Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

31.07.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтувала так. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем в період з 01.06.2000 по 18.07.2017. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.07.2017 року в справі № 302/567/17. Після розірвання шлюбу дитина сторін залишилась проживати з позивачкою. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.12.2017 в справі № 302/801/17 на користь позивачки присуджено проводити стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 19.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Сума аліментів, яка стягується з відповідача на утримання дитини на даний час є недостатньою для належного забезпечення дитини і є значно меншою, ніж рекомендований до сплати мінімальний розмір аліментів, який встановлено законом. Добровільно сплачувати аліменти у більшому розмірі та регулярно однаковими щомісячними платежами відповідач не бажає. Додаткової матеріальної допомоги відповідач дитині не надає. Відповідач періодично виїзджаж за кордон на сезонні роботи, а в період проживання вдома - працює неофіційно, тому може сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж це визначено рішенням суду. Позивачка на даний час є непрацюючою та веде догляд за малолітньою дитиною, яку народила від другого шлюбу, а тому не може самостійно належно забезпечити всім необхідним свою старшу дочку. За цих підстав позивачка просить збільшити розмір аліментів, а саме з твердої грошової суми 1000 грн на тверду грошову суму в 2500 грн щомісячно, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Позивачка покликається на вимоги ст.ст. 150, 180-182, 184, 192 СК України, ст. 3, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Постанову ВСУ в справі № 6-143цс13 від 05.02.2014 та просить заявлений нею позов задовольнити. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.08.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Позивачу надано строк для подання відповіді на відзив - 10 днів з дня отримання ним відзиву позивача. Роз`яснено порядок подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін від позивача та відповідачки до суду не надходили. 24.09.2020 року відповідач подав до суду відзив на позов з таким обгрунтуванням. З вимогами позовної заяви [PERSON] відповідач згідний частково. Просить суд визначити розмір аліментів в сумі 1300 грн, взявши до уваги його скрутне фінансове становище та стан здоров`я, а саме те, що його визнано особою з інвалідністю третьої групи, він періодично хворіє і відчуває постійні болі в ногах, через що не може фізично повноцінно працювати. Має заборгованість зі сплати комунальних послуг. Поданий відповідачем відзив не відповідає вимогам ст.191 ЦПК України, зокрема поданий з пропуском строку встановленого судом та не надісланий стороні позивача. Позивачка [PERSON] 22.09.2020 року подала суду заяву в якій вказує, що заявлений позов підтримує в повному обсязі, просить такий задовольнити. Станом на час подання заяви до суду відзив відповідача не отримувала. Просить суд присудити стягнення аліментів у новому розмірі з дня подання нею позову до суду, оскільки на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача є меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ознайомившись із змістом позовних вимог, наявними у справі доказами, поданим на справу відзивом відповідача та доданими до нього доказами, письмовими поясненнями позивача та доданими до пояснень доказами, суд вважає, що позов [PERSON] збільшення розміру аліментів слід задовольнити частково з таких підстав. На основі поданих у справу позивачкою доказів, на ствердження заявлених позовних вимог, які відповідачем не заперечені, судом встановлені наступні обставини. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 01.06.2000 по 18.07.2017, який розірвали на підставі рішення суду. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу між сторонами проживає з позивачкою. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.12.2017 справа № 302/801/17 з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання дитини - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі твердої грошової суми 1000 грн щомісячно, починаючи з 19.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вищевстановлені обставини відповідачем не заперечені. Позивачка просить змінити розмір аліментів, які встановлені рішенням суду у справі № 302/801/17, шляхом їх збільшення з твердої грошової суми 1000 грн на тверду грошову суму в розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Відповідач за змістом поданого до суду відзиву просить позов [PERSON] задоволити частково, а саме просить визначити аліменти в твердій грошовій сумі 1300 грн. Таку позицію відповідач обгрунтовує погіршенням стану здоров`я і його матеріального становища. Суд, вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно, який просить визначити позивачка, є завищеним та необґрунтованим, а тому такий підлягає до зменшення з 2500 грн до 2000 грн виходячи з наступного. Статтею 181 ч.3 СК України встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка довела суду, що її сімейний стан та матеріальне становище, з часу присудження стягнення аліментів змінилось. Зокрема, у позивачки на утриманні є ще одна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позивачка на даний час є непрацюючою - веде догляд за дитиною віком до трьох років (ці обставини підтверджені - свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] ). Твердження відповідача про важкість його майнового становища, наявність заборгованості за комунальні послуги жодним належним доказом суду не підтверджено. Суд, при визначенні розміру аліменів, бере до уваги, що відповідач є особою з інвалідністю третьої групи та отримує пенсію за цих підстав. Натомість ця обставина не звільняє відповідача від покладеного на нього обов`язку щодо належного утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , бо відповідач не подав суду висновок МСЕК або довідку лікаря про заборону фізичної праці. З висновку сімейного лікаря [PERSON] від 03.09.2020 вбачається, що загальний стан здоров`я відповідача [PERSON] задовільний, травма лівого коліна з`явилась 5 років тому, діагноз захворювання - артроз колінного суглоба лівої нижньої кінцівки, рекомедація щодо лікування - ліки у виді таблеток. Отже, з аналізу поданих відповідачем доказів щодо його стану здоров`я, вбачається, що стан здоров`я відповідача є задовільний і такий є працездатною особою - може працювати. Станом на час звернення позивачкою з цим позовом до суду, дитині сторін [PERSON] , виповнилось 16 років. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" установлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2218 гривні, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Отже, з врахуванням вищенаведеного, вимог ст. 182 СК України, суд вважає, що у справі наявні підстави для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду у справі № 302/801/17, шляхом їх збільшення, визначивши стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн, при цьому суд враховує, що статтею 180 СК України обов`язок щодо утримання дитини покладено на обидвох батьків. Такий розмір аліментів буде відповідати загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності та забезпечить належний рівень життя дитини, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального її розвитку. Стягнення аліментів з відповідача у новому розмірі слід стягувати з дня звернення позивачкою з цим позовом до суду, з огляду на таке. Відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. Отже, в даному випадку висновок викладений у п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно якого у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. суперечить ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017, яким було внесено зміни щодо правового статусу аліментів та підвищення їх до мінімального гарантованого розміру - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; вимогам ст.182 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини та ущемляє права дітей сторін. За цих підстав, суд присуджує стягнення аліментів у новому розмірі з дня пред`явлення позивачкою вимоги до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тобто з 31.07.2020 року. Позивачка при зверненні до суду не оплачувала позов судовим збором з підстав, передбачених ст.5 ч.1 п.3 ЗУ "Про судовий збір". Тому за цих підстав, судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 грн., згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, ст.4 ЗУ "Про судовий збір", слід покласти на відповідача.

Outcome: partial