Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», представник позивача за довіреністю: [PERSON], звернулося до суду із вказаним цивільним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.07.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0464/74/89280 на отримання кредиту в іноземній валюті у розмірі 27\~912, 50 (Долар США) на строк з 12.07.2007 року по 12.07.2027 року, зі сплатою 13% річних за користування кредитом згідно Графіка погашення кредиту (з 01.04.2014р. 18%). Виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечено порукою відповідно до укладеного [PERSON] поруки № 014/0464/74/89280/2 від 12.07.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] (поручитель), яка несе солідарну відповідальність за виконання боргових зобовязань у повному обсязі. 01.07.2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 014/0464/74/89280/1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди щодо врегулювання заборгованості позичальника за Кредитним договором, строк сплати якої настав. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] свого зобовязання станом на 12.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 43\~233, 43 доларів США, зокрема, поточна заборгованість за кредитом 32\~560, 54 доларів США, заборгованість по процентам 5\~692, 44 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів 4\~980, 45 доларів США. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, в матеріалах справи мається заява адвоката [PERSON] про розгляд справи без їх участі, крім того, адвокат [PERSON] надав заперечення проти позову, в якому зазначає про незаконність та безпідставність підвищення позивачем процентної ставки. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обовязок здіснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (зокрема, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.2 ст.633 ЦК України). У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0464/74/89280 на отримання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 27\~912, 50 доларів США для придбання житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Фрунзе,28 в сел.Дворічний Кут Дергачівського району Харківської області (являється забезпеченням зобовязань позичальника) та на сплату комісій Банку за цим [PERSON], на строк до 12.07.2027 року (п.1.2 [PERSON]), зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13% річних (п.1.4 [PERSON]). Відповідно п.1.6 сторони домовились, що процентна ставка за користування кредитом збільшується на 5% річних від ставки, вказаної в п.1.4, при настанні таких умов: несвоєчасне надання кредитору [PERSON] (полісу) страхування застави/іпотеки та/або життя (або страхування від нещасного випадку) позичальника та документів, що підтверджують повну сплату страхового платежу (якщо страхування передбачено п.4.1 [PERSON]); невиконання позичальником будь-якої з умов [PERSON], в т.ч. у випадку несвоєчасного погашення кредиту та процентів за [PERSON]; невиконання або неналежне виконання умов договорів, які укладені з метою забезпечення зобовязань позичальника за [PERSON]. Згідно з п.4.1 [PERSON] кредитор зобовязався на умовах цього [PERSON] відкрити позичальнику позичковий рахунок №22331462 та надати позичальнику кредитні кошти за умови укладення договорів забезпечення, зазначених в п.2.1 цього [PERSON], та укладання договорів страхування предмету іпотеки (п.2.1 [PERSON]), життя або страхування від нещасного випадку позичальника відповідно до вимог [PERSON]. Згідно п.1.3 [PERSON] погашення кредиту здійснюється шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів (ануїтетний платіж) протягом всього строку дії договору згідно Графіку погашення кредиту. Відповідно до п.5.1 [PERSON] позичальник зобовязався щомісячно до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати часткове погашення кредиту згідно п.1.3 [PERSON] та остаточне його погашення до 12.07.2027 року на рахунок, зазначений в п.4.1 цього [PERSON]; щомісячно до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, здійснювати сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів. Відповідно до п.8.1.2 у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим [PERSON], позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу та штраф 20 грн. за кожен день прострочки (п.10.1 [PERSON]). Згідно п.9.1 Договір набув чинності з часу його підписання сторонами та скріплення печаткою банку. Згідно графіку надання кредиту кредит наданий 12.07.2007 року у сумі 27\~912, 50 доларів США, про що свідчать підписи сторін. Згідно графіку погашення кредиту датою першого погашення кредиту є 14.08.2007 року, кількість місяців кредиту 240 місяців, сума щомісячного платежу (при ануїтеті) 327,02 доларів США. Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидарну) відповідальність поручителя. 12.07.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено Договір поруки № 014/0464/74/89280/2, відповідно до п.2.1 якого сторони визначили, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Пунктом 3.1 [PERSON] поруки визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань в повному обсязі відповідно до ч.ч. 1,2 ст.554 ЦК України. Пунктом 12.2 Кредитного договору передбачено, що зміни в [PERSON] оформлюються додатковими угодами, які стають невідємною частиною [PERSON]. Так, 01.07.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 14/0464/74/89280/1 щодо врегулювання заборгованості позичальника за Кредитним договором № 14/0464/74/89280, строк сплати якої настав, згідно якої станом на дату укладення цієї Додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за Кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 26\~758, 83 доларів США (п.ю1.1 Додаткової угоди), станом на дату укладення цієї Додаткової угоди заборгованість позичальника за Кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 842, 48 доларів США (заборгованість з погашення процентів). На підставі цієї Додаткової угоди з 01.07.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості (п.1.3 Додаткової угоди). Позичальник зобовязується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цією Додаткової угоди (п.1.4 Додаткової угоди); тимчасово на період з 01.07.2009р. по 01.07.2010р. сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди, у такому порядку (п.2 Додаткової угоди): протягом строку кредитних канікул сукупна заборгованість позичальника по сплаті процентів за кредитом відповідно до умов Кредитного договору становить 3\~923, 25 доларів США (п.2.1 Додаткової угоди), яка підлягає сплаті на таких умовах протягом кредитних канікул позичальник зобовязується сплатити 30,59% (пільгова заборгованість) сукупної заборгованості за процентами шляхом здійснення щомісячних платежів, як передбачено п.2.1.1 Додаткової угоди. Різниця між сукупною заборгованістю за процентами і пільговою заборгованістю за процентами є залишковою заборгованістю за процентами, становить 2\~723, 25 доларів США та складається із щомісячної залишкової заборгованості за процентами. На підставі цієї Додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту щомісячно збільшуєтьсяна розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення позичальником цієї заборгованості (п.2.1.2 Додаткової угоди). Пунктом 3 Додаткової угоди передбачено, що Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладається в новій редакції в Додатках № 1,2 до цієї Додаткової угоди, які є її невідємною частиною. Пунктом 4 Додаткової угоди встановлено, що позичальник підтверджує, що перед укладення цієї Додаткової угоди він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в ВАТ «[PERSON] аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Додаткова угода підписана сторонами та скріплена печаткою банку. Крім того, на Додатковій угоді мається письмова згода [PERSON] на зміну умов Кредитного договору відповідно до вищевикладеної Додаткової угоди, яка своїм підписом підтвердила, що її зобовязання як поручителя відповідно до [PERSON] поруки № 014/0464/74/89280/2 від 12.07.2007 року зберігаються та забезпечують виконання зобовязань позичальника за Кредитним договором № 014/0464/74/89280 від 12.07.2007р. Відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобовязання і у звязку з неналежним виконанням зобовязання, що підтверджується випискою по рахунку № 2233.1.462 (а.с.38), виникла заборгованість по кредитному договору станом на 12.05.2015 року на загальну суму 43\~233, 43 доларів США, зокрема, поточна заборгованість за кредитом 32\~560, 54 доларів США, заборгованість по процентам 5\~692, 44 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів 4\~980, 45 доларів США/, що підтверджується розрахунком позивача (а.с.6-9). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Відповідно до п.6.5 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього [PERSON] та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим [PERSON]. 23 жовтня 2014 року на адресу відповідача (позичальника) [PERSON] та відповідача (поручителя) [PERSON] направлені вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором та договором поруки відповідно (а.с.36,37). Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому [PERSON] держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Відповідно до ст. 2 Закону № 2121-ІІІ кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету № 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій [PERSON] банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до\~ст.5 п.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»\~операції щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі потребують індивідуальної ліцензії. [PERSON] банку України від 01.09.94 р. №19013/2124 передбачено, що видавати кредити в іноземній валюті резидентам України може уповноважений банк України, в додатку до ліцензії якого передбачене таке право. З огляду на це уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Факт укладення та підписання кредитного та додаткового договорів в іноземній валюті, а також договору поруки відповідачами не заперечується, однак відповідачі заперечують розмір заборгованості за кредитним договором, яка на їх думку є завищеною, посилаючись на те, що позивачем безпідставно та незаконно підвищена процентна ставка за кредитним договором. Випадки підвищення розміру процентної ставки передбачені п.п. 1.5, 1.6 Кредитного договору. Зокрема, п.1.6 передбачено, що сторони домовились, що процентна ставка за користування кредитом збільшується на 5% річних від ставки, вказаної в п.1.4, при настанні таких умов: несвоєчасне надання кредитору [PERSON] (полісу) страхування застави/іпотеки та/або життя (або страхування від нещасного випадку) позичальника та документів, що підтверджують повну сплату страхового платежу (якщо страхування передбачено п.4.1 [PERSON]); невиконання позичальником будь-якої з умов [PERSON], в т.ч. у випадку несвоєчасного погашення кредиту та процентів за [PERSON]; невиконання або неналежне виконання умов договорів, які укладені з метою забезпечення зобовязань позичальника за [PERSON]. Як вбачається з пояснень представника позивача у судовому засіданні, процентна ставка за даним Кредитним договором була збільшена у звязку з тим, що відповідач не здійснив страхування предмету іпотеки/застави. Крім цього, представник відповідача у наданому запереченні посилається на те, що позивач змінив процентну ставку в односторонньому порядку в порушення вимог ч.3 ст.1056-1 ЦК України. Однак, умови вищевказаного Кредитного договору передбачають таке збільшення (п.1.5, 1.6), ці умови погоджені сторонами, про що свідчать їх підписи на договорі, при підписанні договору відповідач 1 був з умовами ознайомлений, проти них не заперечував, отже це не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, а являється її підвищенням згідно умов кредитного договору. Таким чином, укладений сторонами кредитний договір містить повну інформацію про суму кредиту в іноземній валюті, плату за користування кредитом та умови та причини збільшення процентної ставки, термін та порядок погашення кредиту, забезпечення виконання зобовязань, відповідальність сторін за невиконання умов договору. Наявність підпису відповідача 1 на договорі свідчить про його обізнаність з усіма умовами кредитного договору, згоду на виконання своїх обовязків. Крім того, із заперечення вбачається, що відповідачі зверталися до банку з пропозицією реалізувати предмет іпотеки (житловий будинок), оскільки у звязку із збільшенням курсу долара США відносно національної валюти у 2014 році вони не мали змоги виконувати взяті на себе зобовязання по кредитному договору, однак відповіді від банка не отримали. У звязку з цим відповідачі вважають, що свої зобовязання вони виконали належним чином. Але, як пояснила представник позивача у судовому засіданні, для вирішення вказаного питання відповідачам було запропоновано заповнити відповідні бланки заяви, але відповідачі відмовилися. Однак, відповідно до статті 36 Закону України\~«Про [PERSON] України»\~офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється [PERSON] Банком України. \~\~\~\~\~\~\~\~ Валютні курси, як зазначено у частині 1 статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України\~«Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються\~[PERSON] Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~\~\~ Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління [PERSON] Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. \~\~\~\~ Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, обидві сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладання договору не мали будь -яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, що передбачено п.1.5 Кредитного договору. Крім того, Законом України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону на звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Також, із заперечення проти позову вбачається, що позивач саме з квітня 2014 року незаконно підвищив проценту ставку. Однак, у самому запереченні зазначається, що у квітні 2014 року відповідачі отримали від ПАТ «[PERSON] Аваль» листа про збільшення процентної ставки на 5%, та відповідачі до свого заперечення надали лист-повідомлення позивача про підвищення процентної ставки у звязку з невиконанням зобовязань щодо страхування (а.с.113). У судове засідання відповідачі також не надали належних доказів про виконання цих зобовязань, які б підтвердили безпідставність підвищення процентної ставки за кредитним договором. Таким чином, суд вважає, що умови кредитного договору щодо умов, причин та порядку підвищення процентної ставки (п.п. 1.5, 1.6, 6.2) позивачем дотримані. Відповідно до положень ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, в разі, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Верховний Суд України\~на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі №6-145цс 14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. За результатами розгляду Суд дійшов наступної правової позиції. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, статей 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання, є національна валюта України гривня. Отже, у національній валюті України підлягають обчисленню та стягненню й інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України\~(Правова позиція у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі № 6-79цс14). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93). Верховним Судом України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, зроблено висновок, згідно з яким не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Верховний Суд України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, зазначив також, що з огляду на те, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК) в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. З матеріалів справи вбачається, що кредит відповідачеві 1 надавався саме в іноземній валюті- доларах США та сторонами в п. 1.1 Кредитного договору обумовлено повернення кредиту (грошові кошти) в іноземній валюті. На здійснення валютних операцій ПАТ «[PERSON] Аваль» має видані [PERSON] банком України Банківську ліцензію(а.с.50), Дозвіл (а.с.52) і Додаток до нього (а.с.54-55), виданих ВАТ «[PERSON] Аваль», який згідно протоколу Загальних зборів акціонерів від 14.10.2009 року змінив назву на ПАТ «[PERSON] Аваль» (а.с.47-49). Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого [PERSON] банком України на день сплати. Як передбачено п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша\~статті 20 ЦК, статті\~3\~і\~4 ЦПК). У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (ст. 536 ЦК України). У відповідності до ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), і у відповідності до ст.611 цього Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. \~ Згідно п.14\~постанови від 18.12.2009 року №14 Пленуму ВСУ "Про судове рішення" у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим [PERSON] банком України на\~день\~ухвалення рішення, однак представник позивача у судовому засіданні наполягає на стягненні суми заборгованості за кредитним договором, визначеної на момент звернення до суду. Отже, виходячи з принципу диспозитивності, враховуючи вимогу позивача про стягнення суми боргу саме у валюті договору, а також те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, що стягненню в іноземній валюті підлягають також проценти за кредитним договором, оскільки такі не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті доларах США, підлягають задоволенню. \~\~\~\~ Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в іноземній валюті, а саме: - 32\~560, 54 доларів США - кредитна заборгованість, що підлягає достроковому стягненню (що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 670\~417, 03 грн.) ; - 5\~692, 44 доларів США - заборгованість по процентам (що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 117\~206, 55 грн.); - 4\~980, 45 доларів США пеня (що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 102\~546, 78 грн.). Судові витрати у справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. Згідно п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів; солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved