Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

09 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] обґрунтування позову вказує, що батько дитини [PERSON], [INFO],- відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про здоров'я хлопчика, розвиток та взагалі не цікавиться його життям. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, жодних заяв не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13). Згідно із висновком органу опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області від 28.02.2018 №01-01-40/0823, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про здоров'я хлопчика, розвиток та взагалі не цікавиться його життям. Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зібраними матеріалами справи підтверджується, що здоров'ям та життям дитини відповідач не цікавиться. Не приділяє належної уваги своїй дитині, не цікавиться його навчанням. Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із Міжнародною конвенцією ООН "Про права дитини" (20 листопада 1989 року), предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини, а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання батьками своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про нього та матеріально його не забезпечує, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не забезпечує необхідного медичного догляду, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, а тому суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей. Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Аліменти на дитину до її повноліття стягнуті рішенням Калінінського районого суду міста Донецька від 05 січня 2010рок( а.с.9).

Outcome: approved