Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивує тим, що 05 квітня 1978 року її бабуся [PERSON] склала заповіт, який посвідчений Білинською сільською радою Рахівського району Закарпатської області, зареєстрований в реєстрі за №72 від 05.04.1978 року на ім"я [PERSON]. Заповіт є чинним, не скасованим. 25 вересня 1981 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. На даний час, вона має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, відповідно до заповіту. Однак в Рахівській ДНК їй було відмовлено з тих підстав, що у заповіті допущена помилка і акцентована її увага на тому, що існує розбіжність прізвища заповідача, а саме: у заповіті зазначено "Настуняк", а у свідоцтві про смерть "Харбака-Настуняк", у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть "Харбака". Факт встановлення належності заповіту має для неї юридичне значення, оскільки надасть їй можливість реалізувати свої спадкові права після смерті бабусі [PERSON]. На підставі наведеного просила встановити, що заповіт від імені [PERSON], посвідчений Білинською сільською радою Рахівського району Закарпатської області, зареєстрований в реєстрі за №72 від 05.04.1978 року на ім"я [PERSON] належить заповідачу [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника, [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав наведених у заяві. На задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи - Білинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, однак сільський голова - [PERSON] надав заяву про розгляд справи без\~\~участі представника ради, вимоги заяви\~\~визнають та просять заяву задовольнити. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що 25 вересня 1981 року померла громадянка, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №344495 від 26.09.1981 року. За життя, 05 квітня 1978 року, вище зазначена громадянка вчинила заповітне розпорядження, за яким все своє майно, а також належний їй житловий будинок з прибудовами, що знаходиться в с. Білин, №191, Рахівського району Закарпатської області, заповіла в рівних частинах по 1/2 частині за кожним громадянам [PERSON] та [PERSON], що стверджується дублікатом заповіту виданого секретарем виконавчого комітету Білинської сільської ради, [PERSON] Однак, як вбачається з самого заповіту, прізвище заповідача зазначено, як [PERSON], що на даний час унеможливлює оформлення заявником своїх спадкових прав, через наявні розбіжності у прізвищі спадкодавця. З довідки №815 виданої 23.04.2015 року виконавчим комітетом Білинської сільської ради слідує, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] одна і та ж особа. Згідно виписки з погосподарської книги том ІІ за 1980-1982 роки с. Білин, житловий будинок № 211 (старий номер 191), що розташований в с. Білин Рахівського району Закарпатської області знаходився у користуванні громадянки [PERSON], яка померла 25.09.1981 року. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються справи про встановлення юридичного факту, - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце та час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження ,місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В даному випадку, заявник просить встановити належність її померлій бабусі саме документа, який є правовстановлюючим для оформлення своїх майнових прав - отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У відповідності до п.6 "Порядку скасування чи зміни заповіту" Глави ІІІ "Посвідчення заповіту, внесення змін до нього та скасування" розділу ІІ "Порядку вчинення окремих нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02. 2012 року, порядок внесення змін до заповіту, який визначений законодавцем, не передбачає внесення до нього змін без відповідної волі заповідача. Отже, враховуючи, що на час звернення до суду, спадкодавець [PERSON], померла, вирішення даного питання у позасудовому порядку не являється можливим, суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved