошував, що строк позовної давності сплив, а тому позов не може бути задоволений. Кошти на погашення заборгованості відповідач [PERSON] не вносив, а тому посилання позивача на дотримання строків позовної давності звернення до суду не можуть враховуватись при постановленні рішення у справі. Суд, вислухавши сторони, досідивши матеріали справи, приходить до наступного В ході судового розгляду встановлено, що 19.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 900,0грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2 та п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк». У відповідності до умов зазначеного кредитного договору, Договір складається з Заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1\~ст.634 ЦК України, якою визначений порядок і умови укладення договору приєднання. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Разом з тим, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 10918,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 688,42 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі - 6771,99 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2700грн., та штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 508,02 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ст.257 ЦК України - Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 264 ЦК України - перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Твердження відповідача щодо закінчення строку позовної давності за договором №б/н від 19.02.2008 року спростовується тим, що відповідач на протязі всього періоду користування кредитними коштами вносив періодичні платежі, останній платіж перед зверненням кредитора до суду здійснено 20.05.2013р. в сумі 200,00грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с.5-6, 65-67). Позивач звернувся до суду 22.03.2016 року, тобто в межах строку позовної давності. Згідно приписів ст.11ЦПК України суд розглядає цмвільні справи не інакше як за зверненням фізичнихх чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач надав суду квитанції про внесення коштів 10.03.2017року на його кредитну картку в сумі 6980грн. його матір"ю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив суд не брати до уваги внесення цих коштів, оскільки вони внесені не самим відповідачем та без його відома, при постановленні рішення застосувати положення цивільного законодавства про строки позовної давності. Позивач не змінював та не уточнював своїх позовних вимог в зв"язку зі сплатою частини коштів на картковий рахунок відповідача, а тому суд ухвалюючи рішення у справі, виходить з позиції сторін на час подачі позову та розгляду справи. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості в розмірі 10918,43грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати в розмірі 1378грн. (судовий збір), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved