Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачка вказує на те, що нею 01.08.2014р. було укладено з відповідачем договір №1240027082 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) строком на 185 днів на суму, з урахуванням додаткових поповнень, 7500 грн. та договір №1240027319 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) строком на 185 днів на суму, з урахуванням додаткових поповнень 19500 грн. Строк дії договорів закінчився відповідно 02.02.2015р. та 23.02.2015р. По закінченні строку дії договорів вона звернулася до відповідача з вимогою повернути вклади з нарахованими відсотками. Проте, кошти, загальна сума яких становить 27922грн. їй не були повернуті, а відповіді на звернення не надані. Крім того, протиправними діями позивача їй, як споживачу була заподіяна моральна шкода в розмірі 50000 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь вказані суми. Під час розгляду справи позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просить також стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов'язання три проценти річних в сумі 173,00 грн. та індекс інфляції в розмірі 8338грн. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала повністю просить задовільнити їх. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Позивачка не заперечила щодо заочного розгляду справи. З урахуванням думки позивачки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року між позивачкою та ПАТ "Імексбанк" в особі в.о. начальника відділення № 333 АТ "Імексбанк" у м. Рівне Побережник Н.В., що діяла на підставі довіреності 210714/2 від 21 липня 2014 року, був укладений договір № 1240027082 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту), згідно якого відповідач прийняв від позивача кошти в сумі 5500,00 гривень на 185 днів зі сплатою 25 % річних з поверненням коштів 02 лютого 2015 року. 28 серпня 2015 року позивачкою було поповнено депозитний вклад на суму 2000грн. і таким чином загальна сума вкладу склала 7500,00грн. Крім того, 22 серпня 2014 року між позивачем та ПАТ «Імексбанк», в особі начальника відділення № 333 АТ "Імексбанк" у м. Рівне Федорчука А.М., що діяв на підставі довіреності 020114/3 від 02 січня 2014 року був укладений договір №1240027319 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) строком на 185 днів на суму 7500,00 грн зі сплатою 25 % річних з поверненням коштів 23 лютого 2015 року. Згідно з виписки з особового рахунку вбачається, що позивачкою було додатково 12000,00 грн. і загальна сума вкладу по даному договору становить 19500,00грн. 16 січня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з письмовими заявами, в яких просила повернути їй вклади та нараховані відсотки за вказаними договорами. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав і на теперішній час не повернув позивачці вклади, розмір яких разом з нарахованими відсотками становить 27922,00 грн. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Статтею 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. При цьому визнається, що умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Статтею 611 ЦК України передбачено, що наслідками неналежного виконання зобов'язання є відшкодування збитків та моральної шкоди, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача інфляційні втрати та 3% відсотки річних, що відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 8338,00грн. та 173,00 грн. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення вкладів разом з нарахованими відсотками по спливу встановлених договорами банківського вкладу строків в сумі 27922,00 грн., інфляційних витрат в сумі 8338,00 грн., трьох процентів річних в сумі 173,00 грн. підлягає задоволенню повністю. Вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, розмір матеріальних збитків, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» 5000 грн. моральної шкоди. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 414,33 грн. судового збору.

Outcome: approved