Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

17 грудня 2019 року за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов [PERSON] , місце проживання якого: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», місцезнаходження якого: 049000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Василя Макухи, 1, ЄДРПОУ 35265086, про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посилаючись на те, що 24 січня 2018 року на 709 км + 200 м автошляху Київ-Харків-Довжанський, відбулась ДТП за участі [PERSON] , який керуючи автомобілем «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем позивача «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією - відповідач по справі. 29 січня 2018 року відповідач був повідомлений про ДТП, 01 лютого 2018 року відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування. По даний час відповідач не виплатив позивачу страхового відшкодування. У результаті ДТП була завдана майнова шкода в розмірі 18168,25 грн. страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну відповідно до договору обов`язкового страхування становить 100000 грн. Просить позов задовольнити та стягнути на його користь 31595,99 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 09 годину 20 хвилин 23 січня 2020 року. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] належить автомобіль марки ВАЗ, 1999 року випуску, № кузова [NUMBER] , зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9-10). Згідно з копією полісу (а.с.15) № АМ366446 , автомобіль «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». Відповідно до копії постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2018 року (а.с.14) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, яке сталося 24 січня 2018 року о 08-40 годині на 709 км + 200 м автошляху Київ-Харків-Довжанський [PERSON] на автомобілі «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] , в порушення п.п.12.1, 12.3 ПДР України, не в порався з керуванням, в наслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить у грошовому вигляді 340 грн. Дана постанова набула законної сили 13 березня 2018 року. Таким чином, сам факт ДТП, наявність пошкоджень автомобілів внаслідок ДТП та вина в ньому [PERSON] підтверджуються постановою, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду. Частиною 4 та 5 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені сто воно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З копії повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.16-17) вбачається, що 29 січня 2018 року позивач повідомив відповідача про те, що 24 січня 2018 року відбулося за участю позивача та [PERSON] ДТП, в якому винен останній, та де він також зазначив усі пошкодження свого автомобіля, які він зазнав у даній ДТП. Згідно копії заяви (а.с.18) про виплату страхового відшкодування від 29 січня 2018 року, позивач просить відповідача сплатити йому належну суму страхового відшкодування внаслідок вищевказаної ДТП, яку відповідач згідно штампу отримав 01 лютого 2019 року, проте станом на день розгляду справи розрахунок з позивачем не провів. Відповідно до звіту № 330/09-19 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу від 20 вересня 2019 року (а.с.20-28), за яку позивачем було сплачено 500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, при даних умовах ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу ВАЗ-2107 реєстраційний номер [NUMBER] , за станом на дату оцінки, складає 13231,61 грн. З копії звіту про вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля марки ВАЗ 2107ЗНГ (а.с.25-28) від 29 серпня 2019 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 2107ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , на час проведення дослідження, без врахування пошкоджень спричинених внаслідок ДТП, складає 31280 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ 2107ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , на час проведення дослідження складає 37404,94 грн. Проведення відновлювальних робіт автомобіля марки ВАЗ 2107ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , на даному етапі з економічної точки зору не доцільно. Вартість матеріальної шкоди, з врахуванням експлуатаційного зносу, замінених деталей автомобіля марки ВАЗ 2107ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 31399,86 грн. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування збитків, що йому заподіяні в результаті порушення її цивільного права. Збитками є витрати, що особа понесла в зв`язку з знищенням або ушкодженням майна, а також витрати, що вона повинна, понести для відновлення порушеного права. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновими правами фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до п.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 22.3. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", шкода заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27 березня 1992року під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно роз`яснень, викладених у п.9 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Згідно вимог ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для поновлення пошкодженої речі. Статтею 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п.12.1 ст. 12 та п.36 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Обов`язок щодо відшкодування франшизи покладається на особу, відповідальність якої застрахована. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів. Згідно п. 37.4. ст. 37 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам, організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ст.9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Таких по суті висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 24 травня 2017 року. Внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] , було завдано механічних пошкоджень належного позивачу автомобіля, який підлягає ремонту та фарбуванню. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог договору. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 979 ЦК України, встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Так як зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. З аналізу законодавства, що регулює вказані правовідносини вбачається, що вирішуючи спір в частині розміру матеріальної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до полісу страхування наземного транспорту (а.с.15) автомобіль марки Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». Тобто Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» повинно відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в межах своєї відповідальності і тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача документально підтвердженої суми страхового відшкодування у розмірі 18168,25 грн., оскільки вказана сума підтверджена належними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Окрім цього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 1300 грн. - витрати на проведення експертизи, 500 грн. - витрати на проведення експертизи, 9365,36 грн. - пеня, 802 грн. - 3% річних та 1460,38 грн. - інфляційне збільшення боргу підлягають задоволенню, оскільки вказаний розмір матеріальної шкоди підтверджено під час судового засідання належними письмовими доказами викладеними вище, які узгоджені між собою та не мають протиріччя та передбачені діючим законодавством України викладеним вище у рішенні. Відповідач на протязі усього розгляду справи не скористався своїм правом та не прибув з невідомих суду причин у судове засідання жодного разу та не надав суду належних та допустимих доказів того, що він має нести відповідальність та не повинен відшкодовувати позивачу шкоду як страховик особи, яка її завдала. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved