Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

14.08.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП Центральний ринок" про визнання незаконним та скасування наказу № 109 від 05.07.2013 року про її звільнення з посади контролера, поновлення на роботі в займаній посаді, а також стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Під час судового розгляду цивільної справи позивачка збільшила розмір позовних вимог та просила також стягнути на свою користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що внаслідок незаконних дій керівництва КП "Центральний ринок" починаючи з 25.02.2013 року її фактично було позбавлено можливості виконувати свої трудові обов'язки і створені перешкоди для доступу на робоче місце. Не зважаючи на це вона продовжувала виходити на роботу за розпорядком. Однак 16.07.2013 року поштою вона отримала вище зазначений наказ про своє звільнення на підставі ст. 40 п. 4 КзпП України у зв'язку з тим, що з 25.02.2013 року по 05.07.2013 року вона начебто була відсутня на робочому місці без поважних причин. Позивачка зазначила, що на її думку такі дії відповідача є незаконними, а її трудові права грубо порушені. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав і підтвердив викладені в заяві обставини. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Також подали письмові заперечення. При цьому наполягали на законності дій керівництва КП "Центральний ринок", пояснюючи, що позивачка без поважних причин не з'являлася на роботу в період з 25 лютого по 05 липня 2013 року. Вважаючи позовні вимоги бездоказовими просили їх відхилити. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, показання свідків та, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що з листопада 2012 року позивачка працює на посаді контролера КП "Центральний ринок". Наказом виконавчого директора КП "Центральний ринок" № 2/18 від 23.02.2013 року позивачка відсторонена від роботи та виконання своїх повноважень на період з 23.02.2013 р. по 22.04.2013 р. Одночасно виконавчим директором КП "Центральний ринок" 22.04.2013 року позивачці надсилався лист з проханням повідомити про причини нез'явлення на роботу починаючи з 23.02.2013 року. (а.с. 73, 90, 91) Окрім цього, представниками відповідача складалися акти про відсутність позивачки на робочому місці в період з 23.02.2013 р. по 22.04.2013 р. (а.с. 97-147) В той же час з актів складених представниками трудового колективу КП "Центральний ринок" вбачається, що низка працівників, в т.ч. і позивачка, не зважаючи на фактичне прибуття на роботу в період з 23 лютого по 26 червня 2013 року на робоче місце керівництвом вказаного підприємства допущені не були та їм створені незаконні перешкоди у виконанні своїх трудових обов'язків. (а.с. 7-60) 05.07.2013 р. генеральним директором КП "Центральний ринок" виданий наказ № 109 про звільнення позивачки за прогули вчинені з 25 лютого по 05 липня 2013 року за ст. 40 п. 4 КЗпП України. (а.с. 5, 6) Аналізуючи досліджені докази суд приходить до переконання, що з боку адміністрації КП "Центральний ринок" в період з 25 лютого по 05 липня 2013 року позивачці були створені штучні та безпідставні перешкоди у виконанні нею своїх трудових обов'язків. Отже, оспорюваний наказ не може вважатися законним і є таким, що грубо порушує трудові права позивачки. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. 235 КЗпП України даний наказ підлягає скасуванню, а позивачка поновленню на роботі в займаній посаді з 05 липня 2013 року. Судом також встановлено, що грубим порушенням трудових прав позивачці заподіяна моральна шкода. Так, внаслідок незаконного звільнення позивачка залишилась без засобів для існування, втративши свій заробіток. Ця непередбачувана обставина змусила позивачку докладати додаткові зусилля спрямовані на пошуки джерел заробітку, змінила її звичайний уклад життя. Крім того, ці події викликали у позивачки негативні емоції, хвилювання та душевні страждання, життєву невпевненість. Таким чином, виходячи із вимог ст. 237-1 КЗпП України, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка суд находить вимоги останньої в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтованими, а розмір компенсації відшкодовування такої шкоди слід визначити в розмірі 800 грн. У зв'язку із вимушеним прогулом з відповідача на користь позивачки згідно ст. 235 ч. 2 КЗпП України слід стягнути середній заробіток за період вимушеного прогулу. Так згідно довідки КП "Центральний ринок", виходячи із кількості календарних днів у розрахунковому періоді, середньо-денний заробіток позивачки становить 40 грн. 20 коп. Беручи до уваги кількість днів в період вимушеного прогулу, а саме: з 25.02.2013 р. по 25.02.2013 р. (365 днів), на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за цей період в сумі 14673 грн. 00 без утримання податків та обов'язкових зборів, що мають відраховуватися відповідачем. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому судові витрати по справі слід віднести на рахунок відповідача.

Outcome: partial