Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач є матір'ю відповідача [PERSON] та рідною бабусею неповнолітнього [PERSON] З квітня 2011 року відповідачка за місцем реєстрації не проживає, тривалий час не працює, зловживає спиртними напоями. Ніякої участі у житті дитини мати не приймає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У січні 2013 року [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП та 173-2 ч. 1 КУпАП. Сторони у судове засідання не з'явилися, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Треті особи: представники Первомайської районної державної адміністрації АР Крим та Первомайської селищної ради АР Крим надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, відповідно до ч. 4 ст. 155 СКУ ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, а саме: ст. 164 Сімейного кодексу України, відповідно до п. 2 ч. 1 якої батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені в постанові фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує обов'язки по вихованню своєї неповнолітньої дитини. За місцем реєстрації не проживає, тривалий час ніде не працює, дитина проживає з бабусею та дідусем та знаходиться на їх повному забезпеченні, у відповідачки з сином наявний конфлікт на ґрунті її алкогольної залежності, син її не слухається та не сприймає її як мати, мати вихованням сина не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до висновку Первомайської районної державної адміністрації АР Крим відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, з дитиною не проживає, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, схильна до зловживання спиртними напоями, виїжджала до м. Севастополя в реабілітаційний центр, у зв'язку з проблемами зловживання алкоголем. Суд вважає, що відповідач, який злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, підлягає позбавленню батьківських прав відносно дитини. Згідно висновку Первомайської райдержадміністрації позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини визнано доцільним. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому позовні вимоги в частини стягнення аліментів з відповідачці на утримання дитини також підлягають задоволенню. Аліменти належать стягненню на користь дитячих закладів за місцем знаходження дитини з дня пред'явлення позову - 19 грудня 2013 року. Суд погоджується с розміром аліментів, заявленим позивачем, і вважає, що згідно зі ст. 183 СК України аліменти належить визначить у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ст. 182 СК України. Доводи позивача підтверджуються наданими доказами: копією свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], копіями постанов Первомайського районного суду АР Крим від 22.01.2013 року, довідкою про склад сім'ї № 3618 від 10.12.2013 року виданої Первомайською селищною радою Первомайського району АР Крим, висновком Первомайської державної районної адміністрації АР Крим від 27.11.2013 року про доцільність позбавлення батьківських прав, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], копією свідоцтва про шлюб [PERSON] серії [NUMBER]. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] зі стягненням аліментів на її утримання на користь дитячих закладів за місцем знаходження дитини в розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі: 243 грн. 60 коп. за позовом про позбавлення батьківських прав та 243 грн. 60 коп. за позовом про стягнення аліментів, загалом по 487 грн. 20 коп., оскільки пред'явлені вимоги є самостійними щодо кожного з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved