Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 21.03.2013 року був прийнятий на посаду заступника керівника Центру координації та інфраструктури банку Публічного акціонерного товариства ,,Міський комерційний банк", а з 04.04.2013 року переведений на посаду начальника відділення №63 у м. Івано-Франківську вказаного банку. З серпня 2013 року розмір заробітної плати зменшився без жодних повідомлень від правління банку, у зв'язку із чим за серпень-листопад 2013 року заборгованість відповідача по заробітній платі становить 9420 грн. 22 коп. 02.12.2013 року його було звільнено із займаної посади за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України на підставі його заяви, однак при проведенні розрахунку для остаточного розрахунку не була включена заборгованість по заробітній платі за серпень-листопад 2013 року, враховуючи, що було виплачено кошти за 1 робочий день грудня та 17 календарних днів невикористаної відпустки. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9420 грн. 22 коп. за період з 01.08.2013 року по 30.11.2013 року, стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме за період з 02.12.2013 року по дату винесення судом рішення. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 9420 грн. 22 коп. та суму середнього заробітку в розмірі 107663 грн. 04 коп., згідно розрахунку станом на 28.01.2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Судом встановлено, що з 21.03.2013 року позивач працював на посаді заступника керівника Центру координації та розвитку інфраструктури Публічного акціонерного товариства ,,Міський комерційний банк", а з 04.04.2013 року переведений на посаду начальника відділення №63 Публічного акціонерного товариства ,,Міський комерційний банк". Наказом №131ОР від 27.08.2013 року ,,Про підсумки виконання планових показників затверджених на період 01.01.2013 року - 31.07.2013 року та встановлення планових показників на II півріччя 2013 року" позивачу було зменшено розмір заробітної плати на 15% з 01.08.2013 року за результатами виконання планових показників відділенням №63 ПАТ ,,Міський комерційний банк" у м. Івано-Франківську. Розмір заробітної плати було зменшено без попередження. 02.12.2013 року позивач звільнений за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією витягу із трудової книжки. Відповідно до розрахункового листка за грудень 2013 року позивачу було виплачено при звільненні оклад за 1 робочий день у грудні 2013 року та компенсацію за невикористану відпустку за грудень 2013 року, з яким був ознайомлений 02.12.2013 року, однак до остаточного розрахунку не була включена заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2013 року по 30.11.2013 року. Розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01.08.2013 року по 30.11.2013 року становить 9420 грн. 22 коп., який розрахований позивачем. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Крім того, ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.20 Постанови пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року ,,Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вонастановила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Відповідно до ч.ч.3, 4 п.2 та ч.1 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Розмір середньоденного заробітку позивача на посаді начальника відділення №63 ПАТ ,,Міський комерційний банк" у м. Івано-Франківську становить 269 грн. 65 коп. (розмір заробітної плати, який підлягав до виплати за 2 останні місяці роботи, а саме: жовтень 2013 року та листопад 2013 року ділиться на кількість днів у розрахунковому період: 8224,29+8224,29:44 р.д.=373,83 грн.). Кількість робочих днів з 03.12.2013 року по 28.01.2015 року=288 р.д. Сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме з 02.12.2013 року по 28.01.2015 року, розрахована позивачем і становить 107663 грн. 04 коп. Відповідно до наданих суду доказів позивачу було зменшено розмір заробітної плати на 15% з 01.08.2013 року без попереднього попередження не пізніш як за два місяці. Відповідачем в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено позивачу повного розрахунку, в той час коли його було звільнено із роботи та заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2013 року по 30.11.2013 року становила 9420 грн. 22 коп., яка розрахована позивачем. За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме з 02.12.2013 року по 28.01.2015 року, що становить 107663 грн. 04 коп., згідно розрахунку позивача. Приймаючи до уваги те, що позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України ,,Про судовий збір", на виконання вимог ст.88 ЦПК України, та з урахуванням п.20 Постанови пленуму Верховного суду України №10 від 17.10.2014 року ,,Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (п.10 ч.1 ст.80 ЦПК); при цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 1170 грн. 80 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 103, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.20 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 ,,Про практику застосування законодавства про оплату праці", п.20 Постанови пленуму Верховного суду України №10 від 17.10.2014 року ,,Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", ,,Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, ст.ст. 10, 11, 60 ч.1 та 4, 88 ЦПК України,

Outcome: approved