Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.03.2021 року у місті Дніпрі біля електроопори № 111 по вул. Донецьке шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON] та належного йому автомобіля «RENAULT KANGOO» номерний знак [NUMBER] . Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з пошкодженням в результаті дорожньо-транспортної пригоди належного йому транспортного засобу «RENAULT KANGOO» номерний знак [NUMBER] ним було подано до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву про виплату страхового відшкодування. 07.04.2021 року страховик надав йому підписати заяву, зміст і наслідки якої йому не були роз`яснені, а тому він погодився з нею. 09.04.2021 року страховик визначив розмір страхового відшкодування в сумі 39425 грн. 73 коп. З вказаним розміром страхового відшкодування він не згодний, оскільки його недостатньо для ремонту транспортного засобу. Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку складає 93890 грн. 54 коп. За цих підстав позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь завдану майнову шкоду 54464 грн. 81 коп., а також понесені судові витрати 9408 грн., які складаються з судового збору 908 грн., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та вартості послуг судового експерта 3500 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження. На позов [PERSON] відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був поданий відзив, в якому відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що як страховик здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до ст. ст. 22, 28, 29, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 вказаного Закону передбачено, що страховою компанією відшкодовуються витрати, понесені у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, у тому числі пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 36.2 ст. 36 цього ж Закону передбачено, що страховик має право здійснити виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодження майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відзначає, що 17.03.2021 року представник ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» склав акт огляду транспортного засобу «RENAULT KANGOO» номерний знак [NUMBER] , після було здійснено розрахунок страхового відшкодування. Коефіцієнт фізичного зносу склав 0,605. 07.04.2021 року позивач підписав заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування із ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» у розмірі 39425 грн. 73 коп. Таким чином, ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» діяло відповідно до закону та виплатило страхове відшкодування у розмірі та у спосіб, який був погоджений із позивачем. Вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою має бути відшкодована винною особою [PERSON] . У зв`язку з наведеним відповідач просить відмовити в позові [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» у судове засідання не з`явився, в своєму відзиві просив розглядати справу без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляду справи був повідомлений. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з огляду на наступне: Судом установлено, що позивачу [PERSON] належить автомобіль «RENAULT KANGOO» номерний знак [NUMBER] . 16.03.2021 року у місті Дніпрі біля електроопори № 111 по вул. Донецьке шосе відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON] та належного позивачу автомобіля «RENAULT KANGOO» номерний знак [NUMBER] . Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. У зв`язку з пошкодженням в результаті дорожньо-транспортної пригоди належного позивачу транспортного засобу - «RENAULT KANGOO» номерний знак [NUMBER] позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що згідно з заявою щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, підписаної [PERSON] 07.04.2021 року, відповідачем було здійснено позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 39425 грн. 73 коп., виходячи з розрахунку коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу 0,605. Заявляючи вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» майнової шкоди в розмірі 54464 грн. 81 коп., позивач посилається на те, що згідно з висновком автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу, вартість завданого йому матеріального збитку в результаті ДТП складає 93890 грн. 54 коп. Вирішуючи між сторонами спір щодо виплати страхового відшкодування, суд враховує, що відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Поряд із цим, згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що страховою компанією відшкодовуються витрати, понесені у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, у тому числі пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 34.4 статті 34 цього ж закону визначено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Отже, норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком, вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Суд звертає увагу, що позивачем було підписано заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, в якій він підтвердив, що між потерпілим і страховим досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 39425 грн. 73 коп. Підписавши таку заяву, позивач погодився із визначеним страховим розміром страхового відшкодування, який був розрахований із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу. Будь-яких заперечень щодо розміру страхового відшкодування не висловлював. Суд вважає, що якщо позивач був незгодний із розміром страхового відшкодування, то мав право не підписувати вищевказану заяву та наполягати на проведенні відповідної оцінки шкоди, однак його воля була направлена на отримання страхового відшкодування саме в розмірі, визначеному страховиком, з яким він погодився. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, позивач не надав належних доказів на підтвердження неправильності розрахунку суми страхового відшкодування та коефіцієнту фізичного зносу належного йому транспортного засобу. Долучений позивачем до його позову висновок експерта від 30.04.2021 року суд не може прийняти до уваги, оскільки подія ДТП мала місце 16 березня 2021 року, а вартість матеріального збитку визначена експертом станом на 27 квітня 2021 року. Клопотань щодо призначення експертизи для визначення суми матеріального збитку в судовому засіданні стороною позивача не було заявлено. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наведене, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. При цьому суд відзначає, що в разі недостатності сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди, позивач має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в позові відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed