Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.03.2021 року представник позивача Максименко В.В. звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 19.07.2012 року між ним та Публічним акціонерним товариством "ОТП БАНК" укладено кредитний договір № 2000192040 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір), відповідно до умов якого він отримав кредитні кошти в загальному розмірі 9259,08 грн. під 0,01% річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 19.07.2014 року. 05.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 59862 про стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у сумі 22265,80 грн. за вищевказаним кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ "ОТП БАНК". 19 січня 2021 року на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 64176341. В березні\~2021\~року він\~дізнався,\~що 19.01.2021\~року постановою\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Мельник Ю.А. відкрито вищевказане виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.С.\~ № 59862 виданого 05.10.2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у сумі 22765,80 грн. за кредитним договором № 2000192040 від 19.07.2012 року, укладеним з ПАТ "ОТП БАНК",\~які складаються\~з:\~простроченої заборгованості\~за сумою\~кредиту в\~розмірі 15574,07\~грн.,\~простроченої заборгованості\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~в розмірі\~6691,73\~грн.\~Також стягнуто\~з позивача\~плату за\~вчинення виконавчого\~напису нотаріуса\~- 500 грн. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, зокрема, зазначив про відсутність кредитних правовідносин між ним та ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" , водночас виконавчий напис вчинений без належної перевірки безспірності боргу, надання необхідних для вчинення обумовленої нотаріальної дії документів та вчинення виконавчого напису за межами строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 59862 від 05.10.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.С. про\~стягнення з\~нього на\~користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Аланд" заборгованості\~в розмірі\~22765,80\~грн.\~за кредитним\~договором №\~2000192040\~від 19.07.2012\~року,\~укладеним з акціонерним товариством "ОТП БАНК" та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою від 29.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 29.03.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області зупинено виконання виконавчого провадження № 64176341, за виконавчим написом № 59862 виданим 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 22765,80 грн. за кредитним договором 2000192040 від 19 липня 2012 року, укладеним з Акціонерним товариством "ОТП Банк" до набрання рішенням суду законної сили. 29.03.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належним чином завірену копію виконавчого напису від 05 жовтня 2020 року, зареєстрованого за № 59862 та документи на підставі яких його вчинено. В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлений про слухання справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. Представник відповідача у визначений\~строк відзив\~до суду\~не направив,\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча про\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином,\~тому,\~у відповідності до ст.ст. 280,\~281 ЦПК України,\~за клопотанням представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець\~виконавчого округу\~міста Києва\~Мельник Ю.А. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи 19.07.2012 року між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "ОТП БАНК" укладено договір про надання споживчого кредиту № 200019204, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в загальному розмірі 9259,08 грн., процентна ставка фіксована, становить 0,01% річних за користування кредитними коштами, строком на 24 місяці, із кінцевим строком повернення до 19.07.2014 року. (а.с. 13-14, 59-62, 90-93, 127-128). 26.08.2020 року представник ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 63, 94, 126). 05.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С вчинив виконавчий напис № 59862 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у сумі 22265,80 грн. за кредитним договором 2000192040 від 19.07.2012 року, укладеним між позивачем та АТ "ОТП БАНК". Також стягнуто з позивача плату за\~вчинення виконавчого\~напису нотаріуса\~в розмірі 500 грн. (а.с. 15, 58, 89, 125). 19.01.2021 року на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. відкрито виконавче провадження № 64176341 (а.с. 18). 19.01.2021 року постановами приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Мельник Ю.А.\~стягнуто з\~ [PERSON] \~основну винагороду\~в сумі\~2276,58 грн. та мінімальні витрати в розмірі 669 грн. (а.с. 19-20). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. від 04.02.2021 року звернуто стягнення на доходи позивача [PERSON] (а.с. 21, 23-24). Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. До того ж, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. При цьому, у виконавчому написі № 59862 вчиненому 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у сумі 22265,80 грн. за кредитним договором №2000192040 від 19.07.2012 року, укладеним між позивачем та ПАТ "ОТП\~БАНК" не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. Що ж до копії кредитного договору №2000192040 від 19.07.2012 року та розрахунку суми заборгованості, то вказані документи не є одним із документів, що передбачені п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, який подає стягувач для одержання виконавчого напису за кредитними договорами. Позивач зазначає, що відповідачем були зроблені помилкові розрахунки по кредитному договору, оскільки сума заборгованості вказана у виконавчому напису не відповідає розміру кредиту вказаному в договорі, який він сплатив ще у 2014 році. Заборгованість за сумою кредиту в розмірі 15574,07 грн. не відповідає умовам кредитного договору за яким сума кредиту 9259,08 грн. А тому позивач вважає, що не могли бути безспірними і всі похідні вимоги стягувача щодо боргу за несплаченими відсотками за користування кредитом 6691,73 грн. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Разом з тим відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання, що позбавило останнього як права заперечити проти вчинення виконавчого напису так і подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем і третьою особою, нотаріусом, під час вчинення виконавчого напису відносно позивача, не було перевірено розрахунок заборгованості, що надав відповідач, та який категорично не визнається позивачем. Сам позивач, при цьому стверджує, що не отримував письмової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором. Вказані доводи не спростовано відповідачем та не надано суду належних доказів, що підтверджують отримання позивачем письмової вимоги ТОВ "ФК "Аланд" про погашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. А тому, з урахуванням ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Також у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 2000192040\~від 19.07.2012 року, за відсутності засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Також позивач посилався на те, що не отримував повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором від 19.07.2012 року, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, а тому був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості оспорити вимоги ТОВ "ФК\~"Аланд". Разом з тим, при вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний був встановити початок виникнення у стягувача права вимоги, та перевірити чи не минуло три роки з дня виникнення права вимоги, якщо інший строк давності не передбачено законом. Відповідно до ст. 257-258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та стягнення боргу в межах строку позовної давності. За встановлених\~обставин,\~суд вважає\~вимоги позивача\~пред`явлені\~до ТОВ "Фінансова\~компанія "Аланд" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правомірними, а тому позов підлягає задоволенню. Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7250 грн. Так, відповідно до ч.ч.1,3\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, по в`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України).\~\~ У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3\~статті 141 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги №19/1 від 19.03.2021 року , додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 19.03.2021 року, розрахунок вартості послуги (гонорару) за надану правову допомогу, за період з 19.03.2021 року по 22.06.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №31 від 22.06.2021 року, акт № 1 про прийняття-передачу наданої правової допомоги до вказаного договору від 22.06.2021 року, із яких слідує, що позивачем сплачено 7250 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу (а. с. 28-29,152-154). Суд вважає розрахунок витрат на правничу допомогу обґрунтованим, співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7250\~грн.\~в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у даній справі, які складаються з суми сплаченого ним судового збору (за подання позову 908 грн. та за подання клопотання про забезпечення позову 454 грн.) в сумі 1362 грн. (а.с. 1), підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачем та підтверджені відповідними письмовими доказами, що повністю відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved