Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтувало тим, що 18.03.2015 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір кредиту №Ф080385П. Також, 03.04.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №02-23-Ф080385П-684, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] [ADDRESS] , та земельну ділянку, загальною площею 0,2788 г. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2019 року, іпотеко держателем будинку виступає саме АТ «Укрсоцбанк». У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної кредитної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 19.06.2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк». Однак, позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно неможливо, оскільки постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 18.12.2009, ДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, Старший державний виконавець Замятіна В.А. та постановою про арешт майна боржника, б/н, 13.10.2010, ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, головний державний виконавець Замятіна В.А. №3-764, накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження. Внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено права позивача як власника відповідного майна. У зв`язку з викладеним, позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», а саме будинок житловий за номером [INFO] , який складається з житлового будинку (літ.А) загальною площею 456,5 кв.м., житловою площею 45,4 кв.м., підвалу (літ. підА), огорожі (№1-3), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку загальною площею 0,2788 г, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, кадастровий номер 6510165600:04:011:0004, що накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 18.12.2009, ДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, Старший державний виконавець Замятіна В.А. та постановою про арешт майна боржника, б/н, 13.10.2010, ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, головний державний виконавець Замятіна В.А. №3-764. Ухвалою суду від 12.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду\~від 17.02.2020\~рокузалучено до участі у справі правонаступника позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 03.06.2020 року замінено третю особу на Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ухвалою суду від 03.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги щодо звільнення майна з-під арешту визнали в повному обсязі, та зазначили, що оскаржувальні дії були вчиненні без відома та поза волею відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.03.2015 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір кредиту №Ф080385П, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах визначених договором, повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені вказаним договором. Також, 03.04.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №02-23-Ф080385П-684, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] [ADDRESS] , та земельна ділянка загальною площею 0,2788 г, кадастровий номер 6510165600:04:011:0004. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 24.06.2019 року, 19.06.2019 року здійснено перереєстрацію права власності на вказану квартиру за АТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору від 03.04.2008 року. Крім того, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.06.2019 року встановлено, що 18.12.2009 року на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку було накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 18.12.2009, ДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, Старший державний виконавець Замятіна В.А. та постановою про арешт майна боржника, б/н, 13.10.2010, ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, головний державний виконавець Замятіна В.А. №3-764. Відповідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст.317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1,2 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.2 ст.40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ N 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ N 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження"особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження"передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст.59 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень п. 6 ч. 1ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна позивача.

Outcome: approved