Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кіровоградського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області в якому просив зняти арешт із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] і його дружина [PERSON] є співвласниками вказаного будинку. [INFO] дружина позивача померла та відкрилась спадщина на зазначений будинок. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на будинок накладено арешт постановою №5322 від 17.11.2000 року, яку винесеною ВДВС Кіровоградського РУЮ, про накладення заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 7205461. Власником нерухомого майна на час накладення арешту зазначено [PERSON] в якого позивач і дружина придбали будинок. Наведені обставини порушують право власності позивача, оскільки відсутні підстави арешту, проте останній не знято, що позбавляє позивача права вільного розпорядження належним майном, а тому позивач звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про проведення розгляду справи без її участі та вирішення позову залишила на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог статтей 321 та 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закон України "Про виконавче провадження", який діє на даний час, набрав чинності 05.10.2016 року, а тому на правовідносини, що виникли при накладенні арешту державним виконавцем не поширюється, а застосовується Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року. Згідно ст.57 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Статтею 50 частиною 1 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21.11.2000 року, який зареєстрований в реєстрі за №2761, [PERSON] і [PERSON] , а [PERSON] і [PERSON] купили, в рівних частках кожен, жилий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно пункту 5 вказаного договору продавці засвідчили, що вказаний будинок нікому не проданий, не подарований, не заставлений, в спорі і під забороною не перебуває та яких-небудь прав третіх осіб, які у межах, так і за межами України на даний житловий будинок немає (а.с.6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 25.06.2018 року виконавчим комітетом Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №18 (а.с.11). Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №156131586 від 13.02.2019 року та №165929542 від 08.05.2019 року свідчать, що [PERSON] і [PERSON] є власниками житлового будинку та земельної ділянки (кожен по 1 [ADDRESS] частці), розташованих за адресою: [ADDRESS] , а згідно реєстру заборон відчуження: 18.05.2008 року за №7205461 зареєстровано заборону на нерухоме майно на підставі постанови №5322 від 17.11.2001 року винесеної ВДВС Кіровоградського РУЮ державний виконавець Луньов М.М., а власник будинку зазначений [PERSON] (а.с.7-9, 46-50). Листом №б/н від 12.02.2019 року Кіровоградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області повідомив [PERSON] , що арешт на майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , накладено на підставі постанови №5322 від 17.11.2001 року, проте строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих до архіву становить три роки, отже необхідно звернутись до суду для вирішення питання про зняття арешту (а.с.10). На запит суду Кіровоградським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області надано лист №б/н від 25.03.2019 року, згідно якого перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що відкритих виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі станом на 25.03.2019 року не перебуває, а в 2001 році Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень не існував (а.с.25). На запит суду Кропивницькою районною державною нотаріальною конторою надано лист №227/01-16 від 21.03.2019 року, яким повідомлено, що відповідно до алфавітних книг до реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, 18.10.2000 року наявний запис про накладення арешту на об`єкт обтяження за адресою: [ADDRESS] , на підставі пов. о/б арешт Ященко Микола Іванович», запис щодо зняття арешту відсутній, відомості на підставі яких було накладено арешт надати не має можливості у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.26). На запит суду Державним нотаріальним архівом у Кіровоградській області надано листи №344/01-21 від 17.04.2019 року та №356/01-21 від 26.04.2019 року та копію постанови державного виконавця ВДВС Кіровоградського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №5322 від 17.11.2000 року щодо примусового виконання виконавчого листа Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №2-504 від 19.10.2000 року, якою накладено арешт на будинок, що належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а також заборонено здійснювати відчуження вказаного будинку (а.с.37-38, 44-45). На запит суду Кіровоградським районним судом Кіровоградської області надано копію рішення суду від 19.10.2000 року, яке набрало законної сили 30.10.2000 року, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг 8704 грн., судові витрати 183,59 грн., судовий збір 37,04 грн. (а.с.41-42). Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки на даний час виконавчі провадження у зв`язку з якими накладався арешт відсутні, отже підстави для накладення арешту відсутні, проте арешт (заборону відчуження майна) не знято, що порушує права позивача, як власника, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, а зняття арешту (заборони відчуження майна) у позасудовому порядку не можливо.

Outcome: approved