Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 лютого 2017 року звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] підприємства «Етана-Південь», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Булкін», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровська паляниця», про стягнення компенсації за порушення авторського права на оригінальну назву літературного твору, в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] підприємства «Етана-Південь» на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що станом на 02 лютого 2017 року, становить 32000 гривень 00 копійок; - стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Булкін» на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що станом на 02 лютого 2017 року, становить 64000 гривень 00 копійок; - стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 64 мінімальних заробітних плат, що станом на 02 лютого 2017 року становить 204800 гривень 00 копійок; - стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровська паляниця» на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 64 мінімальних заробітних плат, що станом на 02 лютого 2017 року становить 204800 гривень 00 копійок. Позивач заявлені вимоги мотивує тим, що у січні 1979 році [PERSON] створила літературний твір під назвою «КАПІТОШКА». У 1980 році на основі літературного твору, позивачем було створено сценарій мультиплікаційного фільму під назвою «КАПІТОШКА». Вперше твір з оригінальною назвою «КАПІТОШКА» було оприлюднено в анімаційному фільмі, з однойменною назвою «КАПІТОШКА» (укр.), а у 1989 році було оприлюднено твір «ПОВЕРТАЙСЯ КАПІТОШКО» українською та російською мовами. Дані анімаційні фільми були створені на кіностудії „КИЇВНАУКФІЛЬМ. Відповідно до чинного на час створення анімаційного фільму законодавства (ст. 483 ЦК УРСР) авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір. Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а позивачу належать авторські немайнові та виключні майнові права на літературний твір та його оригінальну назву «КАПІТОШКА». Також, як стверджує позивач, вона користуючись своїм правом на реєстрацію авторського права, зареєструвала свої авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримала свідоцтво від 11 травня 2004 року за №9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір «КАПІТОШКА». 07 квітня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво за №54433 про реєстрацію авторського права на твір ПЕРСОНАЖ КАПІТОШКА. Позивач зазначає, що в газеті центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр» від 31 березня 2015 року, повідомляється, що назва твору «Капітошка» є оригінальною. Використовувати назву «Капітошка» чи варіації у комерційній діяльності без дозволу [PERSON] автора та власника знаків забороняється. Між тим, позивач посилається на те, що ПП «Етана-Південь» неправомірно використало оригінальну назву твору «Капітошка» шляхом розповсюдження та продажу споживачам кондитерських виробів «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка-Капітошка обсипна» в мережі магазинів «Точка» власником якої є ПП «Етана-Південь». ТОВ «Торговий Дім Булкін» неправомірно використало оригінальну назву твору «Капітошка» та здійснило поставку кондитерських виробів «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка-Капітошка обсипна». ТОВ «Одеський коровай» неправомірно використало оригінальну назву твору «Капітошка» шляхом виробництва товарів під назвою «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка-Капітошка обсипна». ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» неправомірно використало оригінальну назву твору «Капітошка» шляхом виробництва товарів під назвою «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка-Капітошка обсипна». Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу за вказаною позовною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2017 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання. В попередньому судовому засіданні 02 березня 2017 року представник відповідача ПП «Етана-Південь» надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову до ПП «Етана-Південь», посилаючись на те, що позивачем не доведено винної противоправної поведінки ПП «Етана-Південь» та зазначає, що в діях останнього відсутня вина, а позивачем в свою чергу не доведено підстав, які б доводили умисність дій відповідача з метою завдання шкоди. Також 02 березня 2017 року представник відповідача ТОВ «Одеський коровай» надав також відзив на позовну заяву, в якому з вимогами викладеними позивачем не погоджується, а позовну заяву вважає такою, що не підлягає задоволенню. У відзиві представник ТОВ «Одеський коровай» зазначив, що 26 березня 2015 року ТОВ «Одеський коровай», як виробник хлібобулочних, кондитерських виробів, розробило рецептуру та створило оригінальну назву тістечкам «Картошка-Капітошка обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою», узгодженою з СДК ВАП. Таким чином ТОВ «Одеський коровай» стверджує, що саме останньому належать авторське право на назву тістечок «Картошка-Капітошка обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» з моменту його створення, а саме з 26 березня 2015 року. На вказаний відзив ТОВ «Одеський коровай» на позовну заяву, представником позивача [PERSON] було надано до суду заперечення, в якому представник вказує на неправомірність дій ТОВ «Одеський коровай» та зазначає, що використання в рецептурі тістечка «Картошка-Капітошка обсипна», «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» оригінальної назви «КАПІТОШКА» є порушенням особистих майнових прав [PERSON] Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року задоволено клопотання представника [PERSON] про призначення судової експертизи за експертною спеціальністю «Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності» та призначено по справі вказану експертизу, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області, на час проведення якої провадження по справі зупинено. 04 травня 2017 року матеріали цивільної справи №520/1329/17 були повернуті до Київського районного суду міста Одеси без проведення судової експертизи за експертною спеціальністю: «Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності», оскільки повідомлено суд, що Науково-дослідного експертно-криміналістичного центр ГУМВС України в Одеській області не існує, проведення та вирішення питань, зазначених в ухвалі про призначення експертизи в Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України проводитись не буде. Також повідомлено суд, що проведення судової експертизи за експертною спеціальністю «Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності», в Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України може бути розпочато після надходження підписаного примірника ухвали про призначення експертизи за експертною спеціальністю «Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності», у якому було б зазначено відповідну назву експертної установи. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04 травня 2017 року відновлено провадження по справі №520/1329/17 та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15 червня 2017 року клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судової експертизи за експертною спеціальністю: «Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності» - задоволено та призначено по цивільній справі №520/1329/17 - судову експертизу за експертною спеціальністю «Економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності», проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на час проведення якої провадження по справі зупинено. 29 серпня 2017 року матеріали цивільної справи №520/1329/17 були повернуті з Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до Київського районного суду міста Одеси з висновком експерта за №14 від 22 серпня 2017 року. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30 серпня 2017 року відновлено провадження по цивільній справі №520/1329/17. 23 жовтня 2017 року судом було ухвалено закінчити проведення попереднього судового засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні 31 жовтня 2018 року представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Представник відповідача ПП «Етана-Південь» - [PERSON] в судовому засіданні 31 жовтня 2018 року заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити, посилаючись на підстави викладені у відзиві на позовну заяву та мотивуючи необґрунтованість заявлених вимог. Представники відповідачів [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Булкін», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровська паляниця» в судове засідання 31 жовтня 2018 року повторно не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, шляхом направлення судової повістки разом з рекомендованим поштовим повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження, які були повернуті на адресу суду, у звязку з відсутністю вказаних установ за цими адресами, не повідомляючи суд про зміну місця розташування, про причини неявки суд не повідомили. Судом також враховується, що [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровська паляниця» відомо про наявне судове провадження по цій справі, оскільки представники зазначених товариств приймали участь під час розгляду справи, та були присутні у судових засіданнях (у тому числі а.с.28, 69, 126 ІІ том ц.