Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON], звертаючись з позовом до суду, відповідно до первісно заявлених позовних вимог просив суд: «Стягнути солідарно з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», [PERSON] на користь Фізичної-особи підприємця [PERSON] на р/р [NUMBER] в ПАТ «Форум», МФО 322948. Ідентиф.номер [NUMBER] матеріальну шкоду в сумі 13719,73 гривень, яка була завдана позивачу в результаті ДТП. Стягнути з відповідачів солідарно на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] судові витрати в повному обсязі.» (а.с. 1-5) На підставі ухвали суду від 10 грудня 2013 року позов Фізичної особи-підприємця [PERSON] до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», [PERSON], треті особа: [PERSON], Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині вимог, які пред'явлені до відповідача Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» - залишено без розгляду. (а.с. 109-110) 15 січня 2014 року (вх.№1695) представник позивача [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно поданої заяви просила суд, стягнути з [PERSON] на корись фізичної особи - підприємця [PERSON] на р/р [NUMBER] в ПАТ «Форум», МФО 322948, ідентиф.номер [NUMBER] франшизу в сумі 1000,00 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] судові витрати в повному обсязі. (а.с. 137-138) Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд у справи у її відсутність, позовні вимог підтримала в повному обсязі з підстав викладених у заяві про уточнення позовних вимог, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи та/або розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що 03 січня 2012 року о 05 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Алма-Атинській 14 в місті Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля "Богдан", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та транспортного засобу автомобіля "Сузукі», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] На підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2012 року [PERSON] визнано винним, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. в дохід держави. (а.с.10) Як встановлено у мотивувальній частині постанови суду: « 03.01.2012 року о 05 год. 50 хв., в м. Києві подій [PERSON] керуючи автомобілем «Сузукі Свіфт» д.н. [NUMBER] по вул. Алма-Атинська 14 не врахував дорожньої обстановки при зустрічному роз'їзді здійснив виїзд на зустрічну смугу руху внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем «Богдан» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим заподіяв матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив п. 11.3 Правил дорожнього руху України». Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Як з'ясовано судом, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Сузукі», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON], яким на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував водій [PERSON], була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Гарантія», що підтверджується інформацією з єдиної централізованої бази МТСБУ, яка надана на запит суду від 31.10.2013 року. (а.с.101,102) 25 червня 2012 року уповноважений представник ФОП [PERSON] - [PERSON] звернулась до ЗАТ «СК «Гарантія» із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 12 137, 83 грн. по страховому випадку який мав місця 03.01.2012 року, за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Сузукі», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON], та транспортного засобу «Богдан» д.н. [NUMBER], яким керував водій [PERSON], який належить на праві власності [PERSON] (а.с.8) Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхування цивільної відповідальності - страхування, при якому страховик бере на себе зобов'язання сплатити страхувальникові суми, пред'явленні йому відповідно з законом i в межах юридичної вiдповiдальностi страхувальника перед третіми особами. Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України "Про страхування", франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п. 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як передбачено п. 36.6 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Разом з тим, в межах даного спору позивачем [PERSON] пред'явлено вимоги до відповідача [PERSON], як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про стягнення суму франшизи, яка за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/0970324 визначена у розмірі 1000,00 грн, однак суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування суми франшизи, оскільки на момент звернення до суду позивачем, не надано доказів, що страхове відшкодування виплачено страхувальником відповідача в межах ліміту відповідальності, в той же час право потерпілої особи на відшкодування суми франшизи безпосередньо залежить від виплати суми страхового відшкодування, за умови її виключення із розміру суми страхового відшкодування. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з поставленням судом рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed