Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

12.04.2021 адвокат Бойко В.Ф. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" про визнання виконавчого напису № 6672, вчиненого 17 лютого 2021 р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві представник позивача - адвокат Бойко В.Ф. вказує на те, що 25 березня 2021 року [PERSON] поштою отримав копію постанов приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. про відкриття виконавчого провадження і про стягнення з [PERSON] основної винагороди у виконавчому провадженні № 64933132 від 23.03.2021 р. 18 липня 2011 року між [PERSON] та ПАТ "ДельтаБанк" було укладено кредитний договір № 003-22013-1880711, строк дії договору - 3 роки і закінчив свою дію 17.04.2014 р. 23.03.2021 р приватним виконавцем Банадигою В.В. відкрите виконавче провадження № 64933132 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 11952 гривень 67 копійок та 650,00 грн за вчинення виконавчого напису на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6672, вчиненого 17 лютого 2021 р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною. Вважає виконавчий напис нотаріуса № 6672 від 17 лютого 2021 р таким, що вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Просить позов задовольнити та визнати виконавчий напис № 6672, вчинений 17 лютого 2021 р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., таким, що не підлягає виконанню. Відповідач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" належним чином повідомлений про розгляд справи судом, у поданому відзиві просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. 18 липня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укалдено Договір № 003-22013-180711 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням платіжної картки. 07 травня 2020 року між АТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір відступлення прав вимоги № 2240/К у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обовязків АТ "Дельта Банк" є ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", в тому числі і за Кредитним договором № 003-22013-180711 від 18 липня 2011 року. Згідно п.5.16. Кредитного договору № 003-22013-180711 від 18.07.2011 року Банк має право здійснювати відступлення прав вимоги за цим Договором у будь якій формі будь якій третій особі у відповідності з чинним законодавством України без додаткового погодження умов такого відступлення з клієнтом (без згоди) та без додаткового повідомлення клієнта про здійснення Банком відступлення права вимоги за цим Договором. Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні прямо передбачена законодавством, не впливає на характер, обсяг і порядок виконання позивачем своїх обов`язків, не погіршує становище позивача, не зачіпає його інтересів та здійснюється без його на те згоди. Представник позивача - адвокат Бойко В.Ф. у поданій до суду відповіді на відзив зазначає, що до долученої довіреності від 11 березня 2021 року, не долучено доказів (витяг з статутних документів) повноважень генерального директора ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підписання і видачу довіреностей на представництво відповідача. Також, відповідачем не надано суду доказів на укладення позивачем з ПАТ "Дельта Банк" кредитного договору № 003-22013-1880711 від 18 липня 2011 року. Відповідач не довів наявність у позивача заборгованості за кредитним договором, а також не надав суду копії Договору відступлення прав вимоги № 2240 від 07 травня 2020 р. Дослідивши позовну заяву, відзив на позов та заперечення на відзив, письмові докази, суд приходить до наступного. 17 лютого 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис № 6672 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 003-22013-180711 від 18 липня 2011 року, укладеним ним із ПАТ "Дельта Банк", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" на підставі Договору № 2240/К про відступлення прав вимоги, укладеного 07.05.2020 року, на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", заборгованість за Кредитним договором № 003-22013-180711 від 18 липня 2011 року на загальну суму 11952,67 грн (а.с.87). 23 березня 2021 року на підставі виконавчого напису № 6672 від 17.02.2021 р приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович відкрив виконавче провадження № 64933132 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитиним договором № 003-22013-1880711 від 18.07.2011 року укладеним ним із ПАТ "Дельта Банк", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі Договору № 2240/К про відступлення прав вимоги, укладеного 07.05.2020 року, на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 11952 гривень 67 копійок та 650,00 грн за вчинення виконавчого напису на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 12602 грн 67 коп. (а.с.17). 23 березня 2021 року на підставі виконавчого напису № 6672 від 17.02.2021 р приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович виніс постанову про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди в сумі 1260,26 грн (а.с.19). Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановленому законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно пункту 3, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.92 при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17. Крім цього, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р "Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Отже, на час розгляду справи судом Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише за Нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, враховуючи те, що нотаріусом Харою Н.С. на вимогу суду не надано належним чином завірених копій матеріалів нотарільної справи (вчинення виконавчого напису № 6672 від 17.02.2021 (боржник [PERSON] ), в тому числі нотаріально посвідченого кредитного договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника [PERSON] , суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача в користь позивача процесуальних витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду 908 грн судового збору (а.с.1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ст. 133 ЦПК України належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Представником позивача надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 06 квітня 2021 року та попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу надану [PERSON] , що становить 8800 грн. Разом з тим, 11.05.2021 р представник позивача адвокат Бойко В.Ф. надав остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу, що становить 4800 грн. Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В обгрунтування вказаного розрахунку представником позивача надано: Додаткову угоду про оплату послуг адвоката (договір № 1 від 06.04.2021 р) (а.с.59), акт здавання-приймання виконаних робіт (надання правничої допомоги) від 07.05.2021 року (а.с.60) та прибутковий касовий ордер № 18/21 від 08.05.2021 р (а.с.61). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не довів неспівмірність витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тому підстав для зменшення розміру заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу суд не вбачає.

Outcome: approved