Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі по справі є батьками [PERSON]. Від адміністрації КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР» виконкому Металургійної районної у місті ради стало відомо, що у відділенні постнатального виходжування новонароджених перебуває дитина (хлопчик), яка залишилася без піклування батьків. Відповідачі відмовилися забрати дитину, про що 27.11.2017 складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я № 1199. Батьки дитини мешкають на вул. Соборності, 63/44. Умови проживання незадовільні. В квартирі сморід, меблі брудні і поломані, постільна білизна відсутня, відключене газопостачання. [PERSON] та [PERSON] ведуть асоціальний спосіб життя, пиячать, ніде не працюють. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачів по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]; зазначеного малолітнього передати органу опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради для вирішення питання влаштування до сімейних форм виховання або до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення; одночасно розглянути питання про стягнення з відповідачів аліментів у розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму з усіх видів доходів, на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] До початку судового засідання від представників позивача та третьої особи надійшли заяви про здійснення розгляду справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають. Крім того, до початку судового засідання від відповідачів надійшли заяви про визнання ними позовних вимог у повному обсязі та можливість розгляду справи у їх відсутність. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я № 1199 від 27.11.2017 року встановлено, що батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] відмовилися забрати дитину (хлопчика) (а.с. 7). Реєстрацію народження дитини проведено відповідно до рішення виконкому Металургійної районної у місті ради від 05.12.2017 № 400 "Про реєстрацію народження дитини, покинутої в закладі охорони здоров'я" (а.с. 8). З Висновку виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], та з акту обстеження умов проживання встановлено, що відповідачі - батьки дитини, мешкають на вул. Соборності, 63/44, умови проживання незадовільні. В квартирі сморід, меблі брудні і поломані, постільна білизна відсутня, відключене газопостачання. [PERSON] та [PERSON] ведуть асоціальний спосіб життя, пиячать, ніде не працюють. Враховуючи викладене, виконком Металургійної районної у місті ради вважає за необхідне позбавити батьківських прав названих осіб по відношенню до малолітнього [PERSON], 02.11.2017 року (а.с. 3, 11). Рішенням Дзержинського районного суду від 29.05.2014 (справа №210/2236/14-ц, провадження №2/210/1366/14 [PERSON], [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно 4-х дітей (а.с. 12-15). Вказане рішення не оскаржене та набрало законної сили. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, ухилення відповідачами від виконання батьківських обов'язків у повному обсязі знаходить своє відображення у письмових матеріалах справи, а також випливає з визнання відповідачами позовних вимог. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення відповідачів батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідачів, суд доходить наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у відповідності до ст. 166 Сімейного Кодексу, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідачів на утримання малолітнього [PERSON] Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме з 18 грудня 2017 року. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved