Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

02.03.2016 року позивач, в особі ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми, в розмірі 973, 53 грн. за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року та судовий збір в розмірі 1378 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що послуги з вивезення побутових відходів за адресою: м. Харків, вул. Завод Комсомолець, буд. 26, надаються ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРСУРС» з 01.01.2013 року на підставі Договору на вивезення побутових відходів, опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия». Відповідачі [PERSON], [PERSON] є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, однак не здійснили оплату за надані послуги за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, у зв'язку з чим, станом на 01.01.2016 року виникла заборгованість у розмірі 668 грн. 80 коп. Також позивач просить стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат за час прострочення у розмірі 278 грн. 65 коп. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 26 грн. 08 коп., а всього просить стягнути 973 грн. 53 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання в якому заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглядати справу за його відсутності, у разі не прибуття у судове засідання відповідача розглядати справу у заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані та постійно мешкають за адресою: м. Харків, вул. Завод Комсомолець, буд. 26, та є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, які надає ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові" виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС". Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з наступного. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2015 року, за заявою [PERSON], скасовано судовий наказ, № 638/7765/15-ц, виданий за заявою ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС" щодо вимог про стягнення з [PERSON], [PERSON] суми заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з положеннями ч. 2 та 10 ст. 35-1 Закону України "Про відходи", власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту. На виконання вимог чинного законодавства (ст. 35-1 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998р. № 187/98-ВР, ст.20,21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. № 1875-IV) ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС" було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия", який повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070. 20.11.2012 року, між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та позивачем, було укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736 за яким, УДППЗ "Укрпошта" було здійснено доставку примірника газети "Харьковские известия", в якому було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, в т.ч. за адресою відповідачів. Таким чином, цей договір, відповідно до ст. 633 ЦК України, є публічним договором. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і висловлювати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. За приписом ч. 1 ст. 643 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідну до вказаних в пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно п. 30 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений Договір набирає чинності з 1 січня 2013 року та укладається згідно з ч. 3 ст.205, ст.ст.642-643 ЦК України строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі. Згідно п. 3.2.5 Рішення Харківської міської ради від 16.11.2011р. № 504/11 "Про встановлення Правил благоустрою території міста Харкова" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендатори житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, зобов'язані укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати збирання побутових відходів. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», процедура погодження умов договору відбувається протягом 1 місяця з дня внесення проекту договору однією зі сторін. Позивач вказав, що відповідачі в письмовій формі, як це встановлено умовами договору, не відмовились від його укладення, що свідчить про прийняття пропозиції з боку відповідачів на укладення договору згідно з ч. 3 ст. 205 ЦК України, за правилами якої, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів за адресою відповідачів підтверджується Графіком планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Дзержинського району м. Харкова наданим до матеріалів справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. є обґрунтованою та складає 668 грн. 80 коп., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 278 грн. 65 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 26 грн. 08 коп. суд вважає необхідним їх задовольнити, з наступних підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені судом касаційної інстанції в судовому рішенні від 23 березня 2011 року, яке надано комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 625 ЦК України в подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, а також у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі № 6-68цс12, що у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 278 грн. 65 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 26 грн. 08 коп. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача вказаної суми заборгованості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченої ними суми судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved