Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 15.07.2008 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № LOK-KC-014, на підставі якого останній отримав кредит в сумі 104 000 євро із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.07.2013 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Боржник [PERSON] порушила умови договору і станом на 07.02.2014 року має заборгованість: по несплаченому кредиту в сумі 103906, 86 євро; по несплачених процентах за користування кредитом 120 441,54 євро; заборгованість по комісії за користування кредитом - 200 379,84 євро; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 65 139,39 євро; штраф (фіксована частина) 85,11 євро, штраф ( процентна складова) 24493,38 євро. Загальна сума заборгованості по даному кредитному договору складає 514 446,12 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 07.02.2014 року складає 6 044 741,89 грн. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором між ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем 15.07.2008 р. було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (блоки бетонні), зазначені у плані літерою «А», загальною площею 248,3 кв.м. в цілому, що знаходяться в м.Калуші, по вул.Підвальна,2б. Тому позивач після уточнення позовних вимог просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LOK-KC-014 від 15.07.2008 року звернути стягнення на нежитлові приміщення (блоки бетонні), зазначені у плані літерою «А», загальною площею 248,3 кв.м. в цілому, що знаходяться в м.Калуші, по вул.Підвальна,2б. Представник позивача в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Галичина». Суд, за згодою представника позивача та, враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. 15 липня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] уклали кредитний договір № LOK-KC-014, згідно якого банк зобовязується надати позичальнику кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії; при цьому ліміт даного кредитного договору становить 104 000,00 євро. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом в євро. При порушенні позичальником будь-якого із зобовязань щодо погашення кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 44% річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом в євро (а.с.28-34). Згідно п. 4.9 кредитного договору зобовязання за даним договором виконуються в наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за даним договором, насамперед спрямовуються на відшкодування витрат/збитків банку згідно п.п. 2.2.15, 2.3.13, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 даного договору, далі простроченої винагороди, далі винагороди, далі прострочених процентів, далі процентів, далі простроченого кредиту, далі кредиту, якщо інше не передбачено п.7.3 договору. Згідно п.5.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань зі сплати процентів за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. П.5.2 договору передбачено, що при порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п.2.2.7, 2.2.8, 2.2.11, 4.9, 7.1 позичальник сплачує банку штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. Відповідно до п.5.8 кредитного договору при порушенні позичальником термінів платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, що стало причиною звернення банку в суд, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень + 5% від суми позову. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № LOK-KC-014 від 15.07.2008 року станом на 07.02.2014 року (а.с.5-20) заборгованість [PERSON] становить: по несплаченому кредиту в сумі 103906, 86 євро; по несплачених процентах за користування кредитом 120 441,54 євро; заборгованість по комісії за користування кредитом - 200 379,84 євро; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 65 139,39 євро; штраф (фіксована частина) 85,11 євро, штраф ( процентна складова) 24493,38 євро. Загальна сума заборгованості по даному кредитному договору складає 514 446,12 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 07.02.2014 року складає 6 044 741,89 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови вищевказаного кредитного договору. Як вбачається із договору іпотеки від 15.07.2008 року (а.с. 36-41) в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № LOK-KC-014 від 15.07.2008 року, [PERSON] передала в іпотеку нежитлові приміщення (блоки бетонні), зазначені у плані літерою «А», загальною площею 248,3 кв.м. в цілому, що знаходяться в м. Калуші, по вул. Підвальна (вул. Жданова), буд.2б (два «б»). Іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобовязань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальник зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитних договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч.ч.2 і 5 статті 590 ЦК України іпотекодержатель набув право звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки зобов'язання не було виконане у встановлений строк та іншого не встановлено договором іпотеки або законом. Із матеріалів справи вбачається, що банк не реалізував спосіб позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та звернувся до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі положень ст.39 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Разом з тим, відповідно до ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, процедура продажу, встановлена ст.38 цього Закону. Відповідно до процедури продажу, визначеної ст.38 зазначеного Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ч.5 статті 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що ціна продажу предмету іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що з метою забезпечення законних інтересів обох сторін даного спору ціна продажу згаданого вище нерухомого майна повинна бути визначена на підставі його оцінки, проведеної у визначеному чинним законодавством порядку. Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, ст. ст. 526,527,530, 611,612, 1049, 1050 ЦК України, ст..ст. 38,39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved