Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

10 червня 2019 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах держави до відповідача, у якому зазначив, що управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було виявлено самовільне використання відповідачем упродовж 2018 року земельної ділянки площею 1,8251 га, розташованої на території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та засівання її озимим ячменем. За допущенні порушення постановою державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, а також вручено приписи про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Відповідач звільнив самовільно зайняту ним земельну ділянку 18 грудня 2018 року, однак штраф в розмірі 340 грн. не сплатив. За розрахунком управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 16 листопада 2018 року, розмір шкоди заподіяної відповідачем самовільним зайняттям земельної ділянки, що відноситься до державної власності, категорії земель сільськогосподарського призначення, становить 2257,36 грн. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не відшкодовує заподіяні державі збитки, прокурор просив суд стягнути з останнього шкоду заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки в розмірі 2257,36 грн., та на користь прокуратури Миколаївської області витрати по сплаті судового збору. Прокурор Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Пироженко С.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, про що надав відповідну заяву. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Єрохіна Т.Г. до суду направила заяву, у якій позовні вимоги також підтримала у повному обсязі. Представник третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, голова Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області Кривошей С. до суду подав заяву, у якій просив позов задовольнити, а справи слухати без представника сільської ради. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки складеного 16 листопада 2018 року державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Березнегуватському, Вітовському, Снігурівському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за участю землевпорядника Маліївської сільської ради, було виявлено порушення відповідачем вимог земельного законодавства у вигляді самовільного використання, без правовстановлюючих документів, земельної ділянки площею 1,8251 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, шляхом обробітку землі та посіву озимого ячменю в межах території Висунської сільської ради (а.с.13). 19 листопада 2018 року державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель було складено припис № 551-ДК/0336Пр/03/01/-18 про необхідність усунення відповідачем в термін до 19 грудня 2018 року виявлених порушень, з повідомленням про виконання припису, та протокол про адміністративне правопорушення № 551-ДК/0336П/07/01/-18, за яким відповідач самовільно використовував земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності, площею 1,8251 га в межах території Висунської сільської ради, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП (а.с.17,18). На підставі зазначеного протоколу постановою державного інспектора головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель від 19 листопада 2018 року за № 551-ДК/0322По/08/01/-18 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 340 грн. (а.с.19). Частиною 4 статті 122 ЗК України встановлено,\~що земельні\~ділянки сільськогосподарського\~призначення державної\~власності,\~крім випадків,\~визначених частиною\~восьмою цієї\~статті,\~передаються у\~власність або\~у користування\~для всіх\~потреб за\~рішенням центрального\~органу виконавчої\~влади з\~питань земельних\~ресурсів у\~галузі земельних\~відносин та\~його територіальних\~органів. Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13 березня 2019 року, наказом Головного управління Держгеокадастру від 24 травня 2018 року за № 3223/0/14-18-СГ [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.22,23). Наказом Головного управління Держгеокадастру від 05 березня 2019 року за №1402/0/14-19-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,8251 га, в тому числі пасовищ площею 1,8251 га, кадастровий номер 4821180700:04:000:0058, в межах Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.25). Нормою ст.\~125\~ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України). Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить, зокрема, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно, право володіння, право користування (сервітут), право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право забудови земельної ділянки (суперфіцій), право постійного користування та право оренди земельної ділянки, право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном. Отже, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є внесення відомостей про право власності або користування цією земельною ділянкою до Державного реєстру прав, а також наявність у особи зареєстрованого в органах виконавчої влади з питань земельних ресурсів відповідного правовстановлюючого документу. Відповідачем будь-яких доказів на підтвердження державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яку використовував для власних потреб, суду надано не було. Вищенаведене свідчить про відсутність у відповідача набутих в порядку передбаченому чинним законодавством прав на земельну ділянку, яка фактично перебувала у його користуванні під час перевірки, а отже самовільно її зайняв. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" установлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. За змістом п."б" ч.1 ст.211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідальність, у тому числі цивільну відповідальність, відповідно до законодавства. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частинами 2, 3 статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної відповідачем самовільним зайняттям земельної ділянки, проведеного відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963, розмір зазначеної шкоди складає 2257,36 грн. (а.с.16). З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, заподіяна відповідачем державі шкода не відшкодована, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved