Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м.Київ Київської області Бригіда Володимир Олександрович, Володимирецький відділ державної виконавчої служби у Вараському району Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., складено виконавчий напис №2166, яким звернуто стягнення боргу в сумі 21 350, 00 грн. на підставі кредитного договору № 0283-0497 від 31.12.2019 року, укладеного між [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». 11 серпня 2021 року головним державним виконавцем Володимирецького відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Неродиком О.В. відкрито виконавче провадження ВП № 66437315 з виконання виконавчого напису № 2166, виданого 01.06.2021 року приватним нотаріусом Бригідою В.О. Позивачка вважає, що при складанні вказаного виконавчого напису порушено вимоги чинного законодавства, у зв`язку з чим виконавчий напис нотаріуса Бригіди В.О. підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню оскільки він вчинений з порушенням закону. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 26.08.2021 року. Ухвалою суду від 31.08.2021 року було застосовано захід забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом № 2166 , виданого 01.06.2021 року. Ухвалою Володимирецького районного суду від 24.09.2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.10.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк представник відповідача Васільєва Т., подала відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог. Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило. В судове засідання представник позивача Савенко Т.М., не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, також вказувала що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», про дату, час та місце судового засідання, повідомлений судом належним чином в судове засідання не з`явилася, однак у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити у її відсутності, також вказувала що заявлені вимоги не визнає в повному обсязі з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м.Київ Київської області Бригіда В.О., в судове засідання не з`явився але надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності.. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Володимирецький відділ державної виконавчої служби у Вараському району Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про дату, час та місце судового засідання, повідомлений судом належним чином в судове засідання не з`явилися, що за правилами п. 8 ч.1 ст. 128 ЦПК України свідчить про належне їх повідомлення. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи з ухваленням заочного рішення. За нормою п1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що постановою Володимирецького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було відкрито виконавче провадження ВП № 66437315 з примусового виконання виконавчого напису № 2166, виданого 01.06.2021 року приватним нотаріусом Бригідою В.О., про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», заборгованість в сумі 21 350,00 грн. Також матеріалами справи встановлено, що дана заборгованість позивача виникла на підставі договору № 0283-0497 від 31.12.2019 року, укладеного між [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості . Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення . Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат" . Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м.Київ Київської області Бригідою В.О., 01.06.2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 0283-0497 від 31.12.2019 року, укладеного між [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у простій письмовій формі. Також з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Так, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною оскільки позивачка проводила погашення заборгованості на протязі тривалого часу. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не встановив чи боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, та чи був укладений договір нотаріально посвідчений чи укладений у простій письмовій формі. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд доходить висновку, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису приватним нотаріусом дотримано не було, що є підставою для ухвалення рішення на користь позивачки. Отже, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, а також та обставина, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений а укладений у простій письмовій формі, свідчить про неправомірність дій приватного нотаріуса. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним судового збору при пред`явленні позову в розмірі 908 грн., 00 коп. На підставі викладеного вище, відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved