Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 26 червня 2015 року померла його мати - [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Надточії вул.Куряжанська, 27. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав, однак своєю постановою від 29 грудня 2015 року державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно на ім"я матері. Крім того, є розбіжності в його прізвищі та прізвищі матері. Тому просив встановити факт, що [PERSON], яка померла 26 червня 2015 року є його матір"ю та визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті матері, в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник у судове засідання не з"явилися, надали суду письмові заяви з проханням прозглядати справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. У відповідності до п.п.1, 4 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного Кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові нерухомого майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі положень ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч. 2 цієї статті, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54 цс 12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах сформульовано обов'язкова для всіх судів України правова позиція. Відповідно до статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається з листа КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" №557 від 26.08.2015 року, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право на житловий будинок №27 по вулиці Куряжанській в селі Надточії Харківського району Харківської області зареєстровано в цілом за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.05.1995 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстровим №3-858. Згідно з матеріалами технічної інвентаризації станом на 17.08.2015 року за вказаною адресою розташовано: житловий будинок літер А-1 загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 40 кв.м., літня кухня літер Б, гараж літер Г, вбиральня літер Ж, погріб літер П, сарай літер В, сарай літер Д, вигрібна яма літер Е, огорода №№ 2-5, колодязь літер К, в тому числі самочинно зведено - сараї літер В та літер Д (а.с.6). Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №27 по вулиці Куряжанській у селі Надточії Харківського району Харківської області, станом на 17 серпня 2015 року дане домоволодіння проінвентаризоване на [PERSON]. (а.с.8-11). Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №020989, виданого 17 квітня 2007 року Харківським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення IV сесії V скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 жовтня 2006 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0426 га за адресою: Харківська область Харківський район, с.Надточії, вул.Куряжанська, 27 (а.с.31). Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №020988, виданого 17 квітня 2007 року Харківським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення IV сесії V скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 жовтня 2006 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,2500 га за адресою: Харківська область Харківський район, с.Надточії, вул.Куряжанська, 27 (а.с.33). З копії свідоцтва про смерть, виданого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, [PERSON] помер 10.08.2010 року, про що в Книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис за №159. (а.с.28) Згідно з копією будинкової книги на домоволодіння №27 по вулиці Куряжанській у селі Надточії Харківського району Харківської області, після смерті [PERSON] у спірному будинку залишилась зареєстрованою та мешкала [PERSON] - мати позивача (а.с.15-16). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24.05.2011 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстровим №3-252 після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина - [PERSON] (а.с.32). З копії свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] померла 03.07.2015 року, про що в Книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис за №118. (а.с.7) Після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 29 грудня 2015 року відмовив у видачі свідотцва через розбіжності у прізвищах позивача та його матері (а.с.12-13). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого Пісочинським селищним РАЦС Харківського району Харківської області 03 травня 1973 року [PERSON] народився 31 березня 1973 року і його батьками є - [PERSON] і [PERSON] (а.с.5). Згідно з копією паспорта позивача його прізвище зазначено, як [PERSON], у той час, як вбачається з копій свідоцтв про смерть його батьків їх прізвища зазначені, як [PERSON] (а.с.4, 7, 28). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а тому можливо встановити факт, що [PERSON] є рідною матір"ю [PERSON] Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Крім того, ч.1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] померла 03.07.2015 року, про що в Книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис за №118. (а.с.7) Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого Пісочинським селищним РАЦС Харківського району Харківської області 03 травня 1973 року [PERSON] народився 31 березня 1973 року і його батьками є - [PERSON] і [PERSON] (а.с.5). Тобто, єдиним спадкоємцем першої черги на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] яка померла 26.06.2015 року, та складається з домоволодіння та земельних ділянок, розташованих за адресою: Харківська область Харківський район, с.Надточії, вул.Куряжанська, 27, є її рідний син [PERSON] Однак, як було встановлено у судовому засіданні та що також підтверджується наданими суду письмовими доказами, а також постановою державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 29 грудня 2015 року земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,0426 га за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Надточії, вул.Куряжанська, 27, після прийняття їх [PERSON] у якості спадщини після смерті чоловіка зареєстровані у встановленому законом порядку зареєстровані не були. Згідно з положеннями ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до вимог ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Також, у відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» У цьому законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, згідно з ч.1 ст.4 того ж Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. У звязку з тим, що матір"ю позивача не була дотримана процедура оформлення права власності у встановленому законом порядку, але окрім позивача інших спадкоємців не має, суд приходить до висновку, що на теперішній спадкоємцем першої черги на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] є її син [PERSON] - позивач по справі. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], яка померла 26 червня 2015 року дійсно володіла земельними ділянками площею 0,0426 га та 0,2500 га за адресою: Харківська область Харківський район, с.Надточії, вул.Куряжанська, 27, що було підтверджено, наданими суду письмовими доказами, тобто була власником цього майна, а також з урахуванням того, що позивач дійсно є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, що було доведено наданими суду доказами у їх сукупності, та у судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача щодо того, що після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами і земельні ділянки площею 0,0426 га та 0,2500 га за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Надточії, вул.Куряжанська, 27, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved