Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 10 вересня 2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, реєстровий №1282, яким запропоновано звернути стягнення на земельні ділянки за кадастровими номерами 3223183801:01:031:0009 ; 3223183801:01:031:0031 ; 3223183801:01:031:0032 , та розташований на них будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач вказав, що 06 жовтня 2006 року між [PERSON] (надалі - Позивач/Позичальник/Іпотекодавець) та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», який був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (надалі - Відповідач/Банк/Іпотекодержатель), був укладений Кредитний договір № 39/П/63/2006-840 (надалі - Кредитний договір). В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 06 жовтня 2006 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою К.В. за реєстровим номером 3967 (надалі - Іпотечний договір). Предметом іпотеки за Іпотечним договором є: будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 318,5 кв.м., який розташований на земельних ділянках за кадастровими номерами: 3223183801:01:031:0009 площею 0,1690 га; 3223183801:01:031:0031 площею 0,0650 га; 3223183801:01:031:0032 площею 0,1000 га, загальною площею 0,334 га. 10 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною вчинено виконавчий напис, реєстровий №1282, яким запропоновано звернути стягнення на земельні ділянки за кадастровими номерами 3223183801:01:031:0009 ; 3223183801:01:031:0031 ; 3223183801:01:031:0032 , та розташований на них будинок [ADDRESS] . Враховуючи фактичні обставини Позивач вважає, що виконавчий напис від 10 вересня 2013 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, реєстровий №1282, був вчинений з порушенням встановленої процедури, а вимоги стягувача в частині розміру заборгованості є неправомірними. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та треті особи у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 06 жовтня 2006 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», який був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», був укладений Кредитний договір № 39/П/63/2006-840. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у сумі 400 000,00 доларів США на строк до 05 жовтня 2024 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 06 жовтня 2006 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою К.В. за реєстровим номером 3967. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є: будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 318,5 кв.м., який розташований на земельних ділянках за кадастровими номерами: 3223183801:01:031:0009 площею 0,1690 га; 3223183801:01:031:0031 площею 0,0650 га; 3223183801:01:031:0032 площею 0,1000 га, загальною площею 0,334 га. 10 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною вчинено виконавчий напис, реєстровий №1282, яким запропоновано звернути стягнення на земельні ділянки за кадастровими номерами 3223183801:01:031:0009 ; 3223183801:01:031:0031 ; 3223183801:01:031:0032 , та розташований на них будинок [ADDRESS] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в загальній сумі 15 987 465,75 грн., в тому числі : - 397 844,08 доларів США, що в еквіваленті становить 3 179 967,73 грн. - сума заборгованості по кредиту; - 238 911,91 доларів США, що в еквіваленті становить 1 909 622,88 грн. - сума заборгованості по сплаті відсотків; - 103 041,63 доларів США, що в еквіваленті становить 823 611,71 грн. - сума заборгованості по сплаті комісії; - 1 220 173,08 доларів США, що в еквіваленті становить 9 752 843,43 грн. - сума пені за прострочення сплати кредиту; - 40 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 319 720,75 грн. - сума штрафу за порушення умов кредитного договору; - 1 700,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Доказів направлення вимоги про дострокове повернення кредиту та письмової вимоги про усунення порушення, передбаченої ст. 35 Закону України «Про іпотеку», надано не було. Таким чином, строк повернення кредиту в повному обсязі не настав. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Такими актами, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок), та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі - Перелік). Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 2.3 глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Пунктом 3.1. Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 глави 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. Згідно з підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Пунктом 1 Переліку встановлено, що на підставі виконавчих написів стягується заборгованість за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частинами першою і третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Таким чином, відповідно до приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи фактичні обставини виконавчий напис від 10 вересня 2013 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, реєстровий №1282, був вчинений з порушенням встановленої процедури, а вимоги стягувача в частині розміру заборгованості не є безспірними. Так, неможливо встановити коли наступив строк виконання зобов`язання щодо погашення повної суми кредиту та за який період стягуються проценти за користування кредитними коштами. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ураховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Також слід зазначити, що у виконавчому написі зазначено строк, за який провадиться стягнення - з 06.10.2006 року по 24.04.2013 року, при цьому п. 3.1. Порядку визначено, що виконавчий напис може бути вчинено за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім того, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року у справі №200/21625/16-ц визнано недійсним з моменту укладення Договір іпотеки від 06.10.2006р., який посвідчений Сніговою К.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 3967, та додаткову угоду № 1 до договору іпотеки від 06.10.2006р. за р. № 3967, яка посвідчена Сніговою К.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 4106. Із матеріалів виконавчого провадження №42094902 з примусового виконання спірного виконавчого напису слідує, що постановою про арешт майна боржника від 02.02.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом Іваном Сергійовичем накладено арешт на нерухоме майно боржника. Як слідує із інформаційної довідки №170160940 від 12.06.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені записи про арешт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Але в подальшому житловому будинку [ADDRESS] було присвоєно нову адресу, а саме: [ADDRESS] (довідка Жуківцівської сільської ради від 18.01.2017 року №12/02-33). У зв`язку з цим арешт нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника від 02.02.2017 року, було зареєстровано і щодо нової адреси вищевказаних об`єктів, що підтверджується інформаційною довідкою №170163023 від 12.06.2019 року. 10.01.2018 року державним виконавцем у відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Натомість прийнято постанову про стягнення виконавчого збору від 10.01.2018 року, якою постановлено стягнути з боржника [PERSON] виконавчий збір у розмірі 1 598 746,57 грн. У випадку визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, виключається і можливість його примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок зняття арешту з майна, зокрема, в частині 5 зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент прийняття спірної постанови) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Враховуючи той факт, що виконавчий напис був повернений стягувачу без виконання, стягнення виконавчого збору є незаконним. Згідно приписів ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768,4 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved