Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

14 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив суд змінити визначене місце проживання доньки [PERSON], [INFO], з матір'ю, визначивши його з ним (батьком) за місцем його проживання, [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS], з причини того, що зі слів старшого сина йому стало відомо, що відповідачка жорстоко з ним поводиться, тому він прийняв рішення разом з дітьми переїхати до іншого жилого приміщення. Відповідачка не погоджуючись з таким рішенням, звернулася до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом про визначення місця проживання дітей, рішенням якого місце проживання сина [PERSON] визначено з ним, а місце проживання доньки [PERSON] визначено з відповідачкою, але вказане рішення суду про відібрання доньки [PERSON] до теперішнього часу не виконано та діти продовжують проживати з ним, що на його думку відповідає інтересам дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав з тих же підстав та просив його задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, наполягала на відібранні доньки [PERSON] від відповідача, посилаючись на те, що відповідач не виконує рішення суду, яким визначено місце проживання доньки [PERSON] з нею, натомість змінив місце проживання та переїхав разом з дітьми до м. Нова Каховка, тому на протязі тривалого часу розшукувала доньку, а коли з'ясувала їх місце проживання, позивач продовжував чинити перешкоди у виконанні рішення суду та навіть не давав можливості спілкуватися з дитиною, настроював дітей проти неї. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування посилаючись на висновок комісії з питань захисту прав дитини, як консультативно - дорадчого органу органу опіки та піклування виконкому Новокаховської міської ради, просила суд виходячи з інтересів малолітньої [PERSON], 2007 року народження, враховуючи що дитині потрібно жіноче виховання, проте необхідний час для відновлення стосунків з мамою, тому вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, вважаючи за можливе після встановлення більш довірливих, позитивних відносин доньки з мамою, переглянути зазначене рішення. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних обставин. Відповідно до ч. 1,2 ст. 161 СК України якщо матір та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз 1 п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.) малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з своєю матір'ю. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони двічі реєстрували шлюб, який вдруге був розірваний відповідно до рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 22.12.2011 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які разом з відповідачкою зареєстровані в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], та разом з відповідачкою є співвласниками вказаної квартири, в якій є всі необхідні умови для проживання дітей, та в якій сторони разом з дітьми проживали до грудня 2012 року, що сторонами не оспорюється. 03.12. 2012 року за заявою [PERSON] рішенням органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації було визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], за місцем його проживання. Визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON], за місцем її проживання, але позивач в грудні 2012 року забрав дітей та виїхав із зазначеної квартири. В результаті чого [PERSON] зверталася до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом про відібрання дитини, визначення місця проживання дітей. За результатами розгляду якого 26.07.2013 року судом постановлено рішення про відібрання малолітньої [PERSON], [INFO] від батька [PERSON] та передачу дитини матері [PERSON], встановлено місце проживання доньки [PERSON] з матір'ю за адресою: [ADDRESS], а неповнолітнього сина [PERSON] з батьком за адресою: [ADDRESS]. Вказане рішення було предметом розгляду апеляційної інстанції та на день розгляду даної справи в суді є чинним, але до теперішнього часу не виконано, хоча перебуває на виконанні у ВДВС Новокаховського міського управління юстиції. 09.04.2014 року до ЄРДР внесено повідомлення про те, що [PERSON] умисно не виконує рішення Бериславського районного суду про передачу неповнолітньої дитини [PERSON] її матері [PERSON] 01.10.2013 року позивач уклав договір найму (оренди) квартири, відповідно до якого йому передано в оренду будинок [ADDRESS], строком до 01.10.2015 року, в якому проживає, без реєстрації, разом з дітьми та відповідно до Акту обстеження умов проживання займає дві кімнати, при цьому донька [PERSON] займає окрему кімнату, а батько із сином займають іншу кімнату та мають одне спільне спальне місце (диван). Згідно довідки від 14.05.2013 року [PERSON], 2007 року народження, відвідувала Ольгівський дошкільний навчальний заклад до 01.01.2013 року, потім її забрав батько і дитина не відвідувала ДНЗ, 01.04.2013 року на підставі заяви батька дитина була відрахована з ДНЗ; згідно довідки від 06.03.2014 року [PERSON] з 01.09.2013 року відвідувала Дошкільний навчальний заклад ясла - садок № 18 Новокаховської міської ради, в період часу з 01.09.2012 року по квітень 2013 року відвідувала студію сучасної хореографії "Божья коровка" ООШ № 10 м. Нова Каховка, тобто з наведеного вбачається, що малолітня [PERSON] в період часу з 01.01.2013 року по 01.09.2013 року не відвідувала дошкільні навчальні заклади, хоча позивач в зазначений період мав постійне місце роботи та не надав доказів суду, що мав скорочений графік роботи, та що малолітню дитину в зазначений період доглядала інша особа, крім неповнолітнього [PERSON], який в судовому засіданні зазначив, що батько весь час на роботі. Обидві сторони працевлаштовані, мають позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, мають заробітну плату вищу від встановленого мінімального розміру; на обліку у психоневрологічному диспансері та у лікаря - нарколога не перебувають. При цьому суд не приймає до уваги довідки: від 06.03.2014 року, відповідно до якої позивач має щомісячну заробітну плату в розмірі 5000 грн. та від 20.08.2014 року, відповідно до якої позивач за місцем роботи щомісячно отримує матеріальну допомогу на виховання дітей в розмірі 2300 грн., оскільки це спростовано довідкою Новокаховської ОДПІ, відповідно до якої середній заробіток позивача за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року становить 1185,14 грн. З наведеного вбачається, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 26.07.2013 року, встановлено місце проживання малолітньої [PERSON]; виданий на підставі вказаного рішення суду виконавчий лист перебуває на виконанні у ВДВС Новокаховського міського управління юстиції; з письмової відповіді Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області та прокуратури Бериславського району Херсонської області вбачається факт звернення [PERSON] з приводу невиконання [PERSON] Розпорядження голови РДА щодо визначення місця проживання дітей; з письмової відповіді прокурора м. Нова Каховка Херсонської області вбачається факт звернення [PERSON] з приводу невиконання [PERSON] рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 26.07.2013 року про передачу неповнолітньої дитини [PERSON] її матері [PERSON], та внесення 09.04.2014 року до ЄРДР повідомлення про те, що [PERSON] умисно не виконує рішення Бериславського районного суду про передачу неповнолітньої дитини [PERSON] її матері [PERSON], тобто наведене засвідчує, що позивач не тільки не виконує рішення суду яке набрало чинності та яким встановлено місце проживання малолітньої [PERSON], а і перешкоджає відповідачці в побаченні з донькою, що також підтверджується тією обставиною, що під час розгляду зазначеної справи, яка розглядалася судом п'ять місяців, суд неодноразово роз'яснював сторонам їх право на укладення мирової угоди, але позивач на пропозицію відповідачки надати можливість побачитися із дитиною, відмовив пославшись на хворобу дитини, але як було з'ясовано пізніше, в зазначений період дитина вже була здорова, тобто наведені позивачем причини не відповідали дійсності. При цьому позивачем не надано суду належних доказів щодо існування якихось виключних обставин, які б могли вплинути на прийняття судом рішення щодо розлучення малолітньої [PERSON] з її матір'ю. Посилання позивача на ту обставину, що відповідачка жорстоко поводилась із старшим сином, та таке ж твердження неповнолітнього [PERSON], який надавав суду показання в якості свідка, суд сприймає критично, оскільки таке твердження не підтверджується іншими належними доказами та не стосується малолітньої [PERSON]; письмові результати психологічного дослідження [PERSON], надані 27.11.2013 року психологом психоневрологічного відділення ЦМЛ м. Нова Каховка, відповідно до яких малолітня [PERSON] повинна постійно проживати разом з батьком та братом, суд не приймає до уваги, оскільки вказані результати ґрунтуються на нетривалих дослідженнях (зазначено про дві зустрічі), без проведення бесіди з матір'ю малолітньої; висновок за результатами проведеного психологічного дослідження неповнолітньої [PERSON], 2007 року народження, вихованки я/с № 18 "Івонька" щодо визначення стану взаємовідносин з батьками та визначення доцільного місця проживання від 10.04.2014 року, наданий методистом з питань психології та соціальної роботи відділу освіти Новокаховської міської ради [PERSON], яким рекомендовано місце проживання дитини у батька, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не ставилося перед судом питання про притягнення до участі в справі такого спеціаліста, відповідно судом не приймалося рішення про притягнення до участі в справі зазначеного спеціаліста, який не надавав суду пояснень з приводу свого висновку, тому суд також не приймає до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини від 18.08.2014 року, з якого вбачається що комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком, оскільки вказаний висновок ґрунтується, в основному на вищенаведеному висновку методиста, який зазначає про вороже і напружене ставлення малолітньої [PERSON] до своєї матері, що на думку суду, не підтвердилося в судовому засіданні під час допиту малолітньої, яка виявила себе розкутою, відкритою до спілкування дитиною, яка в результаті тривалої розлуки з матір'ю, має інформацію про матір виключно зі слів батька та старшого брата, які виявляють до позивачки вороже ставлення, але враховуючи, що малолітня йде на контакт з матір'ю, оскільки під час розгляду судом справи вони мали можливість спілкуватися в дошкільному закладі, що підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], які також повідомили, що їм не відразу стало відомо про те, що малолітня [PERSON], яка відвідувала їх дошкільний заклад, позбавлена спілкування з матір'ю, а коли про це повідомила відповідачка, та попросила допомоги в налагоджені контакту з донькою, з дитиною спілкувалась свідок [PERSON], як психолог, після чого встановила, що дитина після тривалої розлуки з матір'ю мала страхи щодо спілкування з матір'ю, бо виявляла більшу прив'язаність до батька та братика, з якими вона проживала, але після спілкування з матір'ю в дошкільному закладі, стала нормально сприймати маму; тому суд не вбачає підстав до розлучення малолітньої [PERSON] зі своєю матір'ю. При цьому показання в якості свідка неповнолітнього [PERSON], відповідно до яких він не бажає щоб [PERSON] проживала з матір'ю посилаючись на жорстокість матері, суд сприймає критично, оскільки таке твердження неповнолітній обґрунтовує поведінкою відповідачки щодо нього, відсутністю взаєморозуміння між ним та відповідачкою, та його більшою прихильністю до батька а ніж до матері, що сторонами в судовому засіданні не оспорюється. Крім того, суд вважає, що таке відношення неповнолітнього до своєї матері має значний необґрунтований вплив на формування точки зору малолітньої [PERSON] щодо своєї матері. Що стосується твердження позивача щодо покращення його житлових умов по відношенню до того житла, яке було предметом дослідження Бериславського районного суду, то суд таке твердження також сприймає критично, оскільки малолітня [PERSON] є співвласником трикімнатної квартири де вона зареєстрована разом з матір'ю, та де є всі умови для проживання малолітньої дитини, а позивач без реєстрації проживає в орендованому на нетривалий час (2 роки) жилому будинку, де займає дві кімнати, та де хоча є всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини, але вони є гіршими по відношенню до житла, яке має у власності матір дитини. За таких обставин, враховуючи вік малолітньої [PERSON], її ставлення до батька та матері, ставлення сторін до виконання своїх батьківських обов'язків, житлові умови обох батьків, відсутність виключних обставин, які б слугували підставою для розлучення малолітньої з її матір'ю, суд не вбачає підстав для зміни визначеного рішенням суду місця проживання малолітньої [PERSON], а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то враховуючи, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком, що сторонами не оспорюється, а підстав для зміни визначеного місця проживання малолітньої [PERSON], суд не вбачає, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], та враховуючи що розмір щомісячних платежів був визначений в частці від доходу відповідачки, враховуючи матеріальний та сімейний стан сторін, суд вважає за необхідне встановити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачки. На підставі ст. ст. 160, 161, 162, 180 - 183, 191 СК України, абз 1 п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року, принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.);

Outcome: partial