Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 10 листопада 2012 р. зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім"ї. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, шлюб та сім"ю та відсутністю взаєморозуміння. Протягом останніх років відносини між сторонами поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. З липня 2016 року строни не підтримують шлюбні стосунки, окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Позивач подала до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, підтвердив викладені нею обставини, проти розірвання шлюбу не заперечував, посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання з позивачем однією см"єю. Вислухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім"ї, про що складено актовий запис № 3023. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони з липня 2016 року не підтримують шлюбних стосунків, окремо проживають. Спільне господарство сторони не ведуть. Кожен із них має різні погляди на життя, шлюб та сім"ю. Шлюб існує формально. Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім"ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім"ї є неможливим в зв"язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. Сім"я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved