Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1) Стягнути на свою користь з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" страхове відшкодування в розмірі 53147,96 грн.; 2) Стягнути на свою користь з [PERSON] матеріальну та моральну шкоду в розмірі 32502,85 грн., з якої матеріальна шкода - 27593,22 грн., моральна шкода - 4909,63 грн. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується врученням судової повістки житлово-експлуатаційній організації, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 71). Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.09.2015р. близько 12 год. 40 хв. [PERSON]керуючи транспортним засобом автомобілем «Нyuindai Тucson», номерний знак [NUMBER], в парку «Дружби народів» в м. Києві порушив п. 13.3. Правил дорожнього руху України, здійснив зіткнення з транспортним засобом автомобілем «КІА», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/38644/15-а (№ 3/754/3849/15) від 17.12.2015р. була встановлена вина [PERSON]у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу автомобіля «КІА», номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно ст. 33 ЗУ № 1961-ІУ від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. На виконання зазначеної вимоги законодавства, [PERSON]було забезпечено зберігання свого пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди та направлено 16.09.2015р. до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, у якому крім іншого було зазначено адресу місцезнаходження стоянки, на якій його знаходиться автомобіль. Згідно ст. 33 ЗУ № 1961-IV від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно ст. 34.3. ЗУ № 1961 -IV від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Враховуючи, що представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна"у встановлені строки по місцезнаходженню автомобіля [PERSON]не з'явився, він самостійно обрав експерта, який визначив розмір шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Суб'єкт оціночної діяльності [PERSON] (сертифікат [NUMBER] від 24.09.2013р.) надав Позивачу Звіт про оцінку вартості матеріального збитку спричиненого власнику колісного транспортного засобу від 07.10.2015р., відповідно якого вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля «КІА», номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП складає 76343,22 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON]за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля «Нyuindai Тucson», номерний знак [NUMBER], була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Україна"Відповідно відповідно поліса А5626869. Позивачем було направлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Україна"заяву про виплату страхового відшкодування разом з відповідними додатками, які підтверджують вину [PERSON]та підтверджують розмір спричиненої матеріальної шкоди та шкоди, заподіяної здоров'ю Позивача. Відповідно ст. 22.1. ЗУ № 1961-IV від 01.07-2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Позивач вважає, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна"повинне сплатити [PERSON]суму страхового відшкодування в межах встановленого законодавством розміру страхової суми - 50000,00 грн. - за шкоду заподіяну його майну і в межах 100000,00 грн. - за шкоду, заподіяну здоров'ю. [PERSON]направив Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Україна"відповідну заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними додатками. Всупереч вимогам Закону, відповідачем не було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 51897,96 грн., чим було порушено право позивача. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому, як зазначив позивач, у розумінні зазначеного припису законодавства, [PERSON] повинен сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка складає 27593,22грн. Згідно ст. 23.1. ЗУ № 1961-IV від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого: шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим: моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я: шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно ст. 24 ЗУ № 1961-IV від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. В результаті дорожньо-транспортної пригоди Позивачу було нанесено травму лівого коліна, у зв'язку з чим, він змушений був лікуватись на стаціонарі у Київській міській клінічній лікарні № 8 у період з 25.09.2015р. по 09.10.2015р., а також понести витрати на діагностику та придбання лікарських засобів. Згідно ст. 24.2. ЗУ № 1961-ГУ від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. З урахуванням того, що розмір мінімальної заробітної плати на дату настання страхового випадку складала 1218,00 грн., розмір страхового відшкодування, пов'язаного з його лікуванням складає 609,00 грн. У клініці ТОВ «Клініка «Медгрант» Позивачу було проведено магнітно-резонансну томографію, дослідження МРТ колінного суглоба, вартість послуг згідно фіскального чеку № 5019 від 21.09.2015р. склала 700 грн. Згідно витягу з Історії стаціонарного хворого № 19035, Позивачу було поставлено діагноз «лівий гемартроз 2 ступеня» та призначено медичні препарати, у зв'язку з чим, позивачем були витрачені кошти на придбання зазначених у листі лікарських призначень медичних препаратів на загальну суму 498,59 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 25.09.2015р. Згідно ст. 26 ЗУ № 1961-IV від 01.07.2004 р. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Таким чином, загальна сума шкоди, заподіяної життю та здоров'ю в результаті ДТП складає 1897,96 гри. з яких: 609,00 грн. - витрати лікування; 700,00 грн. - витрати на діагностику; 498,59 грн. - витрати на придбання ліків; 90,37 грн. - моральна шкода. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу: з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 29 ЗУ № 1961-I V від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Після дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб [PERSON]було транспортовано на евакуаторі до стоянки за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 49. Вартість витрат на евакуацію транспортного засобу до стоянки складає 250,00 грн., що підтверджується квитанцією № 08076 від 12.09.2015 року. У ст. 34.3. ЗУ № 1961 -IV від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Враховуючи, що у встановлені строки по місцезнаходженню його автомобіля не з'явився представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", Позивач самостійно обрав експерта, який визначив розмір шкоди, заподіяної йому внаслідок ДТП. Вартість послуг за проведення оцінки матеріального збитку складає 1000,00 грн., що підтверджується випискою з банку (а.с. 29). Тож, згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] (сертифікат [NUMBER] від 24.09.2013р.) від 07.10.2015р. про оцінку вартості матеріальної шкоди, вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля «КIА», номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 76343,22 грн. Враховуючи, що згідно ст. 9 ЗУ № 1961 -IV від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 50000,00 грн. на одного потерпілого, саме таку страхову суму Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна"повинне сплатити Позивачу. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, спричиненої Позивачу внаслідок ДТП складає 51250,00 грн., з яких: 250,00 грн. витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки; 1000,00 грн. витрати на проведення експертизи; 50000,00 грн. витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням встановленого законодавством ліміту страхового відшкодування. Позивач вважає, що враховуючи те, що загальний розмір заподіяної позивачу шкоди перевищує визначений законодавством ліміт відповідальності, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має сплачувати відповідач [PERSON]. Згідно ст.1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому, у розумінні зазначеного припису законодавства [PERSON] повинен сплатити Позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивач зазначив, що протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час не міг вночі спокійно спати, і до того обмежений сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, тому все це спричинило виникнення й нього пригніченого стану, внаслідок чого він почав нервувати, що призвело до розладу стосунків у його родині, що завдало йому моральної шкоди. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Оскільки, судом було встановлено, що дії [PERSON]були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, наявна вина зазначеної особи, а тому заподіяна позивачу шкода, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір втрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування у справі. Судом встановлено, що 03 лютого 2016 року між [PERSON] та адвокатом Янковим Миколою Вікторовичем був укладений Договір №03/02/2016 про надання юридичних послуг. Згідно товарного чеку від 04 лютого 2016 року позивач оплатив надання юридичних послуг у розмірі 3858,40 грн. Оскільки на підтвердження витрат за юридичні послуги, пов'язаних з оплатою надання правової допомоги, позивачем наданий відповідний Договір про надання правової допомоги, документ, що свідчить про їх оплату, оформлений у встановленому законом порядку, грошові кошти фактично сплачені позивачем, витрати на правову допомогу підтверджені документально, доведена їх співмірність з ціною позову, понесені та документально підтверджені судові витрати присуджуються з відповідача.

Outcome: approved