Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства завод «Електроважмаш», третя особа: [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. Позовна заява мотивована тим, що 09.06.2015 року працівник ДП "Завод "Електроважмаш" [PERSON] , керуючи справним автомобілем марки ГАЗ моделі 3309 № [NUMBER] , працюючи на території цеху №06 Відповідача, не переконався в безпеці руху транспортного засобу заднім ходом та зміною напрямку руху, що призвело до ДТП, а саме до того, що [PERSON] наїхав на Позивача, коли вона прибирала проїзну частину цеху №6. Від удару автомобілем Позивач впала на руки, вдарилася обличчям та забила ліву ногу. По даному факту ДТП було проведено досудове та судове розслідування, в результаті якого Вироком апеляційного суду Харківської області від 30.11.2017 року, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Таким чином неправомірними діями [PERSON] Позивачці була заподіяна моральна шкода. Оскільки на момент ДТП [PERSON] перебував з Відповідачем ДП "Завод"Електроважмаш" у трудових відносинах, то Позивач вважає, що саме підприємство має відшкодувати шкоду завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків. З позивної заяви вбачається, що спричинена Позивачу моральна шкода виразилася в тому, що внаслідок ДТП потерпіла зазнала: фізичного болю та страждань, в наслідок ушкодження здоров`я; душевного страждання, у зв`язку з протиправною поведінкою винуватця ДТП [PERSON] ,; хвилюваннями у зв`язку з тим, що виникла необхідність перевлаштовувати налагоджений ритм життя; емоційним дискомфортом, пов`язаним з тим, що ні [PERSON] ні Відповідач не надали матеріальну допомогу для проведення операції. Позивач в позовній заяві зазначає, що розмір заподіяної моральної шкоди слід визначати з урахуванням страждань від тих емоцій і почуттів, що Позивач пережила у момент вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , що залишили слід в її пам`яті та позначились на психічному здоров`ї. Отже, Позивач, вважає що Відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000,00грн. Крім того, в позовній заяві Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 129,00 грн. 26.03.2018 року Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", третя особа яка не заявляє самостійні вимоги щодо, предмету спору, [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. 27 квітня 2018 року до канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від представника Позивача Булах -Кобець Н.Ю . надійшли письмові пояснення щодо правового обґрунтування позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з яких виходить, що витрати на професійну правничу допомогу протягом розгляду справи становить 3 200,00грн., з умовою розгляду справи за два судових засідання. 25.04.2018 року до канцелярії суду від Відповідача надійшли заперечення на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. В запереченнях на позовну заяву Відповідач позов не визнав, вказує, що вона є незаконною та необґрунтованою, виходячи з наступного. В ході судового розгляду кримінальної справи № 644/4448/16-к з підстав, що сталися внаслідок ДТП 09.06.2015р., ДП "Завод "Електроважмаш" був визнаний цивільним відповідачем і Позивач вже заявляв цивільний позов до підприємства про відшкодування шкоди заподіяної злочином у розмірі 30 000 грн. Проте, відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.06.2017 року у цивільному позові було відмовлено, а згідно вироку судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 30.11.2017 року цивільний позов Позивача до ДП "Завод "Електроважмаш" було залишено без розгляду. Відповідач спростовує всі доводи Позивача, вказуючи на недоведеність обставин на які Позивач посилається. Вказує наступне. Згідно довідки Міжрайонної спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертної комісії від 02.12.2015, внаслідок трудового каліцтва, що сталося 09.06.2015, Позивач втратила професійну працездатність на 10% (сумарно 40 %). Втрата працездатності у розмірі 20 % (сумарно 50%) була встановлена лише 13.12.2016, тобто через півтора року після ДТП. Вважають, що причинно-наслідковий зв`язок між ДТП, що мало місце 09.06.2015 та втратою працездатності в розмірі 20 %, що була зафіксована лише 13.12.2016 - не встановлений, оскільки з урахуванням значного часу з дня ДТП втрата працездатності могла відбутися з іншої причини. Також Позивачем не підтверджено документально рекомендації лікарів з Інституту кісті, щодо потреби в здійсненні операції по видаленню осколків з кісті. Крім того, Позивач зазначає, що через душевні страждання за відновлення свого здоров`я (через ушкодження в результаті ДТП) у неї стався інсульт (у квітні 2016 року), після чого вона стала інвалідом ІІ групи. Вказане твердження (стосовно причин інсульту) не підтверджено жодним доказом. Пройшло декілька місяців, про які зазначає Позивач, а саме 10 місяців з дня ДТП. Згідно довідки Орджонікідзевської МСЕК від 22.06.2016 інвалідність Позивач набула з 21.06.2016 з причини - загальне захворювання (п.9 Довідки), тобто більше ніж через рік після ДТП. Крім того, більшість довідок та виписок із медичних закладів, що наявні в матеріалах справи, були зроблені вже після інсульту, майже через рік після ДТП. Тому стан здоров`я Позивачки (згідно даних довідок) не можна вважати наслідком ДТП. За рік з моменту ДТП могла трапитися будь-яка інша подія, що і стало причиною погіршення здоров`я. Тим більше, що посилання Позивача на втрату чоловіка - [PERSON] внаслідок онкологічного захворювання не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки не надано належним чином завірених доказів про одруження Позивача з [PERSON] . Відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. 04.05.2018 року до суду надішли пояснення щодо позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином від [PERSON] в особі представника [PERSON] . В яких зазначається, що Позивачка не довела своїх вимог, а розмір заявлених нею вимог не відповідає розумності, виваженості та справедливості. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: Суд розглядає справу в межах заявлених [PERSON] позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що 09.06.2015 року [PERSON] не впевнившись у безпеці руху допустив наїзд на прибиральницю [PERSON] , [INFO] навпроти 5-ї дільниці території цеху №6 ДП "Завод "Електроважмаш". В результаті даного ДТП [PERSON] отримала згідно з висновком судово-медичної експертизи середньої тяжкості тілесні ушкодження. Із довідки №077820 від 02.12.2015 року і акту огляду медико-соціальною експертною комісією №1970/8 від 02.12.2015 року Судом встановлено, що на момент отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень від зазначеного ДТП Позивач вже мала ступень втрати працездатності 30% по трудовому каліцтву від 30.06.1972 року. В результаті отриманої нею травми кісті та пальця, ступень втрати працездатності була їй визначена лише 10%. Дослідивши надану до суду Довідку №445394 від 22.06.2016 року і акт огляду медико-соціальною експертною комісією №775 від 22.06.2016 року вони не мають відношення до ДТП 09.06.2015 року . Із пункту 29.1 дослідженого акту встановлено, що інвалідність встановлена [PERSON] у зв`язку із наслідками острого порушення мозкового кровообігу та атеросклеротичного енцілофапатією, а не у зв`язку з наслідками травми на виробництві 09.06.2015 року. Судом також встановлено, що Вироком апеляційного суду Харківської області від 30.11.2017 визнаний та прийнятий до уваги причинний зв`язок між діями потерпілої та настанням нещасного випадку. Встановлено, що потерпіла порушила вимоги ст. 14 Закону України "Про охорону праці". Також при розгляді справи судом було встановлено, що в п. 13 акту медико-спеціальною експертною комісією №1970/8 від 02.12.2015 року вказано, що [PERSON] розлучена. Що спростовує доводи Позивача, щодо необхідності догляду не лише за собою, але й за хворим чоловіком [PERSON] . Додаткові докази на підтвердження цієї обставини Позивачем не додано. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі. незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 50000,00 гривень є надто завищеним. Суд враховує що тяжких наслідків для позивача не настало, не відбулося значно суттєвих вимушених змін у його життєвих стосунках, а тому, суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 9 500,00 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь Позивача з Відповідача . Щодо вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 129,00грн, Суд вирішив задовольнити цю вимогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п.3 ч. 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial