Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

15.07.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини. В обгрунтування позову зазначила, що на утримання неповнолітнього сина з відповідача стягуються аліменти в розмірі 100 грн. щомісячно, що є недостатнім для його повноцінного утримання та забезпечення його мінімальних потреб. На даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку тощо. Позивач посилається, що не може повністю забезпечити та задовольнити потреби сина в одязі, продуктах харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити його потреби в лікуванні, відвідуванні різноманітних гуртків. Крім цього вказує, що матеріальне становище їх сім`ї погіршилося внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на комунальні послуги, продукти, одяг, тому існує об`єктивна потреба у збільшенні розміру аліментів. Вказує, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно, оскільки є працездатним, працює неофіційно на різних роботах, від чого отримує нерегулярні доходи, інших утриманців немає. Тому змушена звернутися до суду. 17.07.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом ( повідомленням ) сторін. В судове засідання позивач не прибула, натомість надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити, не заперечила проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач повторно не з"явився в судове засідання. Про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. 10.10.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с.5 /. Як встановлено з довідки від 10.07.2019 року № 534, виданої Колодянською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області, неповнолітній син [PERSON] , [INFO] року проживає з позивачем, входить до складу її сім`ї /а.с.8/. Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19.05.2014 року у справі № 285/1670/14-ц з відповідача [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно, до повноліття дитини /а.с.12,13/. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Виходячи із наведеного, слід зазначити, що положення ст.192 СК України не містять вичерпного переліку обставин та підстав, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, оскільки ч. 1 вказаної норми передбачає можливість наявності інших обставин, що можуть слугувати підставою для звернення до суду із відповідним позовом. Так, встановлено, що відповідач працездатний, на утриманні інших неповнолітніх або непрацездатних осіб не має. За станом здоров`я будь-яких протипоказань до працевлаштування не має. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв: з 01.01. 2019 року пo 30.06.2019 року - 2027 грн., з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року - 2118 грн., з 01.12.2019 року - 2218 грн. Таким чином, враховуючи, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, а також змінився прожитковий мінімум для дітей. Окрім того, було внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України в частині мінімального розміру аліментів. Зокрема прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання. Таким чином, з огляду на надані докази та обставини, суд дійшов висновків, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Крім того, розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік". Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Отже, як вбачається з матеріалів справи, та не спростовано відповідачем, останній взмозі сплачувати аліменти на утримання свого сина, оскільки є працездатним та має мінливі доходи від неофіційних заробітків. Натомість позивач офіційно працює медичною сестрою від чого отримує щомісячний заробіток в розмірі 4000-4500 грн. щомісячно /а.с.6,7/. Тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу платника аліментів. Крім цього, задовольняючи позов частково, суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 3000 грн. щомісячно, який заявлено в позові. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище позивача та відповідача, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, задовольнивши позов частково та стягувати з відповідача щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/, у тому вимога позивача про стягнення аліментів з дня звернення до суду не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial