Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") звернулось до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.80-81) остаточно просило: 1) звернути стягнення на предмет іпотеки: - квартиру [NUMBER], загальною площею 62,2 кв. м., виведену з житлового фонду під магазин, що знаходиться в [ADDRESS], що належать на праві власності іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2006 року, реєстраційний №194; - земельну ділянку площею 0,0225 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS], цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд, що належать на праві власності іпотекодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Житомирським міськвиконкомом 24.03.2008 року; шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з метою задоволення вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 145 473,40 доларів США позичкової заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 року №Z012/110/334 та 3654,00 грн. судового збору; 2) стягнути солідарно з поручителів: [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 145 473,40 доларів США позичкової заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 року №Z012/110/334. Позов обґрунтовувався тим, що 11.08.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") та [PERSON] був укладений кредитний договір №2012/110/334 про надання позичальнику кредиту у сумі 182 000,0 доларів США під 16,4% річних строком до 10.08.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 11.08.2008 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" були укладені: договір поруки №Z012/110/334/1 з [PERSON], договір поруки №Z012/110/334/2 з [PERSON] та договір іпотеки від 12.08.2008 року №4204 з [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на те, що [INFO] позичальник [PERSON] помер, після його смерті погашення заборгованості по кредиту здійснювали поручителі, однак станом на 07.04.2014 року залишок заборгованості по кредиту становить 145 473,40 доларів США, заборгованість по відсотках відсутня, позивач просив в рахунок наявної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути солідарно з відповідачів як поручителів наявну позичкову заборгованість у валюті надання кредиту у судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов з урахуванням уточнених вимог від 06.03.2015 р. підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомили, при цьому судові повістки, що направлялись відповідачам рекомендованими повідомленнями за підтвердженим адресно-довідковою службою (а.с. 46, 47) зареєстрованим місцем їх проживання, повернуті до суду з довідкою поштового відділення ф.20 "закінченням терміну зберігання" (а.с. 124-127). Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Даних про зміну місця проживання (перебування, знаходження) відповідачами суду не надано, при цьому раніше за даними адресами судом вручалися інші процесуальні документи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 51, 90, 91, 98, 99), а тому відповідно до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин даної справи наявні повідомлення є належними доказами виконання судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи, тому спір розглядається за наявними у справі доказами. Судом встановлено, що 11.08.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") та [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір №Z012/110/334, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 182 000,0 доларів США під 16,4% річних строком до 10.08.2018 року (а.с. 5-10). 29.12.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №2012/110/334, згідно якої графік погашення кредиту та сплати відсотків був змінений (а.с. 11). 12.08.2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON], [PERSON] в забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором №Z012/110/334 від 11.08.2008 р., було укладено договір іпотеки, згідно п. 2.2. якого майновий поручитель ([PERSON].) передав в іпотеку належне йому на праві власності: - трьохкімнатну квартиру [NUMBER], виведену з житлового фонду під магазин, що знаходиться в [ADDRESS], що належать на праві власності Іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2006 року, реєстраційний №194; - земельну ділянку площею 0,0225 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS], цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд, що належать на праві власності Іпотекодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Житомирським міськвиконкомом 24.03.2008 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2011 р. (а.с. 20). З наявних в матеріалах справи виписки про рух коштів по позичковому рахунку вбачається, що після смерті позичальника [PERSON] за період 15.02.2011 року по 15.06.2012 року поручителі здійснювали погашення заборгованості по кредиту, зробили 17 платежів на загальну суму 17 669,74 доларів США. Разом з тим, у зв'язку з подальшим не здійсненням платежів по кредиту, станом на 07.04.2014 року залишок заборгованості по кредиту склав 145473,40 доларів США. Заборгованість по відсотках відсутня. Як передбачено п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до п.п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність у договорі іпотеки можливості позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Принцип свободи договору є одним із загальних принципів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України). Свобода договору - це, насамперед, свобода укладення договору і визначення його умов. Відповідно до ст.5 п.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі потребують індивідуальної ліцензії. Листом Національного банку України від 01.09.94 р. №19013/2124 передбачено видавати кредити в іноземній валюті резидентам України може уповноважений банк України, в додатку до ліцензії якого передбачене таке право. Тобто Банк, маючи банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та дозвіл на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другою та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», на момент укладення кредитного договору з позичальником та у період його виконання сторонами, не потребував отримання індивідуальної ліцензії Нацбанку України на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18.12.2009 р. №14 "Про судове рішення у цивільній справі" правовідносини, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю") суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Операція з надання банком кредитів в іноземній валюті відноситься до валютних операцій. Таким чином, враховуючи неналежне виконання умов кредитного договору №Z012/110/334 від 11.08.2008 р., внаслідок чого станом на 07.04.2014 року залишок заборгованості по кредиту склав 145 473,40 доларів США, а також право позивача у відповідності до вимог Кредитного договору та Договору іпотеки вимагати погашення залишку кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог кредитора за рахунок звернення стягнення на предмет іпотечного майна. Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з поручителів [PERSON] та [PERSON] позичкової заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 року №Z012/110/334 у сумі 145 473,40 доларів США, слід зазначити наступне. 11.08.2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено договір поруки №Z012/110/334/1, згідно п.1.2 якого поручитель ([PERSON]) на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №Z012/110/334 від 11.08.2008 р., а саме: повернути кредит в розмірі 182 000,00 доларів США, проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі (а.с.12-13). 11.08.2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено договір поруки №Z012/110/334/2, згідно п.1.2 якого поручитель ([PERSON].) на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №Z012/110/334 від 11.08.2008 р., а саме: повернути кредит в розмірі 182 000,00 доларів США, проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі (а.с.14-15). З наявного в матеріалах справи рішення Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2014 року вбачається, що рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 03.07.2014 року в частині відмови у визнанні припиненими договорів поруки та іпотеки від 28.11.2007 року скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано припиненим договір поруки №Z012/110/334/2 від 11.08.2008 року укладений між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] (а.с. 72-73). Разом з тим, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.11.2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27.01.2015 року, визнано поруку, встановлену договорами поруки № Z012/110/803/2 від 28.11.2007 року та № Z012/110/334/1 від 11.08.2008 року, укладеними між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» припиненою (а.с. 77-78). Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене, обставини припинення договорів поруки № Z012/110/334/1 від 11.08.2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та №Z012/110/334/2 від 11.08.2008 року укладеним між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] встановлені судовими рішеннями у справах №295/5317/14-ц та №296/3029/14-ц, що набрали законної сили, та має приюдиційне значення в даному позовному провадженні, а тому суд дійшов висновку, що вимоги про солідарне стягнення з відповідачів як поручителів позичкової заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 року №Z012/110/334 є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення. Крім того, згідно зі статтею 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] (майнового поручителя) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що пов'язані з розглядом справи, що складаються з судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: partial