Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У жовтні 2020 року Орган опіки та піклування Калитянської селищної ради Броварського району Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно трьох її дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з неї аліменти на кожну дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що сім`я [PERSON] з 2011 року знаходиться під соціальним супроводом та перебуває на обліку в Службі у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області. Відповідач у справі періодично зловживає спиртними напоями, довгий час не мала паспорта громадянина України, а діти - свідоцтв про народження, внаслідок чого не отримала виплати, призначені державою при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Зі слів сусідів, діти [PERSON] ходили селом недоглянуті, голодні та неохайні. Вона часто залишала дітей вдома без нагляду та контролю, що загрожувало їх життю та здоров`ю. З відповідачем неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов`язків, проте матір дітей їх не виконувала, жодних дій, спрямованих на їх виконання, не вчиняла, у результаті чого у 2017 році у відповідача [PERSON] вперше було вилучено дітей та складено відповідний акт. За кілька років ніяких змін щодо покращення житлово-побутових умов, сприятливих для проживання дітей, не відбулося. Будинок залишається в жахливому стані, відповідач ніде не працює. У зв`язку із загрозою життю і здоров`ю малолітніх дітей, розпорядженнями виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області від 25 листопада 2019 року за № 410 та № 409 було прийнято рішення про відібрання дітей від матері [PERSON] та влаштування їх до Дитячого будинку "Надія" для дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, де вони знаходяться на даний час. Жодного разу своїх дітей у дитячому будинку відповідач не відвідала, їх життям, здоров`ям та вихованням вона не цікавиться, лише одного разу спілкувалася по телефону. Наведені факти свідчать про систематичне ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно трьох дітей, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов і заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Третя особа Комунальний заклад Броварської районної ради Київської області "Дитячий будинок "Надія" для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" у судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Із матеріалів справи вбачається, що у лютому 2018 року Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області звертався до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав (справа № 361/719/18). Ухвалою суду від 31 травня 2018 року даний позов залишено без розгляду за заявою позивача, у зв`язку зі зміною відповідачем ставлення до дітей. 22 листопада 2018 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області складено висновок про доцільність повернення малолітніх дітей в біологічну сім`ю за № 1889/01-12, у якому зазначено, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , є одинокою матір`ю трьох малолітніх дітей, які за розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області від 21 листопада 2017 року були відібрані від матері та влаштовані до Комунального закладу Броварської районної ради Київської області "Дитячий будинок "Надія" для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування". На даний час [PERSON] працевлаштована, скарг на її поведінку не надходило, до адміністративної, дисциплінарної, цивільно-правової відповідальності вона не притягувалася. Відповідно до акту обстеження умов проживання вказаного житлового будинку, у будинку чисто, постільна білизна та одяг виправні, на подвір`ї прибрано. Для дітей облаштована кімната, де створені умови для навчання та виховання. [PERSON] на засіданні пояснила, що з літа 2018 року не вживає спиртних напоїв, пройшла курс лікування, влаштувалася на роботу на 1,5 ставки, щоб забезпечувати своїх дітей. Повідомила, що хоче забрати своїх дітей додому. 04 листопада 2019 року Службою у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] у житловому будинку за вказаною вище адресою, який складається з однієї кімнати, коридору та кухні. У помешканні брудно, розкидані речі. Туалет на вулиці, ванна кімната відсутня. Для дітей відсутні умови для проживання. У даному будинку проживає відповідач [PERSON] , її співмешканець [PERSON] та троє її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що складений відповідний акт № 90. Під час обстеження у будинку був співмешканець, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також були дві жінки, зі слів співмешканця, подруги. Діти були в школі. Умови для проживання дітей відсутні. З матір`ю була проведена бесіда та надано термін для усунення зауважень. Розпорядженнями виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області від 25 листопада 2019 року № 410 та № 409 "Про негайне відібрання дитини у батьків" і "Про влаштування малолітніх дітей" [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрано від їх матері [PERSON] , у зв`язку із загрозою для їхнього життя і здоров`я та влаштовано до Комунального закладу Броварської районної ради Київської області "Дитячий будинок "Надія" для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування". Із актів про відвідування батьками вихованців дитячого будинку "Надія" від 18 вересня 2020 року № 91 та від 27 травня 2021 року № 11/21 вбачається, що мати [PERSON] за час перебування дітей у цьому закладі, з 25 листопада 2019 року дітей не відвідує, їхнім життям, здоров`ям і вихованням не цікавиться, по телефону зв`язувалася лише один раз. Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 01 лютого 2021 року № 251, у якому вказано, що мати [PERSON] не дбала про виховання та розвиток дітей. Діти ходили занедбані, в школу часто з`являлися без необхідного шкільного приладдя, домашні завдання не готували, у будинку, де проживала сім`я, не створено умов для проживання в ньому дітей. Крім цього, [PERSON] не має постійного місця роботи та стабільного доходу, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. У помешканні часто перебувають сторонні особи, які також зловживають спиртними напоями, чим створюють загрозу для життя і здоров`я дітей. Спеціалісти соціальних служб неодноразово намагалися провести обстеження умов проживання [PERSON] , проте потрапити до будинку жодного разу їм не вдалося. Із побаченого на подвір`ї можна зробити висновок, що будинок потребує капітального ремонту, у вікнах побиті шибки, дах проламаний, вода у криниці відсутня і навіть на подвір`ї немає санвузла. З огляду на викладене, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно трьох її дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що ухилення матері, батька від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Пленум Верховного Суду України у п. 15, абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц висловив правову позицію та вказав на те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У ч. ч. 8, 10 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно трьох дітей ухиляється, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування в частині позбавлення відповідача батьківських прав ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Органом опіки та піклування заявлено також вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на кожну дитину в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, суд вважає, що позов Органу опіки та піклування підлягає задоволенню і в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на дітей у мінімальному визначеному законом розмірі. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, п. 14 ч. 2 ст. 3, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за дві вимоги немайнового характеру із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп. (840 грн. 80 коп. х 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved