Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в обґрунтування якого вказав, що 11.04.2012 року позивач надав відповідачу позику у розмірі 15 000 грн. з кінцевим терміном повернення 17.10.2012 року, про що була складена розписка. У визначений строк відповідач позику не повернув, на даний час сума боргу, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, складає 15661,20 грн. Також позивач зазначає, що діями відповідача, що полягали в неповернені у визначений строк позики позивачу завдано моральної шкоди, яку він обґрунтовує тим, що він є безробітнім, а грошова сума надана відповідачу, після її повернення, повинна була бути спрямована на проведення ремонту в квартирі. Неповернення відповідачем суми позики спричинило позивачу глибокі душевні страждання. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 15661,20 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а також понесені судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, представником позивача подано заяву в якій він просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомої для суду причини, згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ у Харківській області, відповідача за адресою, вказаною у позові, знято з реєстрації, про час та дату розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Слобідський край» № 39 від 01.04.2014 року. Будь-яких заяв, пояснень чи заперечень стосовно доводів викладених в позовній заяві, до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 11.04.2012 року позивач надав відповідачу у якості позики грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. Отримавши вказані грошові кошти, відповідач на підтвердження укладеної угоди між сторонами надав позивачу розписку з зазначенням терміну повернення позики до 17.10.2012р. (а.с. 8). Відповідач у визначений у розписці строк наданий йому борг не повернув, у зв'язку з чим, відповідно до наданих позивачем розрахунків сума заборгованості склала 15 660,84 грн., з яких 15 000,00 грн. сума основного боргу, 90,04 грн. індекс інфляції за час прострочення з 17.10.2012 року по 22.01.2014 року, 570,80 грн. три відсотка річних (а.с. 12-13). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 15 660,84 грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот шістдесят грн. 84 коп.), з яких 15 000,00 грн. (п'ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) сума основного боргу, 90,04 грн. (дев'яносто грн. 04 коп.) індекс інфляції за час прострочення з 17.10.2012 року по 22.01.2014 року, 570,80 грн. (п'ятсот сімдесят грн. 80 коп.) три відсотка річних від простроченої суми є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також суд зазначає, що позивачем у позовній заяві допущено описку, так, згідно розрахунків наданих позивачем сума індексу інфляції за час прострочення з 17.10.2012 року по 22.01.2014 року, становить 90,04 грн., сума трьох відсотків річних від простроченої суми становить 570,80 грн. та 15 000,00 грн. сума основного боргу, що загалом складає 15 660,84 грн., тоді як в позовній заяві загальна сума боргу становить 15661,20 грн. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 1000 грн. заподіяної моральної шкоди, яка була заподіяна йому внаслідок порушення відповідачем договірних зобов'язань, то суд приходить до висновку, що такі не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995р. спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію" ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У пункті 5 вказаної постанови зазначається про необхідність у кожному конкретному випадку з'ясовувати характер правовідносин і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, належать до договірних. Стаття 611 ЦК України визначає правовим наслідком порушення зобов'язання відшкодування моральної шкоди, але якщо це встановлено законом чи договором. Чинним законодавством відшкодування моральної шкоди за невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань за договором позики не передбачено. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Позивачем понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору та публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Вказані судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, позивачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial