Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

10.01.2018 року головний лікар Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив продовжити лікування у психіатричному закладі недієздатного [PERSON], який народився [INFO] року, у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр підтримали вимоги заяви в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначили, що стан хворого [PERSON], який народився [INFO] року, з 17.07.2017 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні у КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради. На даний час потребує продовження лікування на стаціонарному лікуванні. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, не заперечувала проти продовження госпіталізації недієздатного. Суд, розглянувши заяву, заслухавши сторони, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 23.09.1997 року, [PERSON], [INFO] було визнано судом недієздатним. Рішенням опікунської ради Михайлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області №3 від 07.10.2005 року у зв'язку з недієздатністю [PERSON], [INFO] та на підставі поданої заяви опікунська рада вирішила зняти опіку з [PERSON] згідно поданої заяви, на даний час опікуна хворому офіційно не призначено. Відповідно до положень статті 66 ЦК України опіку над [PERSON] здійснює заклад охорони здоров'я в якому він перебуває. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР [PERSON], [INFO], страждає на параноїдну шизофренію з безперервно-прогредієнтним перебігом, нестійка ремісія "С" з частими стаціонарними загостреннями. Оскільки психологічний стан [PERSON] залишається нестабільним, який супроводжується загострення хвороби, а саме - стає злобним, агресивним до оточуючих, відмовляється від їжі, відчуває омани слуху, здійснює опір при обстеженні лікування [PERSON] у зв'язку з цим можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. Виходячи з викладеного суд вважає, що [PERSON] потребує продовження лікування у психіатричному закладі. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі ст.ст. 13, 14, 16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved