Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

05.04.2016 р. Публічне акціонерне товариство «ІДЕЯ БАНК» (далі - ПАТ «ІДЕЯ БАНК») звернулося з позовом в суд до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави мотивуючи позов тим, що між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] 01.04.2011 р. укладено кредитний договір № 910.76245, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 55969 грн. зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 18,7 % та сплатою всіх інших обов'язкових платежів по договору на купівлю транспортного засобу «ЗАЗ TF698 К», 2011 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF698KB0265734, позивач свої зобов'язання за договором кредиту виконав, а відповідач своє зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 10.03.2016 р. виникла заборгованість на загальну суму 15289 грн. 30 коп., тому ПАТ «ІДЕЯ БАНК» просить вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави, а саме транспортний засіб «ЗАЗ TF698 К», 2011 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) Y6DTF698KB0265734, д.н.з. [NUMBER], передати його в управління ПАТ «ІДЕЯ БАНК» на період його реалізації та звернути стягнення на предмет застави. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином двічі був повідомлений. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність, вимоги позову визнав повністю (а.с.44). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з таких міркувань. - ст.ст. 509, 623, 625 ЦК України зазначають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. - ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України). Строк користування кредитними коштами за кридитним договором визначені графіком щомісячних платежів (додаток №1 до кредитного договору № 910.76245 від 01.04.2011 р.), до 01.04.2016 року (а.с.14). Відповідно параграфа 3 Договору кредиту № 910.76245 від 01.04.2011 р., забезпеченням виконання зобов'язань за даним договором є: застава ТЗ, вказаного в п.2 параграфа 1 договору (а.с.12). Згідно параграфа 4 Договору кредиту № 910.76245 від 01.04.2011 р., позичальник зобов'язаний отримати кредит і погашати заборгованість за даним договором, відповідно до графіку щомісячних платежів. Оскільки відповідачем [PERSON] порушені вимоги Договору кредиту № 910.76245 від 01.04.2011 р., а саме не виконуються зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, не дотримується рекомендованого графіку платежів. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 19 Закону України "Про заставу" прописує, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Зміст ст. 20 Закону України "Про заставу" зазначає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачає спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. За даних обставин, виходячи із принципу диспозитивності, в силу якого суд позбавлений самостійної ініціативи щодо застосування правових механізмів, повязаних із можливістю реалізації сторонами своїх прав, передбачених, в тому числі, нормами Глави 19 та ст. 551 ЦПК України, з огляду на надані суду докази, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань згідно укладеного кредитного договору № 910.76245 від 01.04.2011 р., право вимоги за якими набув позивач, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього та необхідності їх захисту, беручи до уваги те, що відповідні кредитні зобов'язання були забезпеченні заставою шляхом укладання договору застави, право вимоги за яким також було набуте у спосіб передбачений законом позивачем, в силу чого останній має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на заставне майно, а тому суд вважає, що позов є обгрунтований, в силу чого підлягає до задоволення та з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved