Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

23.02.2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідачів, який 09.11.2015 року уточнили та просять стягнути на користь [PERSON]О з ПрАТ «СК «Перша» та МТСБУ солідарно матеріальну шкоду у розмірі 45\~898,93 грн.; стягнути на користь [PERSON] з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 30\~000 грн., та на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. При цьому позивачі посилаються на те, що 19.02.2012 року сталася ДТП з вини водія [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено автомобіль, який належить [PERSON] та завдано шкоду здоров'ю позивачів. У звязку із тим, що матеріальна шкода та заподіяна моральна шкода, позивачам не відшкодована, вони були змушені звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, повідомлялися належним чином, матеріали справи містять заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. У ході розгляду справи позивач [PERSON] пояснював, що повідомляв страхову компанію про настання страхового випадку та надавав до страхової компанії необхідний пакет документів. [PERSON] стверджував, що сума збитків, визначена висновком експерта № 258 від 06.04.2012 року не покриває витрат, які він понесене в разі проведення відновлювального ремонту автомобіля. Крім того, зазначив, що у зв'язку із пошкодженням внаслідок ДТП правої передньої двері автомобіля, він змушений був здійснити заміну дверних замків усіх дверей, оскільки було пошкоджено електронну систему закриття дверей автомобіля, що призвело до додаткових витрат, які не враховані висновком експерта № 258 від 06.04.2012 року, а також не врахована інфляція. Також вказав, що автомобіль досі не відремонтований. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судових засіданнях 12.10.2015 року та 04.12.2015 року пояснила, що [PERSON] внаслідок ДТП зазнала тілесних ушкоджень, які судово-медичним експертом визначено як ушкодження середньої важкості, а тому просила задовольнити вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача ПрАТ СК "Перша" [PERSON] у ході розгляду справи пояснював, що у зв'язку із ненаданням позивачами заяви про страхове відшкодування протягом встановленого законодавством однорічного терміну, вимоги позивача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про відшкодування матеріальних витрат на лікування після ДТП у розмірі 5\~270,00 грн. представник зазначав, що ПрАТ СК "Перша" визнає у повному обсязі. Стосовно вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, представник пояснював, що страхова компанія визнає вказані вимоги в межах 5 % ліміту, визначеного п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто до 5\~000 грн. на кожного потерпілого, однак конкретний розмір має бути визначено судом. Представник відповідача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, матеріали справи містять письмові заперечення на позовну заяву та прохання розглядати справу за відсутності представника бюро. Із заперечень слідує, що МТСБУ вважає себе не належним відповідачем, оскільки автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] на момент вчинення ДТП був застрахований відповідно до полісу № АА/4979305 в ПрАТ СК «Перша». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 19.02.2012 року о 12.55 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], та здійснюючи рух в м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, допустив порушення вимог п.п. 12.1, 16.3, 16.11, 33 Правил дорожнього руру України, та здійснив зіткнення із автомобілем [NUMBER]. Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 266 та № 263 від 31.01.2013 року внаслідок ДТП водію [PERSON] та пасажиру [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження. Вказані обставини підтверджуються постановою старшого прокурора прокуратури Одеської області [PERSON] від 07.08.2013 року. Постановою закрито кримінальне провадження № 12012170110000431 від 14.12.2012 року, у зв'язку з смертю підозрюваного [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України /а.с. 7-8/. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА / 4979305 [PERSON] застрахував автомобіль [NUMBER] в ПрАТ СК «Перша» /а.с. 21, 34/. Відповідно до п.п. «а» та «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; та у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи наявність діючого на момент ДТП полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та неліквідованої страхової компанії, суд погоджується із запереченнями представника МТСБУ щодо неналежного статусу відповідача МТСБУ у справі. Таким чином, судом встановлено, що цивільно-правової відповідальність власника автомобіля [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП була застрахована на підставі полісу № АА / 4979305 у ПрАТ СК «Перша». Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звертався 13.03.2012 року до ПрАТ СК «Перша» із повідомленням потерпілого про настання страхового випадку за договором страхування цивільної відповідальності та необхідним пакетом документів /а.с. 9, 35/. Судом досліджено висновок експерта № 258 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, складеного 06.04.2012 року експертом [PERSON], вартість відновлювального ремонту в урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [NUMBER], становить 13\~410,14 грн. /а.с. 36-45/. У ході розгляду справи, враховуючи заперечення позивача щодо достовірності вказаного висновку експерта № 258 від 06.04.2012 року, судом по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Так, відповідно до висновку № 2687 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля [NUMBER], складеного 07.09.2015 року експертом [PERSON], вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП 19.02.2012 року, станом на той же день становить 15\~246,29 грн.; вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП 19.02.2012 року, станом на день складання висновку становить 28\~761,06 грн. /а.с. 71-83/. Крім того, на підтвердження вимог позивача про завдану йому майнову шкоду судом досліджено: -Акт № 2687 попереднього розрахунку вартості висновку експерта, з якого слідує, що вартість експертизи становить 1382,40 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 230,40 грн. /а.с. 94 зворот/; -Квитанція на суму 84,98 грн. з приймання телеграми № 100/701 від 02.07.2015 року про повідомлення МТСБУ про проведення експертизи /а.с. 90, 105/; -Рахунок-фактуру ПАТ «Одеса-Авто» № СЧ-0000936 від 17.02.2015 року про заміну личинок від дверей на суму 5862,00 грн. /а.с. 15/; -Рахунок-фактуру ПАТ «Одеса-Авто» № СЧ-0000938 від 17.02.2015 року про перепрограмування 2 ключів від дверей вартістю 1216,60 грн. /а.с. 16/; -Акт виконаних робіт щодо оплати вартості евакуатора на суму 850 грн. /а.с. 12, 13/; -Квитанція щодо оплати вартості супроводу співробітниками УДАІ УМВС України в Одеській області з місця ДТП авто на штраф майданчик у розмірі 170 грн. /а.с. 13/; -Квитанції щодо оплати банківських послуг на суму 3,00 грн., та 4,25 грн. /а.с. 13/; -Замовлення наряд на зберігання авто у розмірі 75 грн. та 15 грн. /а.с. 14, 14 зворот/; -Акт виконаних робіт від 14.03.2012 року за зняття лівої двері у розмірі 229,70 грн. /а.с. 16 зворот/. Згідно до положень п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] внаслідок вчиненого ДТП є потерпілою особою, в результаті отриманих при ДТП тілесних ушкоджень, які судово-медичним експертом визначено як ушкодження середньої важкості, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ТОВ «Медичний центр «INTO-SANA» та потребував додаткового консультування лікаря. Тобто позивач [PERSON] тривалий час був змушений приділяти увагу відновленню свого здоров'я після ДТП, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що будучи визнаним потерпілою особою, [PERSON] з поважних причини не надав до страхової компанії заяви про страхове відшкодування, однак 13.03.2012 року звертався до страхової компанії із повідомленням про ДТП від потерпілого. У зв'язку з чим, суд вважає, що відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування є неправомірною. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню, а саме у розмірі 38\~884,39 грн. /28\~761,06 грн. + 1382,40 грн. + 230,40 грн. +5862,00 грн. + 1216,60 грн. + 850 грн. + 170 грн. + 3,00 грн. + 4,25 грн. + 75 грн. + 15 грн. + 229,70 грн. + 84,98 грн./. Доводи, викладені представником ПрАТ СК «Перша» у наданих письмових запереченнях спростовуються положеннями ст. 979 ЦК України, ст. 16 Законом України Про страхування та розясненнями п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, а тому відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування позивачу є безпідставною, та свідчить про неналежне виконання ПрАТ СК «Перша» своїх обовязків, передбачених договором страхування та вимогами чинного законодавства, що регулюють дані правовідносини. Оскільки, надання позивачем 13.03.2012 року повідомлення про настання страхового випадку надало ПрАТ СК «Перша» можливість переконатись, що ця подія є страховим випадком. Щодо вимог позивача [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних із лікуванням внаслідок ДТП, то суд приходить до наступного. Судом досліджено надані [PERSON] письмові докази щодо понесених витрат на лікування внаслідок ДТП /а.с. 4-5, 55-57, 127/ на загальну суму 5270,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до положень п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV. При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії. З урахуванням вказаного, та враховуючи визнання ПрАТ СК «Перша» вимог [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, повязаної із лікуванням внаслідок ДТП у розмірі 5270,00 грн., суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом також досліджено договір № 30 про надання юридичних послуг та договір № 35 про надання юридичних послуг, укладені між ПрП «ЮК «Афіна Паллада» та [PERSON], [PERSON] /а.с. 119-121, 149-151/ та квитанцію № 1-1122К від 18.11.2015 року на суму 2000 грн. /а.с. 152/. Відповідно до абз. 4 п. 47 до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Проте, позивачем не доведено, що заявлена ним сума витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. відповідає граничному розміру, визначеному Постановою КМУ. Таким чином, оскільки позивач не довів факту відповідності заявленої до стягнення суми законодавчо встановленому граничному розміру витрат на правову допомогу, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України \~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Крім того, відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіяні особі моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). Судом досліджено надані позивачами медичні документи, що свідчать про стан здоров'я після ДТП, висновок експерта № 266 та висновок експерта № 263, які свідчать про заподіяні тілесні ушкодження позивачів внаслідок ДТП 19.02.2012 року. Суд погоджується з доводами позивачів, викладеними в уточненому позові про те, що їм завдано моральну шкоду душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу, заподіяних тілесних ушкоджень, порушення способу життя всієї родини. Також суд враховує, що протягом з дня вчинення ДТП, а саме 19.02.2012 року, та з часу звернення до суду, і до прийняття рішення по справі, позивачам не було не було відшкодовано ПрАТ СК «Перша» у добровільному порядку грошових коштів на відшкодування майнової шкода, та моральної шкоди, незважаючи на часткове визнання страховою компанією позовних вимог. За встановлених обставин суд вважає, що вимоги стосовно стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, однак, позивачем заявлено завищений розмір моральної шкоди, в звязку з чим вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню на користь позивачів із ПрАТ СК «Перша» моральна шкода у розмірі 5000 грн. на кожного. При цьому суд вказує, що аналіз положень чинного законодавства свідчить, що відшкодування моральної шкоди покладається на страховика у межах встановлених законом ліміту, та на винних осіб, у межах не покритої страховим полісом моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково доведені та обґрунтовані. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції від 01.09.2015 року/, ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Outcome: partial