Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач ДП «Центр Державного земельного кадастру» звернувся до суду з даним позовом , посилаючись на те, що 05.09.2012 наказом позивача відповідача прийнято на роботу на посаду техніка відділу роботи з кадастровою інформацією департаменту інформаційного та методичного забезпечення Державного земельного кадастру. 13.09.2012 між сторонами укладено договір на підготовку фахівця з вищою освітою, згідно із п. 1 якого позивач здійснив оплату за навчання відповідача, починаючи з 1-го курсу, в Інституті післядипломної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури за спеціальністю "Землеустрій та кадастр", форма навчання - заочна. Термін навчання складає 2,5 роки, починаючи з вересня 2012 року. 23.07.2014 відповідача звільнено з роботи згідно зі ст. 36 КЗпП України. Пунктом 2.2 договору передбачено, що відповідач зобов'язується після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати у позивача не менше трьох років з моменту отримання диплому освітньо-кваліфікаційного рівня. Відповідно до п. 3.1 договору у разі невиконання зобов'язань, що передбачені п. 2.1, 2.2 договору, відповідач відшкодовує позивачу понесені ним витрати на його навчання у повному обсязі шляхом перерахування коштів за навчання на розрахунковий рахунок позивача. Станом на 25.07.2014 загальна суму боргу відповідача становить 8 166,96 грн. Тому просив стягнути з відповідача суму боргу 8 166,96 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 05.09.2012 наказом Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" № 168-К відповідача прийнято на роботу до Центру ДЗК на посаду техніка відділу роботи з кадастровою інформацією департаменту інформаційного та методичного забезпечення Державного земельного кадастру.13.09.2012 між сторонами укладено договір № 4112 на підготовку фахівця з вищою освітою. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п. 1 договору позивач здійснив оплату за навчання відповідача, починаючи з 1-го курсу, в Інституті післядипломної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури за спеціальністю "Землеустрій та кадастр", форма навчання - заочна. Термін навчання згідно договору № 512-12-П від 13.09.2012, укладеного між Інститутом післядипломної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури, та сторонами складає 2,5 роки, починаючи з вересня 2012 року. Наказом позивача від 23.07.2014 № 163-К відповідача звільнено з роботи згідно зі ст. 36 Кодексу законів про працю України. Пунктом 2.2 договору передбачено, що відповідач зобов'язується після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати у позивача не менше трьох років з моменту отримання диплому освітньо-кваліфікаційного рівня. Відповідно до п. 3.1 договору у разі невиконання зобов'язань, що передбачені п. 2.1, 2.2 договору, відповідач відшкодовує позивачу понесені ним витрати на його навчання у повному обсязі шляхом перерахування коштів за навчання на розрахунковий рахунок позивача. Станом на 25.07.2014 позивачем сплачено Інституту післядипломної освіти Київського національного університету будівництва і архітектури за відповідача навчання 8 250 грн. із урахуванням утримань із заробітної плати відповідача у сумі 83,04 грн., загальна суму боргу 8 166, 96 грн. Позивач направив на адресу відповідача вимогу від 25.07.2014 № 5/2319 з вимогою терміново повернути заборгованість, проте відповідачем вимоги виконані не були. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст; 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд, судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 509, 526, 530, 615, 629 ЦК України,

Outcome: approved