Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Позивачка зазначила, що 07 грудня 2003 року вона і відповідачка уклали договір дарування садового будинку із земельною ділянкою №350, що знаходиться у СВТ "Роднічок" в с. Кир'яківка Миколаївського району Миколаївської області. Однак під час складання тексу угоди нотаріусом помилково не було зазначено про дарування земельної ділянки, що знаходиться під садовим будинком. Через цю помилку позивачка на даний час не може розпорядитися належним їй майном і просить визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги позивачки визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] 07 грудня 2003 року було укладено договір дарування садового будинку №350, що знаходиться у СВТ "Роднічок" в с. Кир'яківка Миколаївського району Миколаївської області. Земельна ділянка площею 0,04 га, що знаходиться на ділянці №350 у СВТ "Роднічок" у с.Кир'яківка Миколаївського району Миколаївської області належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №5082, виданого Кир'яківською сільською радою Миколаївського района Миколаївської області 20 червня 1996 року. Відповідно до ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно п.1 ст.120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Як вбачається зі змісту ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб. На підставі вищезазначеного, відповідно до вимог ст. 328 ч. 1, ст. 392 ЦК України, п.1 ст.120, ст.131 Земельного кодексу України, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,78 га, розташовану на ділянці №350 в СВТ "Роднічок" на території Кир'яківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Виходячи з наведеного, позовні вимоги є обґрунтованими. Судові витрати належить залишити за позивачкою.

Outcome: approved