Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

9 липня 2021 року представник [PERSON] адвокат Кульчицький О. С. звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Позов мотивований тим, що 23 липня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю сідлового тягача DAF ХF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] у зчепленні з напівпричепом Schmitz SKO 24, реєстраційний номер [NUMBER] , які належать відповідачу [PERSON] , під керуванням [PERSON] ,, та напівпричепом Schmitz S01, реєстраційний номер [NUMBER] , у зчепленні з сідловим тягачем DAF XF 95.530, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Винним у ДТП являється [PERSON] , який помер внаслідок ДТП. Постановою слідчого кримінальне провадження № 12020110000000836 було закрите у зв`язку із смертю [PERSON] . Позивач являється фізичною особою-підприємцем, його транспортні засоби, які він використовував у підприємницькій діяльності, зазнали пошкоджень внаслідок ДТП. Відповідно до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ "УПСК" та отримав страхове відшкодування в межах страхового ліміту за збитки, заподіяні тягачу DAF XF 95.530 - в сумі 123 705 грн. 82 коп; за збитки, заподіяні напівпричепу Schmitz S01 - в сумі 6 294 грн. 18 коп. Разом з тим страхова виплата не покрила повністю збитків, яких зазнав позивач, та які включали в себе розмір матеріального збитку сідловому тягачу та напівпричепу, витрати, понесені на здійснення оцінки збитків, на евакуацію транспортних засобів та на їх зберігання, та в цілому склали 447 900 грн 30 коп. Крім того позивач зазнав моральних страждань, розмір яких оцінив у 30 000 грн. З огляду на наведене, так як власником транспортного засобу, яким завдано шкоди, являється відповідач [PERSON] , просив на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України стягнути з нього на свою користь 317 900 грн. 30 коп. матеріальної шкоди, 30000 грн моральної шкоди та судові витрати. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, визначено учасникам строки на подання заяв по суті. У встановлені судом строки відповідач відзиву не подав. Ухвалою від 23 вересня 2021 року закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Судом було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача щодо допиту свідка [PERSON] , оскільки таке клопотання без належного обгрунтування було заявлено поза межами процедури, передбаченої ст. 197 ЦПК України. Позивач та відповідач в судове засідання 18 листопада 2021 року не з`явилась, причин неявки суду не повідомили, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. В судовому засіданні 21 жовтня 2021 року позивач поданий позов підтримав та просив його задоволити, пояснивши, що надання послуг з перевезення є його основною діяльністю, за рахунок доходу від якої він утримує сім`ю. В результаті дтп, якою його транспортні засоби були значно пошкоджені, йому було завдано збитків, його матеріальне становище суттєво погіршилось, він був вимушений докладати додаткових зусиль для того, щоб знову мати можливість займатись підприємницькою діяльністю. Щодо самої події дтп позивач зазначив, що йому невідомо, хто передав [PERSON] право керування транспортним засобом, належним [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, позовні вимоги просила задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що [PERSON] не являється належним відповідачем у справі, з огляду на те, що він на момент ДТП транспортним засобом не керував, [PERSON] керував належним йому транспортним засобом нам підставі п. 2.2 ПДР, в трудових відносинах з ним не перебував, відтак підстави для стягнення з нього шкоди відсутні. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву щодо того, що надані його представником покази щодо підстав передачі керування [PERSON] належних йому транспортних засобів, він підтримує. Згоди на допит в порядку ст. 92 ЦПК України не надавав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено такі обставини. Позивач [PERSON] являється власником напівпричепу Schmitz S01, реєстраційний номер [NUMBER] , та сідлового тягача DAF XF 95.530, реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 8, 9, 10,11). Згідно поліса № АР/ 4115038, який діяв на момент ДТП, транспортний засіб DAF XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований [PERSON] у ПрАТ "СК"УПСК" (а.с. 20). Інших доказів належності відповідачу вищезазначених транспортних засобів суду не надано, клопотання про їх витребування не заявлялись, разом з тим факт володіння ними визнається відповідачем та його представником. Із постанови про закриття кримінального провадження від 25 вересня 2021 року вбачається, що 23 липня 2020 року близько 02 год. 05 хв. на 36 км + 850 м а/д М-06 Київ-Чоп, в межах Києво-Святошинського району Київської області трапилося ДТП за участі сідлового тягача DAF XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] у зчеплені з напівпричепом Schmitz SKO 24, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з попутним напівпричепом Schmitz S01, реєстраційний номер [NUMBER] , у зчепленні з сідловим тягачем DAF XF 95.530, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 23 липня 2020 року відомості за вказаним фактом, внесені до ЄРСР за № 12020110000000836, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 25 вересня 2020 року вказане кримінальне провадження було закрите, зважаючи на той факт, що смерть [PERSON] наступила внаслідок травм, отриманих внаслідок власних неправомірних дій, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 12-19). Відповідно до договорів, укладених між [PERSON] та ФОП [PERSON] 13 серпня 2020 року, з метою оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісних транспортних засобів, вартість проведених робіт становила по 5 000 грн. (а.с. 21-22, 23-24). Вказана обставина підтверджується також рахунком-фактурою № СФ-0001397 , рахунком-фактурою № СФ-0001398 від 13 листопада 2020 року, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0001397, ОУ-0001398 (а. с. 25, 26, 27, 28). Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу DAF XF 95.530, реєстраційний номер [NUMBER] становить 229 705, 70 грн (а.с. 29-57). Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу Schmitz S01, реєстраційний номер [NUMBER] становить 143 634, 60 грн (а.с. 58-89). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування за договором АР-4115038 від 03 лютого 2020 року, сума страхового відшкодування транспортного засобу DAF\~XF\~95,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,потерпілого у ДТП 24 липня 2020 року [PERSON] становить 123 705 грн. 82 коп (а. с. 92). Вказану суму було перераховано позивачу страховою компанією 05 січня 2021 року (а. с. 93). Відповідно до\~розрахунку страхового\~відшкодування \~за договором\~АР-4115038\~від 03\~лютого 2020\~року,\~сума страхового\~відшкодування транспортного\~засобу Schmitz\~S01,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,потерпілого у ДТП 24 липня 2020 року [PERSON] становить 6 294 грн.18 коп. (а. с. 122 зворот, 140). Вказану суму було перераховано позивачу страховою компанією 20 листопада 2020 року (а. с. 123, 141). При цьому за наслідками страхового випадку, страховиком було сплачено максимальну страхову суму, встановлено полісом АР/4115038 - 130 000 (а. с. 122, 139). ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір від 23 липня 2020 року, відповідно до умов якого останній надав позивачу послуги перевезення транспортних засобів з місця ДТП за маршрутом: м. Львів - м. Київ - м. Запоріжжя - м. Мелітопіль. Вартість вказаної послуги становила 40 000 грн. (а.с. 94-97). Також, ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір від 11 листопада 2020 року, відповідно до якого останній надав позивачу послуги перевезення транспортних засобів з місця ДТП за маршрутом: м. Львів - м. Київ - м. Львів. Вартість вказаної послуги становила 20 000 грн. (а.с. 94-97). Вартість послуги зберігання та охорони транспортного засобу DAF XF 95.530, д.н.з. [NUMBER] , становила 4 560 грн. (а.с. 103). У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відносини щодо відшкодування шкоди, регулюються Главою 82 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.l Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Доказів перебування [PERSON] з [PERSON] в трудових відносинах суду не надано. З огляду на встановлене, підстав для стягнення з позивача шкоди відповідно до ч. 1172 ЦК України не вбачається. Згідно з ч.1, 2 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз загальних положень про відшкодування шкоди (стст.11661194 ЦК) свідчить про те, що власник транспортного засобу відповідає за шкоду, завдану особою, яка керувала транспортним засобом, у випадках, коли неправомірному заволодінню цією особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (ч.4 ст.1187 ЦК) або перебування такої особи в трудових відносинах з власником та заподіяння шкоди під час виконання нею трудових обов`язків (ч.1 ст.1172 ЦК). Під неправомірним заволодінням транспортним засобом необхідно розуміти умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їхній волі. Зі змісту ч.4 ст.1187 ЦК вбачається, що особа неправомірно заволодіває транспортним засобом внаслідок недбалості (необережності) власника. Доказів неправомірності заволодіння [PERSON] транспортними засобами, належними відповідачу, за будь-яких обставин, не надано. Як встановлено судом, [PERSON] керував транспортним засобом, належним на праві власності відповідачу [PERSON] , на підставі п. 2.2 ПДР України. У відповідності до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Таким чином підстави для стягнення з відповідача шкоди на підставі ст. 1187 ЦК України відсутні. Разом з тим вказана норма не може застосовуватися у випадку, якщо шкода завдана кількома об`єктами, діяльність з якими пов`язана з підвищеною небезпекою, оскільки у таких правовідносинах застосуванню підлягає норма ст.1188 ЦК. Якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки самими їх володільцям, відшкодування шкоди відбувається за правилами ч.1 ст.1188 ЦК. Так, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК). У відносинах, що виникли зі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідальність будується на загальних умовах за принципом вини. Тобто в такому разі особою, яка зобов`язана відшкодувати завдану шкоду, є та особа, безпосередні дії якої призвели до виникнення в іншої особи збитків. Для правильного застосування наведених положень ст.1188 ЦК першочергове значення має встановлення суб`єкта відповідальності за завдану шкоду. Так, за загальним правилом, для притягнення особи до деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина. Зазначена позиція суду відповідає позиції, Верховного суду, викладеній у постанові від 10 червня 2020 року по справі № 686/10026/16-ц. За встановленими у справі обставинами, безпосередніми діями винної в ДТП особи [PERSON] , які полягають у порушенні ПДР під час керування транспортним засобом , проявленій неуважності, не слідкуванні за дорожньою обстановкою та її змінами, внаслідок чого було допущено зіткнення з попутним напівпричепом у зчепленні з сідловим тягачем під керуванням позивача, та в подальшому ще з одним транспортним засобом, позивачу як потерпілій особі завдано шкоди. Таким чином, з огляду на те, що судом не встановлено підстав для відповідальності [PERSON] за шкоду, заподіяну позивачеві внаслідок ДТП 23 липня 2020 року, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed