Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про знесення самовільно збудованої тимчасової споруди. Свої вимоги мотивує тим , що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.2150 га. та розміщений на ній житловий будинок разом з надвірними спорудами № 22 ( колишній № 14) на вул. Підгора в с. Нересниця Тячівського району. Вказує , що весною 2013 року його сусідкою [PERSON] самочинно побудовано деревяний сарай ( дроварню) для зберігання в ньому дров, який розміщений із порушенням вимог закону, та знаходиться майже впритул до його паркану. Розміри даного сараю становлять шириною 9-10 метрів на 2.5 метрів , на 2.5 метри висоти. Також вказує, що дозволів на будівництво даного сараю не надавав та погоджень меж земельної ділянки з відповідачкою не здійснював. Вирішення даного спору з відповідачкою в досудовому порядку та на усні прохання прибрати вказану дроварню позитивних результатів не дали. За результатами виїзної перевірки місцевим органом протипожежного контролю (Тячівським районним відділом УДНСУНС) надано письмову відповідь від 30.07.2015 року за № 841, за якою встановлено, що на подвірї відповідачки на відстані близько 60 см. від житлового будинку встановлена деревяна споруда при необхідній протипожежній відстані від 6 до 15 м. та розяснено, що контроль та вжиття заходів щодо цього має здійснювати орган Держархбудінспекції , а спір має вирішуватись органом місцевого самоврядування та судом. Однак , як зазначив позивач, Нересницькою сільською радою даний спір не вирішено, а проведеною перевіркою органами Держархбудінспекції , за ініціативою сільської ради, не дало ніяких позитивних результатів. Вищевказаними органами встановлено та зафіксовано, що відповідачка здійснила будівництво тимчасової деревяної споруди на подвірї будинку № 20 по вул. Підгора в с. Нересниця Тячівського району, які належать їй, без відповідних документів та які б давали їй право виконувати будівельні роботи , тобто самочинно, а також вона порушила правила і норми будівництва та вказана тимчасова споруда розташована на відстані 60 см. від стіни його будинку, що є істотним порушенням будівельних норм і правил протипожежної безпеки відповідно до державних будівельних норм України «Містобудівництво. Планування , забудова міських і сільських поселень» ДБН-360-92, згідно якого протипожежний розрив повинен становити 6-15 метрів. А тому просить зобовязати відповідачку [PERSON] знести самочинно збудовану тимчасову споруду (сарай для дров), яка розташована в с. Нересниця по вулиці Підгора, № 20, на відстані 60 сантиметрів поряд з будинком № 22, що розташований по вулиці Підгора в с. Нересниця Тячівського району. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, від одержання судової повістки відмовилася, заперечень проти позову не подала, атому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2150 га. та розміщеного на ній житлового будинку разом з надвірними спорудами № 22 ( колишній № 14) по вул. Підгора в с. Нересниця Тячівського району згідно договору дарування , а також Державного акту на право власності на земельну ділянку( а.с.8-11). Володільцем суміжного дворогосподарства №20 по вулиці Підгора в с.Нересниця Тячівського району являється фактично відповідачка [PERSON], що стверджується довідкою виконкому Нересницької сільської ради від 28.09.2016 року за № 376(а.с.47). Оскільки відповідачка не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні, то інших даних про підстави такого володіння не наведено. На території дворогосподарства відповідачки [PERSON] в с.Нересниця по вул. Підгора, 20 встановлена деревяна споруда( дроварня) на відстані 60 см. від житлового будинку позивача [PERSON] , що розташований в с. Нересниця, вул. Підгора, 22, що стверджено письмовим повідомленням Тячівського РВ УДСНС у Закарпатській області від 20.07.2016 року за № 841(а.с. 17). Факт спорудження відповідачкою [PERSON] надвірної споруди(дроварні) майже впритул до дворогосподарства позивача стверджується фото таблицями з місця розташування(а.с.37-39), а також це ствердила в судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON]. З письмового повідомлення Тячівського РВ УДСНС від 30.07.2016 року за № 841 встановлено, що на території дворогосподарства громадянки [PERSON], мешканки [INFO], встановлена деревяна споруда на відстані близько 60 см. від житлового будинку заявника [PERSON], мешканця [INFO], при необхідній протипожежній відстані від 6 до 15 метрів, у залежності від ступеня вогнестійкості будівлі, що передбачено додатком 3.1 таб. 1 ДБН 360-92 " Містобудування . Планування і забудова міських і сільських поселень." Також звертають увагу , що відповідно до Закону України " Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" від 14.10.1994 № 208/94-ВР контроль за дотриманням законних вимог у сфері містобудівної діяльності , у тому числі будівництво індивідуальних ( садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських ( присадибних) будівель і споруд, здійснюється Держархбудінспекцією України та її територіальними органами. А відповідно до підпункту 6 пункту "б" частини1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні " вирішення спорів у сфері дотримання законодавства з питань містобудування делеговано органам місцевого самоврядування або вирішується судом у встановленому порядку ( а.с.17). З листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 21.08.2016 року встановлено, що було проведено позапланову перевірку щодо порушення будівельних норм громадянки [PERSON] з виїздом на місце Управлінням інспекції із залученням землевпорядника Нересницької сільської ради [PERSON], в присутності громадянки [PERSON] встановлено , що громадянкою [PERSON] здійснено перебудову житлового будинку без правовстановлюючих документів на будівництво, а саме: без будівельного паспорту та дозволу на право виконання будівельних робіт. З письмового пояснення самої [PERSON] та довідки сільської ради зясовано , що перебудову житлового будинку здійснено в 2006 році. За результатами даної перевірки був складений відповідний акт, протокол та винесено припис забудовнику про виготовлення правовстановчих документів на перебудований житловий будинок та здійснено фотофіксацію обєкта. Крім цього громадянка [PERSON] встановила тимчасову споруду з дощок дроварню. При цьому встановлення тимчасової споруди не потребує повідомлення , декларації чи дозволу на виконання будівельних робіт в Управління ДАБІ у Закарпатській області. Встановлення навісів , альтанок та інше відноситься до елементів благоустрою населених пунктів і згідно ч.1 ст.20 Закону України " Про благоустрій населених пунктів "- організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом( а.с.19-20). З листа Нересницької сільської ради № 384/02-07 від 13.10.2015 року встановлено, що за результатами багатьох перевірок, зокрема представниками Тячівського РВ УДСНС, інспекторами державної архітектурно- будівельної інспекції в Закарпатській області та комісії Нересницької сільської ради обстежено тимчасову споруду ( дроварню) , яка побудована з порушенням будівельних норм та зобовязано громадянку [PERSON] , мешканку с.Нересниця, вул. Підгора, 20, в двохтижневий термін перенести дану тимчасову споруду згідно будівельних норм ( а.с.16). Однак згідно до письмового повідомлення Нересницької сільської ради за № 76/02-06 від 22.02.2016 року на наданий час [PERSON] не перенесла дану тимчасову споруду , згідно державних будівельних норм, а тому їй було запропоновано вирішити даний спір в судовому порядку( а.с.15). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п.33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Звeртаючись з позовом до суду позивач посилався на порушення його прав на безпечне володіння та користування власністю зведенням відповідачем самочинного будівництва на межі суміжного землекористування з порушенням Державних будівельних норм без дотримання протипожежних відстаней. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була\~відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.2 ст. 286 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих будівель наділений не лише орган державної влади чи місцевого самоврядування на підставі ст. 376 ЦК України, а також фізична особа при доведенні обставин, визначених положеннями ст. ст. 16, 391,386 ЦК України. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 цього ж Кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази, відповідно до ст..ст. 58, 59 ЦПК України, повинні бути належними і допустимими. Оцінивши зібрані по справі і наведені докази, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні наведеними і допустимими доказами стверджено, що відповідачка без дотримання протипожежних відстаней здійснила самочинне будівництво тимчасової споруди\~( дроварні), стіна якого розташована фактично на межі суміжних ділянок сторін, що є порушенням протипожежних норм і може загрожувати власності позивача.\~\~ З урахуванням наведеного, суд вважає, що пред'явлений позивачем позов про превентивний захист права власності слід задовольнити і зобов'язати відповідачку знести за власний рахунок самочинно збудовану тимчасову споруду( сарай для дров), яка розташована в с. Нересниця по вулиці Підгора, №20, на відстані 60 сантиметрів поряд з будинком №22, що розташований по вулиці Підгора в с. Нересниця Тячівського району і належить [PERSON]. Судові витрати в частині сплаченого судового збору покласти на відповідачку.

Outcome: approved