Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06.06.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. щодо звернення стягнення на автомобіль марки FORD, модель KUGA, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , переданий в заставу ПАТ "Кредобанк" (який в подальшому був перейменований на АТ "Кредобанк") в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору №7050.14.00.2394 від 29.12.2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 995. Позов обгрунтовує тим, що, АТ «Кредобанк» в порушення умов п. 4.9 кредитного договору не надіслав йому повідомлення щодо дострокового повернення кредиту. А отже, стягувач позбавив його можливості добровільно виконати вимогу щодо дострокового погашення заборгованості протягом тридцяти днів. Вважає, що сума заборгованості є необґрунтованою. Крім того, вважає, що вказаний виконавчий напис підлягає скасуванню, оскільки на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом 06.06.2018 року вже існувало судове рішення, яке набрало законної сили і за яким визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на підставі якої був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Ухвалою від 31.07.2018 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 56748982. 02.08.2018 року відкрито провадження у справі, залучено приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталію Степанівну в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 17.01.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 15.01.2019 року до суду надійшла заява від представника АТ «Кредобанк», в якій останній просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з дотриманням вимог чинного законодавства, позивачу надсилалась досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань за вих. № 27-9598/18 від 05.03.2018 року на адресу: [ADDRESS] , яку було отримано позивачем 10.03.2018 року. Нотаріусом не було порушено вимоги щодо безспірності. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному та просив їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечує, просив відмовити в задоволенні позову. Від третьої особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. від 06.06.2018 року; копію кредитного договору №7050.14.00.2394 від 29.12.2015 року; копію договору застави від 29.12.2015 року; копії квитанцій; копію постанови від 11.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження; копію постанов від 11.07.2018 року про арешт майна та розшук майна боржника; копію витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 11.07.2018 року; копію досудової вимоги від 05.03.2018 року; копію опису цінного листа; копію списку згрупованих поштових відправлень; копію відстеження Укрпошти), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено наступне. 29 грудня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №7050.14.00.2394, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 575674,14 грн. на строк до 28.12.2020 року, для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі - продажу транспортного засобу марки FORD, модель KUGA, 2015 року випуску, укладеного між позичальником та ТОВ «Терра Моторс»; оплати страхового платежу в сумі 42361,2 грн., зі сплатою процентної ставки в розмірі 15.49 % річних (п. 2.1, 2.2, 3.3 кредитного договору а.с.9-12). В забезпечення виконання вказаного кредитного договору, між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір застави від 29.12.2015 року. Предметом застави є рухоме майно - транспортний засіб марки FORD, модель KUGA, реєстраційний номер [NUMBER] , заставною вартістю 590400 грн. (а.с. 13-17). Відповідно до виконавчого напису від 06.06.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №995, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. запропонувала звернути стягнення на транспортний засіб марки FORD, модель KUGA, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності позивачу [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору № №7050.14.00.2394 від 29.12.2015. За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу, задовольнити вимоги ПАТ «Кредобанк» станом на 05.06.2018 року за період з 01.04.2018 року по 05.06.2018 року у розмірі 375605,98 грн. - неповернутої суми кредиту станом на 05.06.2018 року; 18321,57 грн. - прострочення відсотків станом на 05.06.2018 року; 5022,69 грн. - заборгованість по пені за період з 06.05.2017 року по 05.06.2018 року; 2000,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 400950,24 грн. (а.с. 8). На підставі вказаного виконавчого напису 11 липня 2018 року постановою приватного державного виконавця Баришніковим Артемом Дмитровичем відкрито виконавче провадження № 56748982. В подальшому публічне акціонерне товариство «Кредобанк» змінило свою назву на акціонерне товариство «Кредобанк». Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК). Згідно\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами\~статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику та ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" шляхом надіслання перед початком процедури звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Однак Банк не надав суду жодних доказів безспірності заборгованості. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. З тексту оспорюваного виконавчого напису № 995 від 06.06.2018 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.\~34, 87 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172\~в редакції від 10.12.2014 на підставі\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Доводи позивача з приводу того, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», суд вважає безпідставними, оскільки даною постановою Київського апеляційного адміністративного суду було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року з моменту прийняття\~в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин (п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів). Натомість з тексту оспорюваного виконавчого напису № 995 від 06.06.2018 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався пунктом 1 вказаного Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами (зокрема нотаріально посвідченими договорами застави, який має місце також в даних правовідносинах). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем мало місце реєстрація в\~Державному реєстрі\~відомостей про\~звернення стягнення\~на предмет\~забезпечувального обтяження\~(а.с.\~65)\~та надіслання\~боржнику письмове\~повідомлення про\~порушення забезпеченого\~обтяженням зобов`язання, що підтверджується списком №33 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів поданих в ПАТ «Укрпошта» ВЗ №26, описом вкладення у цінний лист на ім`я [PERSON] та відстеженням «Укрпошти» №7902607727430 (а.с. 61,62,63). З огляду на викладене суд вважає, що доводи позивача про те, що ним не було отримано вимоги про погашення заборгованості з попередженням про звернення стягнення на предмет застави є такими, що не заслуговують на увагу. При цьому суд звертає увагу на те, що нотаріус учинив виконавчий напис після того, як банк направив боржнику письмову вимогу щодо усунення порушень за кредитною угодою, але не врахував, що суми боргу різні, тобто не є безспірними, а тому порушено право позивача на спростування розміру заборгованості. Так, згідно досудової вимоги сума заборгованості становить 392092,23 грн. - основний борг; 12022,28 грн. - простроченні відсотки; 887,74 грн. - нараховані відсотки; 2088,78 грн. - заборгованість по пені (а.с. 59-60), в свою чергу згідно виконавчого напису заборгованість становить 375605,98 грн. - неповернутої суми кредиту станом на 05.06.2018 року; 18321,57 грн. - прострочення відсотків станом на 05.06.2018 року; 5022,69 грн. - заборгованість по пені за період з 06.05.2017 року по 05.06.2018 року (а.с. 8). За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена за подання позову, в розмірі 704,80 грн. (а.с. 1), а також сума судового збору, сплачена за подання заяви про забезпечення позову, в розмірі 352,40 грн., а всього 1057,20 грн. На підстав викладеного та

Outcome: approved