Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

ПАТ «Запоріжгаз» звернувся з позовом до [PERSON], вказавши, що 26.04.2014 року на території об'єкту по [ADDRESS] який належить на праві власності [PERSON], відбулось руйнування газорозподільного пункту, в результаті чого порушено герметичність труби байпасної лінії в місці з'єднання з газопроводом середнього тиску. Черговою бригадою ПАТ «Запоріжгаз» проведено обрізку газопроводу та здійснені заходи з ліквідації наслідків аварійної ситуації. Позивач просить стягнути з [PERSON] в якості відшкодування майнової шкоди, яка складається з вартості втраченого природного газу 37350,09 гривень. Також позивач просить стягнути з [PERSON] 3% річних в сумі 2993,12 гривень та інфляційні втрати в сумі 30638,63 гривень за період з червня 2014 року по січень 2017 року, нараховані на суму матеріальної шкоди, а загалом суму 70981,84 гривень. В судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, вказуючи, що сума матеріальної шкоди складається з вартості втраченого природного газу. Також просили стягнути 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на суму матеріальної шкоди відповідно до ст. 625 ЦК України. Зазначали, що [PERSON],оскільки є власником об'єкту по [ADDRESS] на території якого відбулось руйнування газорозподільного пункту, зобов'язана нести відповідальність за обслуговування та ремонт систем газопостачання. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, вказавши, що позов пред'явлено до неналежного відповідача. Оскільки, ще 17.11.2006 року ВАТ «Хлібокомбінат № 2» і [PERSON] було укладено договір про тимчасове використання газопроводів і ГРП, як вказує представник відповідача ГРП 328 відноситься до сфери відповідальності ВАТ «Хлібокомбінат № 2».Також зазначав, що руйнування ГРП сталось не з вини відповідача, а у зв'язку з діями водія вантажівки, який, рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на ГРП, внаслідок чого воно було зруйновано. За цим фактом наразі відкрите кримінальне провадження. Також вказував, що працівники позивача тривалий період часу не перекривали газ, оскільки не могли знайти вентиль, вина відповідача у спричиненні шкоди не доведена, а розрахунок матеріальної шкоди технічно неспроможний та необґрунтований. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статті 10,60 ЦПК України покладають обов'язок доведення обставин, які є підставою для вимог або заперечень, на сторони. Позивач в якості підстави для стягнення заявленої суми зазначив спричинення майнової шкоди з вини відповідача. В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.10.2006 року (а.с. 45-51) ВАТ «Хлібокомбінат № 2» продав, а [PERSON] та [PERSON] придбали у спільну часткову власність з рівними частками нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], а саме: нежиле приміщення ІІІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ХVІІІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення V першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення VІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ХІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ХІІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ІХ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ХІІІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення VІІ першого та другого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ІV першого поверху літ. А, А2, будівлю цеху № 2 літ. Д-3, матеріальний склад літ. Е, газорегулювальний пункт літ. В, їдальню літ. Г. З наданого представником позивача договору вбачається, що власниками об'єктів нерухомості за адресою: [ADDRESS], в тому числі і газорегулювального пункту є дві особи в рівних частках: [PERSON] та [PERSON] В позовній заяві ПАТ «Запоріжгаз» вказує, що договір на обслуговування газопроводу та газорозподільчого пункту, що знаходиться за адресою [ADDRESS], між позивачем та відповідачем не укладався. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до ст. 11 ЦК є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов'язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов'язань: їх суб'єкти - кредитор (потерпілий) та боржник (завдавач шкоди) - не перебувають у договірних відносинах; або обов'язок відшкодувати шкоду не пов'язується з невиконанням або неналежним виконанням договірних зобов'язань між ними. Як вбачається з заявки № 2712 (а.с. 43) та акту від 26.04.2014 року (а.с. 44) 26.04.2014 року надійшло повідомлення про руйнування ГРП, в результаті якого було перебито трубу байпасної лінії діаметром 50 в місці з'єднання з газопроводом середнього тиску. Працівниками ПАТ «Запоріжгаз» за допомогою дерев'яного чопу усунуто витік газу, а потім здійснено обрізку труби з встановленням металевої заглушки. Наказом № 2 від 18.03.2008 року (а.с. 53) фізична особа-підприємець [PERSON] призначено відповідальною особою за безпечну експлуатацію газового господарства. Газових установок та комунально-побутових об'єктів за адресою: [ADDRESS] [PERSON] В подальшому між [PERSON] та Заступником Головного Інженера ТОВ «Запоріжгаз» було складено АКТ розмежування зон обслуговування газопроводу середнього тиску відповідно до якого зоною обслуговування ПП [PERSON] є газопровід від забору підприємства. За таких обставин враховуючи, що вищезазначений наказ та акт, щодо розмежування зон обслуговування було складено у 2008 році, тобто після підписання договору між [PERSON] та ВАТ «Хлібозавод № 2» договору про тимчасове використання газопроводів та ГРП який діяв з 17.11.2006 року до 17.06.2007 року, суд не приймає заперечення відповідача, відносно того, що газопостачальні мережі перебували у користуванні ВАТ «Хлібокомбінат № 2№» Також позивачем надано копію акту прийняття-передачі виконаних робіт від 05.05.2014 року (а.с. 60), який підписаний лише з боку ПАТ «Запоріжгаз», на суму 692,65 гривень з ПДВ, з якого неможливо зрозуміти які саме роботи, коли, ким та з якого приводу були виконані працівниками позивача. Як вбачається з заяви та повідомлень (а.с. 114-119) [PERSON] звернулась до Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізької області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення в результаті пошкодження ГРП, за якою 21.05.2014 року внесені відомості до ЄРДР за ознаками скоєння злочину, передбаченого ст. 194 ч. 1 КК України. 06.02.2017 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 241) якою він частково змінив підстави позову та змінив прохальну частину позову, а саме просить стягнути з [PERSON] 3% річних в сумі 2993,12 гривень та інфляційні втрати в сумі 30638,63 гривень за період з червня 2014 року по січень 2017 року, нараховані на суму матеріальної шкоди, а загалом суму 70981,84 гривень. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання недоговірної шкоди втілено у ст. 1166 ЦК, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Таким чином акт завдання шкоди можливо розмежувати на складові елементи, до яких належать: а) протиправна поведінка завдавача шкоди; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома першими елементами; в) вина завдавача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Звертаючись до суду з позовом представник ПАТ «Запоріжгаз» вказує, що аварія, яка сталась 26.04.2014 року була наслідком порушень обслуговування газових мереж та ГРП (газорозподільчому пункті) розташованого на території цілісного майнового комплексу за адресою [ADDRESS]. Забезпечення дотримання яких, покладена на відповідача [PERSON] Стаття 61 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування, а саме: Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так обставини викладені в позові не є загальновідомими та відповідачем не визнаються. В матеріалах цивільної справи відсутні ухвалені відносно [PERSON] обвинувальні вироки суду, постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, які б свідчили про винну протиправну та шкідливу поведінку останньої по відношенню до майна ПАТ «Запоріжгаз». Досліджуючи матеріали справи суд виходить з того, що громадянка [PERSON] не притягувалась до дисциплінарної відповідальності та відносно неї працівниками ПАТ «Запоріжгаз» не складались акти про порушення правил експлуатації чи обслуговування газових мереж - доказів зворотного сторонами не надано. Згідно до заявки № 2712 від 24.04.2014 року в результаті обстеження ділянки за адресою [ADDRESS] виявлено, що зруйнованими є передня, права, частково задня кладка стін ГРП (причини з'ясовуються). В результаті падіння бетонного перекриття пошкоджено обладнання ГРП… -Зі змісту вказаної заявка не встановлено зв'язку між діями чи бездіяльністю відповідача та пошкодженням ГРП. В судовому засіданні також було досліджено наданий представником позивача Акт від 26.04.2014 року, який за змістом співпадає з заявкою № 2712 проте складений без присутності власників майна в тому числі відповідача [PERSON] та в подальшому їй не направлений. Слід звернути увагу на те, що вказаний акт складено без зазначення точної адреси його складання та місця аварії, а також не містить відомостей, щодо того, які незаконні дії відповідача сприяли настанню аварії чи були причиною завдання збитків. За таких обставин суд не може прийти до висновку, що громадянка [PERSON] є особою, яка завдала шкоди ПАТ "Запоріжгаз" і вина, якої в розумінні ст. 1166 ЦК України має презумуватись. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК). 06.02.2017 року представником позивача до суду було подано «Заяву про зменшення розміру позовних вимог», якою фактично були змінені підстави позову в частині розрахунку завданих збитків. Так складаючи новий розрахунок обсягу природного газу втраченого при аварії, що сталась 26.04.2014 року, представник позивача посилався на формулу розрахунку об'єму витоку (витрати) природнього газу при аварійних ситуаціях через пошкоджений газопровід третіми особами наведену у ч. 6, 7 Розділу ХІ Кодексу Газорозподільних систем. Посилання на вказані пункти «Кодексу газорозподільних систем» не може бути прийнято судом як нормативне обґрунтування заявлених позовних вимог з наступних причин Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 було затверджено «Кодекс газорозподільних систем» так Частина 6 розділу ХІ вказаного кодексу регулює Порядок компенсації споживачу завданих збитків та перерахунок наданих послуг у разі порушення Оператором ГРМ вимог цього Кодексу, а пункт 7 взагалі у розділі ХІ відсутній. Також слід зауважити що Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999 року у справа N 1-7/99 визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. За таких обставин посилання представника позивача у своїх розрахунках на нормативний акт, що не існував на час виникнення спірних правовідносин суперечить нормам чинного законодавства. До вказаних правовідносин повинні застосовуватись положення «Правил безпеки систем газопостачання України» затверджені наказом міністерства палива та енергетики від 27.12.2005 N 618, оскільки саме вони діяли на нас виникнення вказаної аварії. Так відповідно до п. 1.1 Ці Правила регламентують взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ (далі - газ). 5.13. Перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках: зокрема наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ). У разі аварійних ситуацій, перелік яких надано у пункті 8.2 цих Правил і які зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, перерахунки здійснюються згідно з підпунктом 5.13.2 цих Правил, за період з моменту виникнення аварійної ситуації до моменту її усунення. 5.13.2. Якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об'єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. 8.1. Програмне забезпечення обчислювачів має передбачати можливість ведення основної та додаткової (для аварійних ситуацій) баз даних обліку газу, друкування звітів, переходу відповідно на "літній" та "зимовий" час в автоматичному режимі, а також їх самотестування. 8.2. Обчислювачі повинні розрізняти аварійні ситуації під час експлуатації ЗВТ та зберігати інформацію про їх тривалість. 8.4.1. У період з початку та до закінчення аварійної ситуації заповнення баз даних обліку газу обчислювачі повинні виконувати автоматично. Так при звернені до суду позивачем до матеріалів позовної заяви на підтвердження аварійної ситуації не надано роздрукованих звітів обчислювачів та обчислювачів коректорів передбачених положеннями 5.13 названих правил, а враховуючи, що між споживачем та ПАТ «Запоріжгаз» були відсутні договірні правовідносини щодо постачання газу, позивачем у своїх розрахунках не враховані дані визначені проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання, наявність яких передбачена п.5.13 правил. Дані про тривалість аварійної ситуації та дані обліку газу не підтверджені автоматичними даними обчислювачів, (п. 8.4.1 Правил) Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК Україин, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин розрахунок шкоди завданої аварією повинен був розраховуватись у відповідності до «Правил безпеки систем газопостачання України». При звернені до суду та складенні розрахунку заборгованості вказаний нормативний акт не застосовувався взагалі, за таких обставин суд приходить до висновку, що сума заявлена у позові є фактично необґрунтованою. В своїй позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог представник позивача «ПАТ «Запоріжгаз» ототожнює поняття «суми збитків» та «суми боргу» та просить суд стягнути з відповідача 3 відсотки річних та інфляційні витрати від суми боргу за вимогою про відшкодування завданих збитків. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства. Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами та інфляційні витрати, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13). Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. А відтак вимоги позивача щодо стягнення 3-х відсотків річних та суми інфляційних витрат від суми завданих збитків є незаконними та також не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed