Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Максимів В.М. звернувся до суду з вищевказаним позовом вимоги якого мотивує наступним. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором що 696018,05 грн. Згідно нотаріально засвідченого договору відступлення права вимоги від 18.05.2020 ПАТ КБ «Надра» відступив ТОВ «Девелоп Фінанс» свої права вимоги за договорами банківського кредиту, іпотеки та майнової поруки, де боржниками виступають [PERSON] і [PERSON] 23.11.2020 вказані права вимоги ТОВ «Девелоп Фінанс» відступило до ТОВ «ФК «ПАРИТЕТ ФІНАНС ГРУП» за двома договорами відступлення, зокрема за договором відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань № 23.11.2020 ДФ та договором про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим Тихан О.М. 30.11.2007 за № 4472. При цьому, представник позивача зазначає, що на належну [PERSON] на праві власності квартиру, що по [ADDRESS] розповсюджується мораторій на звернення стягнення оскільки боржником є громадянин України, вказана квартира належна йому на праві власності, вона подана в якості предмета іпотеки для забезпечення вимог кредитора-банку на підставі договору про банківський кредит, отриманий в іноземній валюті; дана квартира є єдиним його житловим нерухомим майном, належним на праві власності , використовується ним для постійного проживання, загальна площа квартири не перевищує 140 м.кв. Зазначає, що відступлення права вимоги від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «Девелоп Фінанс» відбуломь відповідно до вимог законодавства, однак на ТОВ «Девелоп Фінанс» поширюються обмеження, встановлені п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Отже, відступаючи права вимоги за договорами банківського кредиту, майнової поруки та іпотеки, боржниками за якими є [PERSON] та [PERSON] , ТОВ «Девелоп Фінанс» порушив вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому Максимів В.М. просить суд винести рішення яким визнати недійсним договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань № 23.11.2020 ДФ та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим Тихан О.М. 30.11.2007 за № 4472, а також стягнути судові витрати. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, представником відповідача ТОВ «Девелоп Фінанс» - адвокатом Савінським К.В. подано відзив на позов в якому проти задоволення позовних вимог заперечив оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Позивач та його представник своїм правом подання відповіді на відзив не скористалися. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1,3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 стягнути солідарно з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , ІНП: [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в стані припинення заборгованість за кредитним договором № 2010/2007 від 30.11.2007, станом на 02.10.2015, що становить 32903,51 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 696018,05 грн., з яких: 22425,12 доларів США (еквівалент - 474365,45 грн.) - тіло кредиту; 6739,37 доларів США (еквівалент - 142559,96 грн.) - прострочені проценти за користування кредитними коштами; 3739,02 доларів США (еквівалент - 79092,64 грн.) - штраф за порушення умов кредитного договору. 23.11.2020 між ТОВ "ДЕВЕЛОП ФІНАНС" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРИТЕТ ІНВЕСТ ГРУП" був укладений Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань № 23.11/2020_ДФ відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за Кредитним договором № 2010/2007 від 30.11.2007, [PERSON] за договором поруки від 30.11.2007 відповідно передано ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРИТЕТ ІНВЕСТ ГРУП" (а.с. 12-16). ?23.11.2020 між ТОВ "ДЕВЕЛОП ФІНАНС" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРИТЕТ ІНВЕСТ ГРУП" був укладений Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, посвідченим Тихан О.М., приватним нотаріусом Калуського МНО Івано-Франківської області, 30.11.2007 за реєстровим № 4472 в якому сторони погодили, що у зв`язку з укладенням між Первісним іпотекодержателем та Новим іпотекодержателем Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань № 23.11/2020_ДФ первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержаель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних первісному іпотекодержателю згідно з Договором іпотеки посвідченим Тихан О.М., приватним нотаріусом Калуського МНО Івано-Франківської області, 30.11.2007 за реєстровим № 4472, укладеним між ВАТ "КБ "НАДРА" та [PERSON] (а.с. 20-21). Згідно зі 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,- кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, шо підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України,- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.216 ЦК України,- недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Із аналізу зазначених норм права вбачається, що відступлення права вимоги відбувається без повідомлення та без згоди боржника, оскільки змінюється лише кредитор, а зобов`язання боржника залишається незмінним, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд зазначає, що неповідомлення боржника про заміну кредитора може привести до належного виконання ним зобов`язання первісному кредитору, але аж ніяк не є підставою для визнанян недійсним договору про відступлення прав вимоги. Доводи позивача про те, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту є безпідставними на підставі такого. Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом 1304-VII, не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, не позбавляє право кредитора укладати договорі відступлення права вимоги за кредитним договором та забезпеченням, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Окрім цього, матеріалами справи жодним чином не доведено, що нерухоме житлове майно - квартира в [ADDRESS] використовується позивачем як місце постійного проживання. Суд також звертає увагу й на те, що представником позивача в позові вказано, що відступлення права вимоги від ПАТ "КБ Надра" до ТОВ "ДЕВЕЛОП ФІНАНС" відбулося відповідно до вимог діючого законодавства. Крім того, позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження порушення при укладення оспорюваних правочинів вимог Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, затверджених наказом Міністерства юстиції України. Щодо тверджень представника позивача про те, що на ТОВ "Девелоп Фінанс" поширюються обмеження встановлені п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є хибними оскільки протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту. З даного приводу суд зазначає, Законом заборонено примусове звернення стягнення, а дія підпункту 3 пункту 1 цього Закону не поширюється на банки, щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у частині відступлення (відчуження) на користь (у власність) іншої особи (інших осіб) своїх прав вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 пункту 1 цього Закону. Після відступлення (відчуження) на користь (у власність) іншої особи (інших осіб) банком, щодо якого здійснюється процедура виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", прав вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 пункту 1 цього Закону, дія пункту 1 цього Закону поширюється також на особу, що придбала (прийняла, отримала) таке право вимоги. Рішення Уповноваженої особи ФГВФО Білої І. В. про продаж на відкритих торгах (аукціоні) права вимоги за кредитним договором від 20.03.2008 та забезпечувальними договорами, укладеними на його виконання, прийнято під час проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку. Положення нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру ліквідації банку, допускають продаж майна банку, який перебуває в стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання на конкурсних засадах будь-яким суб`єктам правовідносин, у тому числі без статусу банку або фінансової установи Окрім цього, відповідачі не набули права здійснювати фінансові операції відносно боржника, оскільки за умовами договорів про відступлення прав вимоги у них виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цих договорів, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор. Указаний висновок узгоджується із висновками, висловленими у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 295/3588/14-ц та від 31 липня 2019 року у справі № 910/4816/18. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, вони укладені в порядку на умовах, визначених чинним законодавством: кредитом у зобов`язанні замінений внаслідок передання ним своїх прав особі за правочином (відступлення права вимоги) відповідно до вимог ЦК України, сторонами дотримано письмової форми правочину відповідно до ст.513 ЦК України; при укладенні правочину сторонами не порушено інтереси третіх осіб; в момент вчинення правочину сторонами дотримано вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки в позові позивачу відмовлено, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed