Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

30.03.2020 року позивач звернувся до Вінницького районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поданий позов позивачем обґрунтований тим, 19 вересня 2016 року [PERSON] подала до ТОВ "ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" та заяву №8141363218 від 19 вересня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР" , підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору; та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". Вказує, що відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК «ЦФР», умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Зазначає що 26.06.2019 між ТОВ "ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками. Вказує, що відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 90 351, 82 грн., з яких: 32 757,38 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 778, 86 грн. - сума заборгованості за відсотками; 32 298, 19 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 17 517, 39 грн. - сума заборгованості за пенею. Зазначає, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, однак незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Вказує, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.06.2019 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 8141363218 від 19 вересня 2016 в сумі 90 351, 82 гривень. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду, яким просить стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором - 90 351, 82 гривень. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15.04.2020 відкрито провадження у даній справі, постановлено слухання справи проводити у спрощеному позовному провадженні ( а.с.46-47). 03.06.2020. через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву ( а.с.65-69), з якого убачається, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково з наступних. Щодо заборгованості за платою за управління кредитом, представник відповідача вказує, що у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 32 298,19 грн. заборгованості за щомісячними процентами (плату за управління кредитом). В заяві № 8141363218 від 19.09.2016 у розділі «сукупна вартість кредиту» передбачено сплата щомісячних процентів в розмірі 3,19 % від суми кредиту щомісячно, що складає 13 58,97 грн. Вказує, що як убачається із довідки вих.№ 3480654-SG від 16.07.2019 та розрахунку заборгованості із загальної суми сплаченого кредиту 26 487,50 грн. на погашення щомісячних процентів (плати за управління кредитом) направлено 12 230,73 грн. Зазначає, що додатком до кредитного договору, а саме графіком платежу передбачено, що загальна сума щомісячної плати за кредитом за період з 19.09.2016 по 03.10.2019 за 36 місяців становить всього 48 922,92 грн. З посилкою на закон «Про захист прав споживачів» вважає, що вимоги щодо сплати боргу за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) в сумі 32 298,19 грн. є необгрунтованою та незаконною, а з огляду на те, що відповідачем погашено суму щомісячної плати за кредитом в розмірі 12 230,73 грн., що також є незаконним, сума заборгованості за тілом кредиту і відсотками має бути зменшена на суму 12 230,73 грн. Щодо тіла кредиту та відсотків відповідач вказує, що позивач просить стягнути з відповідача 32 757,38 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 7778,86 грн. заборгованості за відсотками. Вказує, що в заяві № 8141363218 від 19.09.2016 зазначено, що відповідачу надається 42 600,88 грн. кредиту та в цій заяві також зазначено переказ отримувачів, куди [PERSON] доручає перерахувати кредитні кошти, до позовної заяви позивачем надано копії платіжних доручень на підтвердження виконання кредитного договору первісним кредитором, з яких убачається, що первісним кредитором всього здійснено перерахувань на виконання кредитного договору на суму 34 867,40 грн. Зазначає, що доказів на здійснення перерахувань всього на суму 7036,13 грн. на ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ТОВ «МайСейфеті», про що зазначено у позовній заяві, позивачем до суду не надано. Щодо разової плати за кредитом в сумі 697,35 грн., вказує, що у заяві № 8141363218 від 19.09.2016 ця сума вказана як початковий процент від суми кредиту, тобто фактично вказана сума утримана з відповідача за отримання кредиту - вказана сума відповідачу фактично не видавалась, її утримання за видачу кредиту також суперечить нормам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168..09.2016 р. Зазначає, що представником відповідача проведено власноруч розрахунок залишку заборгованості по основній сумі боргу та процентами . Розрахунок проведено із тих умов , що проценти за користування кредитом відповідно до умов заяви № 8141363218 від 19.09.2016 становлять 11,99 % річних та розраховуються від суми боргу за договором та з того, що відповідачем сплачено 29487,50 грн. боргу ( суми та дати сплати наведені у довідці ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» № 3480654-SG від 16.07.2019 ). Вказує, що так як у розрахунку заборгованості, який надано до суду позивачем розрахунок проведено на загальну суму «отриманого» кредиту 426 00,88 грн., а фактично відповідно до наданих доказів відповідачу було надано 34867,40 грн., то розрахунок позивача є необгрунтованим. Зазначає, що виходячи з проведеного розрахунку, відповідач визнає 10 851,69 грн. заборгованості за основною сумою боргу ; 2495,56 грн. заборгованості за відсотками. Шодо пені, відповідач вказує, що у позові позивач просить стягнути пеню в сумі 17 517,39 грн., дана суму розрахована за період з 05.01.2017 по 04.06.2019. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності щодо заявлених сум пені. Зазначає, що розрахунок заборгованості за пенею позивач проводив, виходячи із суми отриманого кредиту в розмірі 42 600,88 грн., а не фактично отриманої суми 34 867,40 грн., а також із даних про погашення 12 230,73 грн. плати за управління кредитом (яка нараховувалась на погашалась незаконно), отже, нарахована пеня таким чином є незаконною. Вказує, що відповідач не має змоги власноруч провести розрахунок пені за рік, що передує даті подачі позовної заяви, так як неможливо визначити графік погашення платежів та строки прострочення, так як графік платежів , наданий позивачем, як вже зазначалось вище, є необгрунтованим. Зазначає, що розмір пені ( 0,3 в день від загальної суми прострочення) складає 109,5% в рік. З посилкою на ст.18 на закону «Про захист прав споживачів», вказує, що заявлена позивачем сума пені в розмірі 17 517, 39 грн. на 6 665,7 грн. більше ніж залишок суми основної заборгованості. Тому, з огляду на вищезазначене відповідач визнає позов в сумі 10 851,69 основної заборгованості за кредитом, 2495,56 грн. заборгованості за відсотками, в решті позовних вимог просить суд відмовити. 19.06.2020 поштою на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву ( а.с.76-80), з якої убачається, що позивач щодо умов стягнення плати за управлінням кредитом вказує, що відповідно до абзацу 3, сторінки 4, пункту 4 Кредитного договору загальні умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» оприлюднюються на веб-сайті www.kreditmarket.ua. Підписанням Кредитного договор відповідач (позичальник) засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надань кредитів - в якості невід`ємних умов цього договору. Так, відповідно до абзацу 5, пункту 4 Кредитного договору, передбачено, що підписанням цього договору позичальник засвідчує, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги ліс державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-111, ч.2 ст. 11 закону «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. №1023-ХІІ, та їх змістом, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі з вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає законодавство Україна, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ. Вказує, що кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, що відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, в тому числі з розміром щомісячних процентів та розміром страхового платежу, що підтверджується його підписом в договорах. Зазначає, що належних та допустимих доказів на спростування невірного нарахування плати за управління кредитом по Кредитному договору відповідачем не надано. А тому посилання відповідача на порушення вимог ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є необгрунтованими та безпідставними. Вважає, що твердження представника відповідача стосовно того, що сума заборгованості за тілом кредиту і відсотками має бути зменшена на суму 12 230,73 грн. за рахунок зарахованих коштів в рахунок погашення заборгованості за щомісячними процентами є безпідставною, не обґрунтованою, а також такою що суперечить пунктам кредитного договору та чинному законодавству. Щодо страхового платежу, позивач вказує, що відповідно до кредитного договору - порядок надання кредиту - шляхом перерахування на рахунок позичальника; перерахування на оплату страхових або інших послуг - у разі укладення договору страхування або договору про надання інших послуг. Зазначає, що згідно з вимогами кредитного договору - витрати на страхування, включаються в тіло кредиту, тобто страхова сума являється тілом кредиту. Вказує, що відповідно до п. 3 кредитного договору позичальник доручає ТОВ «ФК» ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого ним кредиту такі суми грошових коштів - 400,00 грн. та 6276,13 грн на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ : 30929821), за наступними реквізитами : п/р [NUMBER] у AT «ТАСкомбанк», код банку 339500, та 360,00 грн. на користь «ТОВ «май Сейфеті» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ : 35690429). Зазначає, що на виконання умов кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 42600,88 грн., які розподілились наступним чином : 35 564,75 грн. кредит та 7036,13 страховий платіж. Вважає, що оскільки, страховий платіж являється тілом виданого кредиту то перерахунок страхового платежу здійснюється в дату видачі позичальнику кредиту, а видача позичальнику кредиту підтверджується кредитним договором, платіжними дорученнями доданими до позовної заяви та довідкою (графік руху коштів) від 16.07.2019 (копія додавалась до позовної заяви). Зазначає, що на підставі вищевикладеного, твердження представника відповідача стосовно не визнання страхового платежу, не відповідають матеріалам справи, та суперечать вчинкам відповідача оскільки на момент укладення кредитного договору відповідач був згодний з його оплатою за рахунок кредитних коштів, що підтверджується кредитним договором. Щодо суми заборгованості за основною сумою боргу, позивач вказує, що відповідач на момент укладення кредитного договору не заперечував проти умов на яких було видано кредитні кошти, та не заявляв своїх додаткових вимог щодо умов кредитного договору, в подальшому прийняв надані кредитором кредитні кошти на умовах зазначених кредитному договорі та в Умовах отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК «ЦФР» в редакції від 30.03.2015 та чинній на момент укладання кредитного договору. Зазначає, що розрахунок заборгованості за кредитними договорами, які додані до позовної заяви, жодним чином не суперечать положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Вказує, що до позовної заяви було додано довідку про рух коштів, яка видана первісним кредитором (з зазначенням, що вказані суми дійсні за умов і надходження коштів на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР» не пізніше 26.06.2019), яка підтверджує суми коштів зарахованих в рахунок погашення заборгованості зазначені у розрахунку заборгованості. Щодо нарахування пені, позивач зазначає, що згідно п. 2 кредитного договору передбачена сукупна вартість кредиту, а саме сплата щоденної пені від загальної суми прострочення в розмірі 0,3%. Вказує, що згідно п. 4. Кредитного договору підписанням цього договору позичальник засвідчує, що ознайомилась з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами, примірник цієї заяви отримав, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» згоден отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця www.kreditmarket.ua. Всі умови цього договору є істотними. Зазначає, що згідно п. 7.2. умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» передбачено, що до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у 10 років. Тому з посилкою на п. 7.2. умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», затверджених наказом ген. директора ТОВ «ФК «ЦФР» від 08.05.2015 року № 6 та Правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2016 року у справі 6-1824цс15, позивач приходить до висновку, що загальна та спеціальна позовна за даним кредитним договором була збільшена до 10 років. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 16.10.2020 до судового засідання учасники справи не з`явилися, при цьому представник позивача згідно позову просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує; представник відповідача - адвокат Федик Ю.Ю. також надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі 10 851,69 гривень основної заборгованості за кредитом; 2 495 гривень заборгованості за відсотками. Просила суд звернути увагу на те, що доводи позивача щодо збільшення строку позовної давності до 10 років є безпідставними, так як Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦРР» не підписані позивачем, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду №342/186/17-ц ( постанова від 03.07.2019) якщо Умови та Правила надання батьківських послуг не містять підпису позичальника , такі Умови і Правила не можна вважати частиною кредитного договору. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов часткового обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.09.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 42 600, 88 грн. зі строком повернення у 36 місяців, зі сплатою щомісячних процентів у розмірі 3,19 % від суми кредиту, річних процентів - 11,99 % від суми боргу за договором та 0,3 % щоденної пені. Відповідачем [PERSON] була заповнена заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarket.ua ( а.с.5) та заява № 8141363218 від 19.09.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК ЦФР», які становлять між ним та Товариством договір про надання банківських послуг ( а.с.6). За розрахунками товариства станом на 26.06.2019 року у [PERSON] виникла заборгованість, яка становить 90 351,82 грн., що складається з наступного: 32 757, 38 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 778, 86 грн. - сума заборгованості за відсотками; 32 298, 19 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 17 517, 39 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 24). 26.06.2019 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до [PERSON] (а.с. 25-28) Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»). Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між товариством та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому наявні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із [PERSON] товариство дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені. Відповідно до п. 3 Заяви № 8141363218 від 19.09.2016 було перераховано кошти:10 000 грн. до АТ «Таксомбанк»;3 302,51 грн.- до АТ «Укрсиббанк»; 10 429,89 грн.- до ПАТ «Ідея Банк»; 3 518 грн. - до ТОВ «ФК Фагор»; 7 617 грн. - до ТОВ «ФК Фагор»;400 грн.- до ПАТ «Страхова компанія «ТАС»; 6 276,13 грн - до ПАТ «Страхова компанія «ТАС»; 360 грн.- до ТОВ «майСейфеті», про що також надано частково відповідні платіжні доручення про перерахунок даних коштів на рахунок АТ «Таксомбанк»; АТ «Укрсиббанк»; ПАТ «Ідея Банк»; ТОВ «ФК Фагор»(а.с. 8-12). Однак, суду не надано доказів перерахування суми 7 036,13 грн. в ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та ТОВ «майСейфеті» в оплату страхових платежів та оплату за пакет послуги «охоронець Кредитмаркет24», крім цього матеріали справи не містять доказів про те, що між ПАТ "Страхова компанія "ТАС" та відповідачем 19.09.2016 року був укладений договір страхування та як наслідок , відповідач доручила ТОВ «ФК «ЦФР» перевести кошти у розмірі 6 676,13 грн на користь страхової компанії. Тому в цій частині заперечення відповідача є слушними. Таким чином, отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 7 036,13 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами. Тому, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 83 315,69 грн. без врахування суми страхових платежів та оплати за пакет послуги «охоронець Кредитмаркет24» (90 351,82 грн. - 7 036,13 грн.). Разом з тим, в заяві № 8141363218 від 19.09.2016 на отримання кредиту сторони чітко визначили сукупну вартість кредиту, що складається також із щомісячних процентів у розмірі 3,19 % від суми кредиту, річних процентів - 11,99 % від суми боргу за договором та 0,3 % щоденної пені (а.с.6). Наданий представником відповідача розрахунок за кредитним договором № 8141363218 від 19.09.2016 року судом оцінюється критично, так в даному розрахунку не враховано черговості погашення боргу, передбаченого ст.534 ЦК України, а саме:1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить застосувати строк позовної давності до штрафних санкцій. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п.7.2 умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» (а.с.20-21) до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у 10 років. Тому, враховуючи матеріали справи, які містять докази збільшення строку передбаченого ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовної давності щодо пені, у задоволенні клопотання представника відповідача щодо застосування строку позовної давності щодо заявленої суми пені необхідно відмовити. А тому позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. З огляду на вищезазначене , позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та стягненням з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором від 19.09.2016 у розмірі 83 315,69 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення сплачено судовий збір по даній справі в розмірі 2 012 гривень (а.с.1), тому, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно ст. 141 ЦПК, слід стягнути з відповідача на користь позивача 1 938,31 гривень судового збору Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial