Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

15 жовтня 2020 року [PERSON] , від імені якої діє адвокат Бєлоусов С.Г., звернулась до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування доводів заяви зазначила, що [INFO] у місті Донецьк Донецької області народила хлопчика, тобто на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Просила встановити факт народження у неї [INFO] дитини. Заявник та її представник адвокат Бєлоусов С.Г. в судове засідання не з`явились, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, її представник в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Заінтересована особа [PERSON] про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлені такі обставині та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерством юстиції України 18.10.2000р. № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та на території проведення АТО проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади,що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Підпунктом "а" пункту 1 глави 1 розділу Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р. № 52/5, визначені підстави для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема, медичне свідоцтво про народження дитини (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Згідно з Інструкцією щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р. № 545, для забезпечення реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану заклад охорони здоров`я видає "Медичне свідоцтво про народження", форма № 103/о. Медичне свідоцтво про народження видається будь-кому з батьків або іншим особам, які провадитимуть реєстрацію народження дитини, усіма закладами охорони здоров`я, де приймаються пологи. Медичне свідоцтво про народження заповнюється у 2-х примірниках формату А5 кульковою ручкою розбірливим почерком. У верхньому куті штампа обов`язково проставляється ідентифікаційний код ЄДРПОУ закладу охорони здоров`я. Статтею 21 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У проведенні державної реєстрації народження дитини, яка народилась [INFO] у [PERSON] , Костянтинівський районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовлено у зв`язку з тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 та виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Факт народження у [PERSON] [INFO] дитини підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 1956, виданого 26 грудня 2019 року, згідно якого у [PERSON] у Донецькому республіканському центрі охорони материнства та дитинства [INFO] о 03 годині 35 хвилин народився хлопчик вагою 2850,00 г; копією свідоцтва про народження [PERSON] , виданим відділом ЗАГС Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 15 січня 2020 року, згідно якого [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] , [PERSON] , про що 15 січня 2020 складено відповідний актовий запис № 4; копією обмінної карти [PERSON] ; копіями протоколів ультразвукового дослідження вагітної [PERSON] ; копіями світлин батьків та малюка. Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v Turkey»,«Cyprus v.Turkey»),а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia»,«Ila & cuand Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини». ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Встановлення факту народження [INFO] дитини необхідне заявнику для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини згідно вимог діючого законодавства України. Згідно ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", підпункту "а" пункту 1 глави 1 розділу Ш Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р. № 52/5, Інструкції щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р. № 545,

Outcome: approved