Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, згідно із яким [INFO] помер батько позивачів - [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишив. [PERSON] за життя встиг оформити на своє ім'я спадщину від своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] і отримав на своє ім'я свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.12.1999 року №243 видане Оратівською державною нотаріальною конторою Вінницької області та на підставі якого внесено відомості до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 05.03.1996 року в графу "Зміни, які вносяться до сертифікату у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай)", проте за життя не встиг дооформити все на себе. Спадкоємцями першої черги, згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), крім позивачів [PERSON] та [PERSON] є дружина спадкоємця - [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, написавши відповідну заяву. Інших спадкоємців першої черги за законом та осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині - немає. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини права на земельну частку (пай) площею 3,54 в умовних кадастрових гектарах, тобто 1,77 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.03.1996 року зі змінами. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а лише виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), нотаріусом роз'яснено про можливість подальшого оформлення в судовому порядку, тому позивачі змушені звернутися в суд з відповідною позовною заявою. Просять суд визнати за ними право 1/2 частину кожному земельної частки (паю) площею 1,77 га, розташовану на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.03.1996 року зі змінами в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Справу просять розглянути без їх участі. Представник відповідача Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області Вакулюк Т.К., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2001 року [PERSON] помер [INFO] в м. Київ. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги, згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), крім позивачів [PERSON] та [PERSON] є дружина спадкоємця - [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, написавши відповідну заяву. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.1991 року [PERSON] народився [INFO] батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.1993 року [PERSON] народилася [INFO] батьками якої є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.03.1997 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) КСП "Хлібороб" розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах. Згідно "Змін, які вносяться до сертифікату у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай)№ [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВІ 814845 належить земельна частка (пай) розміром 1,77 в умовних кадастрових гектарах. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВІ 814845 від 21.12.1999 року виданої т.в.о. завідуючої Оратівською державною нотаріальною конторою Воронюк В.К. спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO] є в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай) КСП "Хлібороб" с. Заруддя Оратівського району Вінницької області розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.03.1997 року. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. На підставі ст. ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved