Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

До суду із заявою звернувся представник КНП "Новоукраїнська центральна районна лікарня" Новоукраїнської районної ради про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] з 17.04.2015 року знаходиться на «Д» обліку в протитуберкульозному кабінеті КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» Новоукраїнської районної ради з діагнозом: А19.8 мультирезистентний туберкульоз (21.08.2018) легень (дисемінований) Дестр+МБТ+М+МГ+Ріф+К+РезистІ+РезистІІ+ГістЩ Кат4(ВДТБ) Ког3(2018). [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу та складає загрозу для оточуючих, систематично порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, останній необхідно отримати стаціонарне лікування, проте вона злісно ухиляється від перебування у відділенні мультирезистентного туберкульоза Кіровоградської протитуберкульозної лікарні. На даний час, згідно висновку ЛКК КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» від 31.01.2020 року № 68 хворій [PERSON] за станом свого здоров`я показано примусове лікування. Представники заявника в судове засідання з`явилися, вимоги підтримали у повному обсязі, пояснили, що у [PERSON] виявили хворобу в жовтні 2019 року, остання ухиляється від лікування, діти перебувають в санаторії, просили в примусовому порядку госпіталізувати хвору на мультирезистентний туберкульоз [PERSON] на лікування строком на 3 місяці до Кіровоградської протитуберкульозної лікарні, оскільки має діагноз, лікування якого неможливе в Новоукраїнській ЦРЛ. Сокур Ю . В . в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомленна 04.02.2020 року, про що свідчить розписка. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить епідеміологічну загрозу оточуючим, а тому суд, враховуючи вимоги ч.1 ст.345 ЦПК України,дійшов до висновку про розгляд справи за відсутності хворого [PERSON] . Заслухавши пояснення представників заявника, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в з 17.04.2015 року знаходиться на «Д» обліку в протитуберкульозному кабінеті КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» Новоукраїнської районної ради з діагнозом: А19.8 мультирезистентний туберкульоз (21.08.2018) легень (дисемінований) Дестр+МБТ+М+МГ+Ріф+К+РезистІ+РезистІІ+ГістЩ Кат4(ВДТБ) Ког3(2018). 30.01.2020 року лікарем - фтизіатром КНП "Новоукраїнська ЦРЛ" Чумаченком А.М. було направлено доповідну записку № 180/01 директору КНП "Новоукраїнсська ЦРЛ" Шелеверу М.М. з метою залучення [PERSON] до примусового лікування в Кіровоградській обласній протитуберкульозної лікарні (а.с.5) Згідно висновку ЛКК КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» від 31.01.2020 року № 68 хворій [PERSON] за станом свого здоров`я показано примусове лікування (а.с.4). Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов`язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. На підставі ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Хвора [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою с.Захарівка Новоукраїнського району Кіровоградської області перебуває на стаціонарному лікуванні з 17.04.2015 року з приводу активної, заразної форми туберкульозу легень, категорично відмовляється від лікування і є загрозою розповсюдження туберкульозу серед населення та потребує лікування в умовах стаціонару, що підтверджується висновком лікаря Чумаченка А .М. від 31.01.2020 р. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з метою запобігання поширенню туберкульозу [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. На підставі п. 7 ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Враховуючи категорію справи, суд вважає за можливе судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: approved