Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей звернулась [PERSON] Зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їх дітей дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та посилаючись на те, що відповідач працевлаштований і 08.07.2017 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з відповідача на утримання неповнолітніх дітей та стягувати з нього аліменти на свою користь на утримання дітей дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в поданому відзиві позов не визнав, зазначивши, що ним добровільно виконуються вимоги закону в частині сплати аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та при цьому його матеріальний і сімейний стан, а також стан здоров'я з часу ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей не змінився, а отже підстав для зміни розміру аліментів немає. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні з рішення Острозького районного суду від 11.04.2014 року, свідоцтв про народження серії І-ГЮ №199225, серії І-ГЮ №199226, серії І-ГЮ №199227 встановлено, що позивач і відповідач перебували в шлюбі та мають трьох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], яка народилась 22.05.2004 року, сина [PERSON], який народився 03.04.2006 року та сина [PERSON], який народився 10.05.2010 року. Відповідно до рішення Острозького районного суду від 20.10.2015 року встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 09 вересня 2015 року. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, позивач посилається на те, на даний час відповідач офіційно працевлаштований за межами України і 08.07.2017 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивачем не надано жодного доказу зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я позивача чи відповідача, в тому числі доказів того, що відповідач працевлаштований за межами України і у зв'язку з цим у нього покращився матеріальний стан. В той же час, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Цим Законом було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів є одним з тих випадків, які передбачені ст.192 СК України як підстава для звернення до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до рішення Острозького районного суду від 20.10.2015 року встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 09 вересня 2015 року. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов'язковим до виконання та держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Статтею 2 ЦПК України визначено, що одним з принципів цивільного судочинства є обов'язковість судового рішення. За ч.1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. В судовому засіданні встановлено, що рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 09 вересня 2015 року знаходиться на примусовому виконанні в Острозькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Рівненській області. Частиною 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Однією з засад виконавчого провадження є законність та обов'язковість виконання рішень (ст.2 Закону України "Про виконавче провадження"). Отже, під час виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, державний виконавець повинен виконувати його точно, не змінюючи його з власної ініціативи. При цьому, суд виходить і з того, що приймаючи Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, законодавцем не визначено, що у разі виконання судового рішення, яке набрало чинності до внесення змін до СК України в цій частині, такі рішення підлягають виконанню з урахуванням мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки жоден інший законодавчий акт такої норми також не містить, то в державного виконавця немає підстав для того, що змінити мінімальний розмір аліментів, які стягуються з боржника з власної ініціативи. Водночас, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що він добровільно сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак враховує і те, що з розрахунку заборгованості по аліментах, вчиненому державним виконавцем Острозького РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області вбачається, що з вересня по грудень 2015 року відповідач зовсім не сплачував аліменти на утримання дітей, а в період січня-березня 2016 року він сплачував аліменти не в повному об'ємі. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів слід задоволити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач просить змінити розмір аліментів з дати звернення до суду з зазначеним позовом. Позов про зміну розміру аліментів був поданий 21 листопада 2017 року. За правилами ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, В той же час, ст.192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом. Згідно п.23 Постанови Пленуму верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору. На підставі 129-1 Конституції України, ст.80, 180-183, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved