Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулась до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду) про встановлення факту знаходження на утриманні та стягнення страхових виплат. У подальшому, 03 червня 2014 року, уточнивши позовні вимоги, просила суд встановити факт, що [PERSON], [INFO].н. перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON], [INFO].н. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 02 липня 1953 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. за весь час подружнього життя вона перебувала на утриманні свого чоловіка, який був її годувальником, оскільки його доходи були постійним і основним джерелом для існування. На підставі довідки МСЕК від 16.03.1993 року чоловіку встановлено 45% втрати професійної працездатності безстроково, визнано інвалідом ІІІ групи, а довідкою МСЕК № 28 від 19.06.2013року встановлено причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням, що, на її думку, дає їй право на отримання щомісячних страхових виплат відповідно до ст.ст. 33, 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності". Однак, Відділення Фонду листом від 18.11.2013року за № 04/5868 [PERSON] відмовлено в призначенні одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат. Крім того, зазначала, що пенсійний фонд визнав її утриманкою та призначив пенсію по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання. Враховуючи наведене, просить задовольнити її уточнені позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Зазначила, що позивач та померлий [PERSON] її батьки, які з 02 липня 1953 року і до дня смерті [PERSON] перебували у шлюбі, проживали разом, доходи батька значно перевищували доходи матері, його пенсія та регрес були набагато більшими, тому мати перебувала на утриманні батька. Представник відповідача - Відділення Фонду, просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки право н отримання страхових виплат у заінтересованих осіб настає з дня смерті застрахованої особи, але не раніше дня виникнення права на їх виплату. При цьому, право осіб, які перебували на утриманні померлого, який одержував щомісячну страхову виплату і пенсію у зв'язку з інвалідністю, настає з дати встановлення МСЕК причинного зв'язку смерті потерпілого з раніш одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Крім того, згідно з п.2 ч.2 ст.1265 ЦК України утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним і основним джерелом засобів для існування. При цьому, згідно з ст.75 СК України право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя визнається таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. На підставі викладеного, просить у позові відмовити. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.07.1953 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). [PERSON] [INFO] року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16), а згідно висновку МСЕК від 18.04.2012 року встановлено причинний зв`язок його смерті з професійним захворюванням, про що видано Довідку серії АА № 0000016 від 19 червня 2013 року (а.с. 24). Спір виник з приводу встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні померлого чоловіка [PERSON] та отримання нею в зв`язку з цим щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги. Відповідно до п 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. З системного аналізу норм цивільного законодавства постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], на момент смерті [PERSON] виповнилося 80 роки; дохід сім`ї складався з щомісячних страхових виплат померлого [PERSON] у розмірі 1209,23 грн. (а.с. 6), пенсії померлого [PERSON], яка станом на листопад 2011року складала (а.с.56) та пенсії позивача [PERSON], яка станом на листопад 2011року складала 912,98грн. (а.с.57). Крім того, після смерті чоловіка [PERSON], УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області призначено його дружині - [PERSON], [INFO], пенсію по втраті годувальника (а.с. 19-20), яка згідно статті 37 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" призначається лише непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. З наданих до суду документів вбачається, що до дня смерті чоловіка, позивач та відповідач проживали разом за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, у судовому засіданні надали свідчення того, що [PERSON] та [PERSON] починаючи з 1953року перебували у шлюбі, доходи [PERSON] значно перевищували доходи [PERSON], та становили основну частину доходів сім»ї. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], являючись непрацездатною особою у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", перебувала на утриманні померлого [PERSON], адже пенсія, яку вона отримувала, була значно меншою аніж пенсія померлого чоловіка, а в сукупності зі страховими виплатами, які отримував померлий, становила лише незначну частку доходу сім`ї, що підтверджено відповідними довідками про розмір пенсій та страхових виплат (а.с. 6, 55-57). Виходячи з викладеного, та з урахуванням матеріалів справи, суд приходить до висновку, що дохід померлого був для [PERSON] основним і постійним джерелом існування. Суд відхиляє посилання відповідача у своїх запереченнях проти позову на положення ст. 1265 ЦК України, якими надано визначення поняттю утриманець, оскільки норми цієї статті застосовуються до осіб, які не були членами сім'ї померлого, а позивачем по справі ставиться питання щодо визнання її утриманцем свого померлого чоловіка [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] доведено факт перебування її на утриманні померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку з чим уточнений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.5 ч.1 п.18 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і його відділення. Згідно до ст. 88 ЦПК України якщо сторона, не на користь якої постановлено судове рішення звільнена від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладено,

Outcome: approved