Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Баштанська ЦРЛ звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. На підтвердження своїх вимог в заяві зазначили, що на території Баштанського району в с. Зелений Клин проживає громадянка [PERSON], яка з 13.02.2014 року знаходиться на обліку в тубкабінеті Баштанської ЦРЛ і має захворювання на форму туберкульозу, що є небезпечною для оточуючих та становить загрозу розповсюдження хвороби серед населення. З 27.05.2014 року по 11.11.2014 рік перебувала на лікуванні в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері після виписки з якого продовжила лікування амбулаторно під опікою "Червоного хреста", але лікування не завершила. У вересні 2015 року у звязку з погіршенням стану здоровя звернулася в тубкабінет Баштанської ЦРЛ, після чого була направлена на госпіталізацію в Миколаївський обласний протитуберкульозний диспансер, де знаходилась на лікуванні з 29.09.2015 року по 28.12.2015 рік, в період якого неодноразово самовільно залишала заклад на декілька днів, перериваючи при цьому курс лікування, а 28.12.2015 року самовільно залишила диспансер. 09.03.2016 року [PERSON] зявилась на прийом до лікаря фтизіатра, від обстеження відмовилась, але здала харкотіння, результат - позитивний. 17.03.2016 року хвора повторно була обстежена рентгенологічно, де виявлено інфільтрація лівої легені з розпадом та позитивний аналіз харкотіння, а тому на думку заявника хвора потребує стаціонарного лікування в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері, від якого остання категорично відмовляється, при цьому має доньку [INFO] для якої вона представляє загрозу для її здоровя, а також оточуючих. На неодноразові виклики до Баштанської ЦРЛ не зявляється. На даний час її місцезнаходження невідоме, оскільки [PERSON] від тубслужби переховується. На підставі вищевикладеного та з врахуванням того, що [PERSON] потребує негайного обовязкового стаціонарного лікування, так як представляє загрозу для здоровя оточуючих та своєї доньки [INFO], заявник просить суд винести рішення яким примусово госпіталізувати її до Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру терміном на 240 днів. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав. Заінтересована особа до суду не зявилася. За наявними у суду даними вона становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому відповідно до ч. 1 ст. 285 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість їх часткового задоволення за наступного: - в судовому засіданні та згідно медичного висновку №364 від 17.05.2016 року на хвору [PERSON], наданого Баштанською ЦРЛ, встановлено, що хвора має наступний діагноз здоровя: Риф ТБ (07.10.2015р.) легень (дисимінірований) туберкульоз L4S1 хребта, Дест+ МБТ+ М- МГ+ риф+ кат 4 ког 4 (2015) ІТБ (2013) В -20. та потребує стаціонарного лікування в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері строком до 240 днів. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON]\~ ухиляється від проходження лікування туберкульозу в добровільному порядку. Відповідно до п.10 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про боротьбу з захворюванням на туберкульоз» у разі ухилення від обовязкової госпіталізації хворі на заразні форми туберкульозу, з метою запобігання поширення туберкульозу, за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню, а носії збудників зазначених хвороб та особи, які мали контакт з такими хворими, обов'язковому медичному нагляду і карантину у встановленому порядку. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону України , примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За таких обставин та з врахуванням медичного висновку Баштанської ЦРЛ, суд вважає, що заява Баштанської ЦРЛ є обґрунтованою, а [PERSON], яка хвора на туберкульоз та яка ухиляється від лікування і становить загрозу розповсюдження хвороби, підлягає обов'язковій госпіталізації до спеціалізованого протитуберкульозного закладу.

Outcome: partial