с.). Частинами 6,7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка,\~а у\~випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~разом з\~копіями відповідних\~документів надсилається\~на офіційну\~електронну адресу\~відповідного учасника\~справи,\~у випадку\~наявності у\~нього офіційної\~електронної адреси\~або разом\~із розпискою\~рекомендованим листом\~з повідомленням\~про вручення\~у випадку,\~якщо така\~адреса відсутня,\~або через\~курєрів за\~адресою,\~зазначеною стороною\~чи іншим\~учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається: 1)\~юридичним особам\~та фізичним\~особам -\~підприємцям -\~за адресою\~місцезнаходження (місця\~проживання),\~що зазначена\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 1 статті 131 ЦПК України, учасники судового\~процесу зобовязані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. На підставі вищевикладеного, оскільки відповідачі [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Булкін», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровська паляниця» про зміну адреси місцезнаходження суд не повідомляли, а за наявною адресою місцезнаходження, зареєстрованою в установленому законом порядку, не розташовані, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені та повторно не зявились до судового засідання без поважних причин, у звязку з чим, з урахуванням думки інших сторін по справі, судом було ухвалено провести розгляд справи за наявною явкою зявившихся сторін по справі. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що в січні 1979 році [PERSON] створила літературний твір під назвою «КАПІТОШКА». У 1980 році на основі літературного твору нею було створено сценарій мультиплікаційного фільму під назвою «КАПІТОШКА». Вперше твір з оригінальною назвою «КАПІТОШКА» було оприлюднено в анімаційному фільмі, з однойменною назвою «КАПІТОШКА» (укр.), а у 1989 році було оприлюднено твір «ПОВЕРТАЙСЯ КАПІТОШКО» українською та російською мовами. Дані анімаційні фільми були створені на кіностудії «КИЇВНАУКФІЛЬМ». Вказані обставини також підтверджуються листом Української кіностудії анімаційних фільмів від 30 вересня 2003 року за №146. Позивачу належать авторські немайнові та виключні майнові права на літературний твір та його оригінальну назву «КАПІТОШКА». Позивач [PERSON] зареєструвала свої авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримала свідоцтво від 11.05.2004 року № 9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір «КАПІТОШКА». 07 квітня 2014 року [PERSON] було видано свідоцтво за №54433 про реєстрацію авторського права на твір «ПЕРСОНАЖ КАПІТОШКА». Вищевикладені факти сторонами по справі не оспорювались, а відтак у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають. Самостійними обєктами, які підлягають правовій охороні авторським правом є оригінальна назва літературного твору «КАПІТОШКА» та імя головного персонажа - літературного твору «КАПІТОШКА». Як вбачається з наданих позивачем до суду висновків експертиз в інших справах, питання оригінальності неодноразово досліджувалось атестованими судовими експертами державних спеціалізованих установ міністерства юстиції та науковцями, безпосередньо досліджувалося питання "Чи є імя персонажу «Капітошка» результатом творчої діяльності автора [PERSON] (є оригінальною назвою)?". Відповідно до висновків експертиз в інших справах, що були подані позивачем разом з позовною заявою судові експерти різних експертних установ України одноголосно прийшли до висновків, що «Назва літературного твору «Капітошка» є оригінальною, тобто є результатом творчої праці автора, та може використовуватися самостійно. Відповідно до Звіту про науково-дослідну роботу з вивчення специфіки іменування літературного персонажа «Капітошка» (за авторством Н. [PERSON]) та його можливих похідних варіацій у російській та українських мовах за результатами проведення дослідження зроблено, зокрема, висновок, що «імя «Капітошка» не має жодних генетичних (прямих) або типологічних (опосередкованих) звязків з іменами, власними назвами або номінаціями літературних персонажів у творах інших літераторів і може вважатися оригінальним номінативним утворенням. Згідно офіційної наукової ономастичної систематизації літературних персонажів, власне імя «Капітошка» (або «Капитошка» російською мовою) класифікується як новостворене словесне утворення, яке вважається неповторним власним іменем, що сформувалося внаслідок свідомої творчої діяльності автора Н. Гузєївої. Відповідно до звіту «Визначення рівня обізнаності споживачів України про бренд «Капітошка» на основі опитування респондентів за допомогою методу вільних асоціацій на запитання «З чим у вас асоціюється слово «Капітошка»?» встановлено, що «Найбільш вживаними асоціаціями є «мультфільм, мультиплікаційний герой (27%), «дощ, вода, краплина» (25%), «дитинство» (8 %), солодка вода (7%) та «радість. посмішка, гарний настрій» (6%). Переважають прямі (первинні) асоціації, які характерезиють природу поняття «Капітошка» - герой дитячого мультфільму, який за своєю природою є доброю, веселою краплею дощової води у формі кулі, що товарашував з [PERSON]. Про це свідчать такі ассоціації, як «дощ, вода, краплина» (25%), «мультфільм, мультиплікаційний герой» (27%), «радість, посмішка, гарний настрій» (6%), «круг, кулька» (4%), «бульбашки» (2%), «[PERSON], пісенька вовка» (1%).». Також з наданих позивачем до суду копій рішень вбачається, що судами України неодноразово визнавались авторські права за [PERSON] та досліджувались питання щодо оригінальності назви твору «КАПІТОШКА», що в силу п. 4 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню. Згідно з частиною 1 статті 54 Конституції, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Відповідно до частини 2 статті 54 Конституції, кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Одночасно, ч. 5 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Згідно зі ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами. Відповідно до п. п. 2, 7 ч.1, ч.2 ст. 441 ЦК України, використанням твору є відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, а також продаж. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначає, що розповсюдження об'єктів авторського права - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці; відтворення - виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер. Відповідно до п.46 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2013 року, під контрафактними примірниками твору, фонограми, відеограми, програм організацій мовлення розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, опубліковані і (або) розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (особистих немайнових і (або) майнових), у тому числі примірники захищених в Україні зазначених об'єктів, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, у яких ці об'єкти ніколи не охоронялися або перестали охоронятися. Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2013 року, відповідно до пункту "б" статті 50 Закону N 3792-XII (3792-12) розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 04.06.2010 року, належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Відповідно до п. п. „а, „д ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтею 14 Закону № 3792-XII, та їх майнові права, визначені статтею 15 Закону № 3792-XII, а також вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, протягом січня-травня 2016 року представниками позивача було зафіксовано 9 фактів продажу контрафактної продукції в мережі магазинів «Точка», що знаходяться за адресами: м. Одеса, вул. Єврейська 50; м. Одеса, вул. Канатна 102; м. Одеса, вул. Отамана Головатого 18/3; м.Одеса, вул. Ак. Корольова, 33; м. Одеса, вул. Островського 7; м. Одеса, вул. Садова 11; в якому здійснює підприємницьку діяльність - Приватне підприємство «Етана-Південь». Факт купівлі - продажу даного товару, підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними фіскальними та банківськими чеками від 09 травня 2016 року, 12 травня 2016 року, 11 травня 2016 року, 01 березня 2016 року, 05 березня 2016, 06 січня 2016 року, 11 лютого 2016 року, 23 січня 2016 року, 30 січня 2016 року. Тістечка мають назву: „Картошка-Капітошка обсипна та Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою. Назва згідно фіскальних чеків «Пирож. Картошка 4 шт. Капитошка Кокос» та «Пирож. Картошка 4 шт. Капитошка Крошка». Судом встановлено, що представником позивача був направлений лист ПП «Етана-Південь» щодо припинення порушення та мирового врегулювання спору від 18 травня 2016 року з відповідними додатками. На зазначений лист, представнику позивача надійшла відповідь від 16 червня 2016 року, в якій ПП «Етана-Південь» повідомила, що постачальником спірного товару є ТОВ «Торговий Дім Булкін». А саме, що тістечка були придбані на підставі договору поставки від 28 серпня 2014 року у ТОВ «Торговий дім Булкін». Суд окремо зазначає, що ПП «Етана-Південь» у вказаному листі та у відзиві на позов жодним разом не заперечувався факт реалізації вищевказаної продукції у мережі магазинів «Точка», що знаходяться за адресами: м. Одеса, вул. Єврейська 50; м. Одеса, вул. Канатна 102; м. Одеса, вул. Отамана Головатого 18/3; м.Одеса, вул. Ак. Корольова, 33; м. Одеса, вул. Островського 7; м. Одеса, вул. Садова 11; в якому здійснює підприємницьку діяльність - Приватне підприємство «Етана-Південь». Між тим, ПП «Етана-Південь» у своєму відзиві навпаки підтвердило, що після надходження вказаного листа представника позивача, одразу припинили здійснення реалізації вказаної продукції, яка має назву: «Картошка-Капітошка обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою». Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З урахуванням вищевикладеного та наявних доказів, що в свою чергу не спростовується відповідачем, суд вважає вищевикладені обставини підтвердженими належними доказами та не підлягаючими додатковому доказуванню. Також судом встановлено, що з приводу реалізації зазначеної продукції, яка має назву: «Картошка-Капітошка обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою», відповідач ТОВ «Торговий дім Булкін» у своєму листі від 15 червня 2016 року повідомило, що 28 серпня 2014 року ТОВ «Торговий дім Булкін» уклало з ПП «Етана Південь» договір постачання №28 за яким було поставлено хлібобулочні та кондитерські вироби, у тому числі вироби кондитерські - Тістечко «Картошка-Капітошка обсипна», Тістечко «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою». Відповідно до рецептури Тістечка «Картошка-Капітошка обсипна», «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою», розробленої та виготовленої виробником кондитерських виробів - відповідачем ТОВ «Одеський коровай» погодженої з СДК ВАП, ТОВ «Торговий дім Булкін» постачає продукцію з оригінальною назвою саме виробника кондитерських виробів ТОВ «Одеський коровай». Досліджуючи етикетку (упакування) товарів, що були придбані представником позивача в мережі магазинів «Точка», в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ПП «Етана-Південь», судом встановлено наступну інформацію: Виробник - ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця», Україна, 67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вулиця Лазо, будинок 28. Згідно ст. 15 п. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», інформація про продукцію повинна містити: найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Нормою ч. 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ретельно дослідивши надані сторонами докази, враховуючи достовірність, достатність, належність та сукупність доказів наданих позивачем, суд приходить до висновку, що ПП «Етана-Південь» є належним відповідачем по даній справі, оскільки неправомірно використало оригінальну назву твору «Капітошка» шляхом розповсюдження та продажу споживачам кондитерських виробів «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка -Капітошка обсипна» в своїх магазинах, що підтверджується чеками від 09 травня 2016 року, 12 травня 2016 року, 11 травня 2016 року, 01 березня 2016 року, 05 березня 2016 року, 06 січня 2016 року, 11 лютого 2016 року, 23 січня 2016 року, 30 січня 2016 року, не спростовувалось особисто представником відповідача ПП «Етана-Південь» та навіть визнається представником у відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що ПП «Етана-Південь» після листа представника [PERSON] одразу було припинено здійснення продажу вказаної продукції. ТОВ «Торговий Дім Булкін» є належним відповідачем по даній справі, оскільки є постачальником в торгову мережу зазначених кондитерських виробів «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка-Капітошка обсипна», що підтверджується листом-відповіддю від ПП «Етана-Південь» від 16 червня 2016 року. ТОВ «Одеський коровай» є належним відповідачем по даній справі, оскільки порушило виключні авторські права шляхом виготовлення товарів, а саме тістечок «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка-Капітошка обсипна» без дозволу [PERSON], яка є власником назви самостійного об'єкта авторського права - персонаж «Капітошка» з анімаційного фільму, з однойменною назвою «КАПІТОШКА», що підтверджується листом від 15 червня 2016 року, в якому вказано, що ТОВ «Торговий дім Булкін» постачає продукцію з оригінальною назвою саме виробника кондитерських виробів ТОВ «Одеський коровай». ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» є належним відповідачем, оскільки порушили виключні авторські права шляхом виготовлення товарів, а саме тістечок «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка-Капітошка обсипна» без дозволу [PERSON], яка є власником назви самостійного об'єкта авторського права - персонаж «Капітошка» з анімаційного фільму, з однойменною назвою «КАПІТОШКА», що підтверджується вказаною інформацією на етикетці (упакуванні) кондитерських виробів. Доводи представника відповідача ТОВ «Одеський коровай» щодо розробки останнім 26 березня 2015 року, рецептури та створення оригінальної назви тістечкам «Картошка-Капітошка» обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою», узгодженою з СДК ВАП суд не може прийняти до уваги, оскільки, з урахуванням норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про авторське право і суміжні права», підстав для правомірного використання оригінальної назви літературного твору «Капітошка» в структурі назви продукції власного виробництва тістечок «Картошка-Капітошка» обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, а також відсутність жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідачів правових підстав для використання оригінальної назви твору «Капітошка», суд доходить висновку про порушення відповідачами виключних майнових авторських прав позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення компенсації та її розміру, з урахуванням набранням 22 липня 2018 року законної сили Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 № 2415-VIII у звязку з чим були внесені зміни до Закону України «Про авторське право і суміжні права», а саме в частині способу цивільно-правового захисту, як виплати компенсації за порушення авторських права, суд зазначає наступне. Пунктом є) ч. 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» внесено зміни до Закону України «Про авторське право і суміжні права», якими пункт "г" частини другої статті 52 викладено в такій редакції: виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу". Відповідно до ч. 1 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а в частині функціонування електронної системи реєстрації та обліку у сфері авторських і суміжних прав з 1 липня 2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Аналізуючи вищевказану норму матеріального права можна зробити висновок, що новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. До інших прав і обовязків (які виникли раніше) застосовується попередній акт цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 6 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч. 1 ст. 441 Цивільного кодексу України використанням твору є відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, продаж, передання в найм (оренду) тощо. Аналізуючи вищезазначені положення Цивільного кодексу, можна встановити, що правовідносини між [PERSON] та відповідачами виникли станом на січень-травень 2016 року з момент виявлення факту продажу (реалізації) контрафактного товару в мережі магазинів роздрібної торгівлі «Точка», тобто до набрання 22 липня 2018 року законної сили Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15 травня 2018 № 2415-VIII яким були внесені зміни до Закону України «Про авторське право і суміжні права». Враховуючи виникнення правовідносин, які виникли до моменту набранням чинності змін в законодавстві щодо охорони авторських і суміжних прав то розрахунок суми компенсації за порушення авторських прав повинен визначатися з урахуванням редакції п. г" ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» діючої на момент виникнення спірних правовідносин, а саме суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. Враховуючи 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» відповідно до пункту "б" статті 50 Закону №3792-XII розповсюдження контрафактних примірників творів є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Згідно п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону N 3792-XII суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідно до висновку судової експертизи за №14і від 22 серпня 2017 року, розмір доходу (упущеної вигоди), яку б правовласник літературного твору «Капітошка» - [PERSON] могла би реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено в результаті незаконного використання (відтворення, пропонування до продажу та продаж) позначення назви літературного твору і імені персонажу «Капітошка», як літературної назви на упакуванні двох видів кондитерських виробів під назвами: «Картошка-Капітошка обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» за надання права на відтворення (використання) словесного позначення (оригінальної назви твору) «Капітошка» для маркування товару (кондитерських виробів) становить 120000 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. На переконання суду висновок експертизи за №14і від 22 серпня 2017 року, не оспорював ся відповідачами по справі, не є сумнівним, не суперечить іншим доказам, що є у матеріалах справи. Згідно п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом досліджено факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; обєктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням обєкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних обєктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо та дійшов висновку про те, що назва твору «Капітошка» є самостійним об'єктом відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права», що підлягає правовій охороні. Судом враховано тривалість та обсяг порушення, а саме відповідно до відзиву ТОВ «Одеський коровай», 26 березня 2015 року ТОВ «Одеський коровай», як виробник хлібобулочних, кондитерських виробів, розробило рецептуру тістечок «Картошка-Капітошка обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою», а факт купівлі-продажу даного товару зафіксовано в період з січня по травень 2016 року. Судом враховано обсяг порушення, а саме те, що товар було поставлено, як мінімум в 6 магазинів мережі «Точка», в якому здійснюю підприємницьку діяльність ПП «Етана-Південь», а тому таке порушення містить ознаки багаторазового використання спірних обєктів». Позивач жодного дозволу на відтворення в структурі тістечок «Картошка-Капітошка» обсипна» та «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» імені головного персонажа «Капітошка», оригінальної назви літературного твору «Капітошка» та реалізацію товару не надавала. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ч.1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування\~. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~ Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. \~Згідно\~з ч.1 ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обовязок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав\~\~ та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного, оцінивши та надавши оцінку усім зібраним по справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, проаналізувавши усі обставини по справі, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підприємства «Етана-Південь», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Булкін», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровська паляниця», про стягнення компенсації за порушення авторського права на оригінальну назву літературного твору, обґрунтованими та підлягаючими до задоволення. Визначення розміру компенсації за порушення майнових авторських прав, судом здійснюється у відповідності до ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», в редакції діючій на момент виникнення спірних правовідносин, з урахуванням ст. 13 ЦПК України в межах розгляду заявлених позивачем позовних вимог, а саме заявленого позивачем до стягнення розміру компенсації станом на 2017 рік, який встановлений ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», якою передбачено, що у 2017\~році мінімальна\~заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить в сумі 3200 гривень, суд вважає обґрунтованим, вірним та справедливим, що стягненню: - з [PERSON] підприємства «Етана-Південь» підлягає компенсації за порушення майнових авторських прав позивача у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що станом на 02 лютого 2017 року, становить 32000 гривень 00 копійок, з урахуванням визнанням порушених прав позивача, бистрого реагування на порушення прав позивача шляхом негайного припинення реалізації кондитерських виробів тістечок «Картошка-Капітошка з кокосовою стружкою» та «Картошка-Капітошка обсипна», що знайшло підтвердження в судовому засіданні; -\~з [PERSON]\~з обмеженою\~відповідальністю «Торговий\~Дім Булкін» підлягає компенсації за порушення майнових авторських прав позивача у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що станом на 02 лютого 2017 року, становить 64000 гривень 00 копійок, з урахуванням того, що внаслідок дій ТОВ «Торговий Дім Булкін» було здійснено розповсюдження спірної продукції для подальшої реалізації; - з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровська паляниця» підлягає компенсації за порушення майнових авторських прав позивача у розмірі по 64 мінімальних заробітних плат з кожного, що станом на 02 лютого 2017 року, становить 204800 гривень 00 копійок з кожного, з урахуванням того, що ТОВ «Одеський коровай» і ТОВ «Білгород-Дністровська\~паляниця» є виробниками спірної продукції, розповсюджувачами по території України, та останніми оспорювалось ліцензійність товару та назви, належної позивачами, внаслідок чого порушені авторські права позивача. Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно зі\~ст.\~133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. З позовної заяви вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви: в частині вимог до [PERSON] підприємства «Етана-Південь» в сумі 640 гривень 00 копійок; в частині вимог до [PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~«Торговий Дім\~Булкін» в сумі\~640\~гривень 00\~копійок;\~ в частині вимог до [PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~«Білгород-Дністровська\~паляниця» в сумі\~2048\~гривень 00\~копійок;\~ в частині вимог до [PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~«Одеський коровай» в сумі 2048 гривень 00 копійок, також судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення доказів в сумі 320 гривень 00 копійок, а також за проведення судової експертизи в сумі 2690 гривень 80 копійок. З урахуванням вищевикладеного, задоволенням позовних вимог в повному обсязі, з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача пропорційно судовий збір сплачений останнім за подання позовної заяви до кожного з відповідачів, а також в рівних частках з кожного відповідача на користь позивача витрати по сплаті останнім судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, а саме по 80 гривень 00 копійок (320,00/4=80,00) та проведення судової експертизи в сумі по 562,80 грн. (2690,80/4=562,80). При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved