Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

27.10.2016 ТОВ "Чорна Кам`янка" подало до Уманського міськрайонного суду позов до [PERSON] , ТОВ «Дукра Агро» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди. Ухвалою суду від 27.10.2021 року замінено позивача ТОВ «Чорна Кам`янка» на його правонаступника - Агрофірму «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю. В позові позивач вказує, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам`янка» та [PERSON] 01 квітня 2006 року, був укладений договір оренди землі № 266, відповідно до якого позивачу в користування була передана земельна ділянка площею 4,4501 га (рілля) , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державна реєстрація договору оренди землі була проведена Уманським районним відділом Черкаської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.06.2006 року за № 040679400274. Отже, починаючи з дати проведення державної реєстрації договору позивач, в відповідності діючого на момент укладення договору законодавства, набув права оренди на земельну ділянку. При цьому сторонами було погоджено ( п.5 Договору), що після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому випадку орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до домовленостей сторін, закріплених в п. 6 Договору, орендар/позивач взяв на себе зобов`язання по своєчасній виплаті орендної плати в строки та в розмірі передбачених умовами Договору. Позивач належним чином у відповідності з умовами та строками передбаченими Договором та діючим законодавством проводив розрахунок за користування земельною ділянкою. Враховуючи право, надане ст. 33 Закону, маючи намір продовжити договірні відносини із відповідачем [PERSON] , товариство листом-повідомленням за вих. № 25528 від 12.05.2016 року звернулось до останнього з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До листа-повідомлення було долучено проект Додаткової угоди від 12.05.2016 року, в якій прописувались основні пункти Договору та запропоновано збільшити орендну плату, відносно Договору оренди землі № 266 від 01.04.2006 року, на рівні 10% від нормативної грошової оцінки землі, а також визначити строк дії договору до 31 грудня 2026 року. Вказаний лист-повідомлення з прикладеною додатковою угодою 19.05.2016 року був направлений відповідачу [PERSON] . Відповіді від відповідача [PERSON] на запропоновані умови на даний час на адресу товариства не надходило. Разом з тим позивач, як законний орендар землі, що належним чином виконував усі свої обов`язки протягом строку дії Договору, зрозуміло сподівався на належне ставлення до нього орендодавця зі своєї сторони, а саме на поновлення Договору, тому весною 2016 року здійснив відповідний обробіток земельної ділянки відповідача та здійснив посів зерновими культурами. Позивач також зазначає, що у відповідь на запропоновані умови відповідач не надав позивачу будь - яких пропозицій/вимог щодо перегляду умов договору, як це узгоджується із положеннями ст.33 Закону України «Про оренду землі», а саме: при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Тому, із врахуванням викладеного, позивач вважає, що між Орендодавцем/Відповідачем та Орендарем/Позивачем, на даний час відповідно до норм цивільного законодавства та ст.33 Закону України «Про оренду землі», відбувається переговорний процес стосовно досягнення домовленостей та узгодження умов, за яких Орендодавці та Орендар продовжать орендні відносини на новий строк. Вважає доведеним той факт, що позивач в установлений договором строк та в установленому законом порядку, звернувся до відповідача в письмовій формі з пропозицією про поновлення договору оренди землі, а тому в зв`язку із зволіканням відповідача в укладенні додаткової угоди, позивач вимушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку. Крім того, причиною звернення позивача до суду став той факт, що останньому стало відомо про реєстрацію відповідача [PERSON] 1 липня 2016 року договору оренди землі на земельну ділянку, яка є предметом договору, з іншою юридичною особою, а саме ТОВ «Дукра Агро», чим останній порушив переважне право позивача на поновлення договору оренди землі, що встановлені нормами ст.. 33 ЗУ «Про оренду землі». На цих підставах позивач звернувся до суду та просить суд: 1) «… 3. Визнати недійсним договір оренди землі від 01.07.2016 р., укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДУКРА агро» ( код ЄДРПОУ 32535756), зареєстрований державним реєстратором Уманської районної державної адміністрації Черкаської області - Саморуха Володимиром Олександровичем. Номер запису про інше речове право № 15226282 від 01.07.2016 р. 4. Визнати укладеною, без підпису сторін, додаткову угоду до договору оренди землі № 266 від 01.04.2006р., зареєстрованого 27.06.2006 року за № 040679400274, з моменту набрання чинності судового рішення на умовах визначених додатковою угодою …»,- та в прохальній частині позову повністю викладено текст додаткової угоди відповідного договору оренди землі. Представник позивача Агрофірми « Хлібороб » у формі товариства з обмеженою відповідальністю Загуровський О.К. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд задовольнити позов з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Свою позицію з приводу пред`явленого позову він виклав у відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 04.06.2018, відповідно до якого вважає позовні вимоги безпідставними, такими що порушують його законні права та інтереси. Будь-якої пропозиції про укладання договору оренди землі чи додаткової угоди до закінченого договору оренди землі від позивача йому не надходило, натомість ним, в передбачений ст. 33 Закону України "Про оренду землі" строк, було письмово попереджено позивача, про припинення будь-якого використання належної йому земельної ділянки після спливу строку договору оренди землі (27.06.2016) і про те, що він не має наміру в подальшому заключати з ними договору оренди землі, а саме: заява - попередження про відмову у заключенні в подальшому договору оренди землі від 24.07.2015, поштове відправлення 24.07.2015. Позивач був обізнаним про позицію відповідача щодо відмови на поновлення з ним договору оренди землі, але в примусовому порядку, без вільного волевиявлення сторін, за відсутності підстав і його згоди позивач вимагає в судовому порядку визнати додаткову угоду до договору оренди землі від 27.06.2006 р. поновленим та визнати укладеною додаткову угоду. Після закінчення строку дії договору оренди землі (27.06.2016 р.) відповідачем було направлено позивачу Лист-повідомлення від 01.07.2016 р. (поштове відправлення цінним листом від 14.07.2016 ) про передачу належної [PERSON] земельної ділянки з двома актами-прийому передачі землі, і у відповідності до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцю земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до Орендодавця. Надіслані позивачу підписані Акт приймання-передачі земельної ділянки (2 екземпляри) позивач не надав, а тому у разі її не повернення шляхом підписання сторонами акту передачі земельної ділянки протягом 10-ти днів, земельна ділянка вважається такою що передана орендарем. Тому користування належної йому земельної ділянки було позивачем припинено. Нормами Земельного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» не передбачена можливість використання земельних ділянок на правах оренди без згоди сторін, та без укладення відповідного договору і його реєстрації. А тому, односторонні дії осіб, здійснені без згоди іншої особи, не свідчать про наявність такого договору між сторонами. Отримане однією із сторін майно, внаслідок таких дій, підлягає поверненню іншій стороні. Після закінчення строку дії договору оренди землі,відповідачем було укладено договір оренди землі з ТОВ «Дукра агро», шляхом його реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Орендну плату за користування своєю земельною ділянкою за 2016 рік відповідачем було отримано відповідно як від позивача (що користувався землею до 27.06.2016 р.), так і від ТОВ «Дукра Агро» (що володіє і користується землею по даний час). Тому, вимоги позивача не можуть бути задоволенні, шляхом примушення відповідача - власника нерухомого майна без його особистої згоди, без його волі в примусовому порядку розпорядитися земельною ділянкою на користь позивача, що грубо порушить його права та інтереси, а саме: право власності, право вільного волевиявлення, право рівності сторін, які гарантовані законом і підлягають захисту. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що пропозиції від позивача про укладання договору оренди землі чи додаткової угоди до закінченого договору оренди землі відповідачу не надходило, натомість відповідачем письмово попереджено позивача, про припинення будь-якого використання належної йому земельної ділянки після спливу строку договору оренди землі. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, прийшов до такого висновку. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст. 6 ЦПК України). Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст. 15,16,20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З договору оренди землі укладеного між позивачем та відповідачем - фізичною особою вбачається, що він набирає чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації. Орендна плата врегульована окремим розділом в договорі оренди, що має тотожну назву. В договорі зокрема вказано : п. 5 договору оренди землі - договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.; п. 6 договору оренди землі - орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 2 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно договору оренди землі [PERSON] орендна плата вносилась у розмірі 2% відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 584,08 грн. за рік. п.7 договору оренди землі - обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції; п.8 договору оренди землі - орендна плата вноситься у такі строки: з 1 серпня по 31 грудня; п.9 договору оренди землі - передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами; п.10 договору оренди землі - розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом….; п. 15 договору оренди землі - передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення.; п.16 договору оренди землі - передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-ти денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її ( строк ) приймання-передачі…; п. 30 договору оренди землі - зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. ; п. 31 договору оренди землі - дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.; п. 32 договору оренди землі - дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом; п. 33 договору оренди землі - розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається; п. 34 договору оренди землі - передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем…; п. 37 договору оренди землі - цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. В договорі вказано, що його укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію - в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії центру державного земельного кадастру. Також в договорі вказано, що його невід`ємними частинами є: - план або схема земельної ділянки; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості); - акт приймання-передачі об`єкта оренди. Текст договору оренди землі містить посилання на загальну площу відповідної земельної ділянки, однак в ньому відсутні посилання: на ідентифікуючі ознаки відповідних об`єктів нерухомості ( кадастровий номер, тощо) та документи, які б підтверджувати факт належності цієї земельної ділянки відповідній фізичній особі, яка є стороною договору оренди землі. Не дивлячись на те, що в договорі п. 37 міститься посилання на наявність невід`ємних частин договору, сторонами до матеріалів справи не додавалися відповідні документи та не ставилося питання про їх витребування. Також, в процесі розгляду справи сторонами, до матеріалів справи не було долучено державного акту на право власності на земельну ділянку, який би підтверджував факт належності земельної ділянки фізичній особі, що зазначена в якості відповідача у позові та документах, які б належним чином ідентифікували відповідну земельну ділянку, що є предметом спору. В прохальній частині, поданої до суду позовної заяви, позивачем в повному обсязі викладений текст додаткової угоди до договору оренди землі про визнання укладення якої, без підпису сторін ставиться питання в позові. В цій угоді вказано, що з метою приведення тексту договору оренди землі до вимог відповідних нормативних актів, сторони дійшли згоди внести зміни в договір оренди землі, виклавши його в цілому в новій редакції. Також в тексті угоди містяться посилання, що вона набуває чинності для сторін з моменту її підписання сторонами та державної реєстрації. Вказана додаткова угода складається із 14 розділів. В 14 розділі п. 14.10 зазначено, що невід`ємними частинами цього договору є копія документу, що підтверджує право власності орендодавця на земельну ділянку. В розділі «4.Орендна плата» міститься інформація в договорі з приводу розміру орендної плати: - 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, строк дії договору визначений до 31.12.2026 року; розділ «2.Об`єкт оренди», крім посилання на розмір земельної ділянки (п.2.1) містить посилання на кадастровий номер земельної ділянки ( п.2.2). [PERSON] 01.04.2006 року уклав договір оренди землі № 266 з ТОВ «Чорна Кам`янка» відповідно до якого в користування ТОВ «Чорна Кам`янка» була передана земельна ділянка площею 4,4501 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком дії на 10 років. Позивач та відповідач при укладанні договору підтвердили свою згоду на умови договору, що підтверджується підписами сторін. Державна реєстрація договору оренди землі була проведена Уманським районним відділом Черкаської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.06.2006 року за № 040679400274. Сторонами було погоджено (п.5 Договору), що після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому випадку Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору - повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно довідки ТОВ «Чорна Кам`янка» від 15.08.2016 р. № 26866 про нараховану та виплачену суму орендної плати відповідно договору оренди землі №266 від 01 квітня 2006 року площею 4,4501 га укладеного між [PERSON] та ТОВ «Чорна Кам`янка» в період 2013-2015 років нараховано та виплачено за користування земельною ділянкою орендну плату, що є доказом належного виконання своїх обов`язків позивачем ( а.с.11). Відповідно до листа-повідомлення від 12.05.2016р. за вих. № 25528, ТОВ «Чорна Кам`янка» звернулось до [PERSON] з пропозицією поновити Договір оренди земельної ділянки ( а.с.13). До листа-повідомлення було долучено проект додаткової угоди б/н від 12.05.2016р. до договору оренди землі № 266 від 01.04.2006 р. Лист разом з проектом додаткової угоди 19.05.2016р. був поштою надісланий на адресу відповідача з описом вкладення цінним листом. Відповідач не заперечуючи факту наявності цивільно-правових відносин з позивачем в період дії договору оренди, категорично наполягав на тому, що продовжувати відповідні правовідносини з позивачем він не має наміру, про що його повідомляв неодноразово, в тому числі і шляхом надсилання відповідних листів на адресу ТОВ «Чорна Кам`янка» про те, щоб після закінчення терміну дії укладених між ними договору оренди землі , земельна ділянка повинна бути звільнена, оскільки він не має наміру продовжувати договірні відносини з відповідною юридичною особою. Так, відповідач 24.07.2015р. звернувся до ТОВ «Чорна Кам`янка» із заявою-попередженням про те, що після закінчення строку договору оренди своєї земельної ділянки (паю) з ТОВ «Чорна Кам`янка», зареєстрованого 27.06.2006р. за № 274, в подальшому не має наміру продовжувати з останніми договору оренди землі(паю). Попереджає, що після закінчення строку договору оренди земельної ділянки (паю), а саме 27.06.2016, ТОВ «Чорна Кам`янка» припинило будь-яке використання земельної ділянки, а також просить здійснити повний розрахунок по виплаті орендної плати в розмірі та в строк визначений вказаним договором. Листом-повідомленням від 01.07.2016р. вказано, що [PERSON] є власником (орендодавцем) земельної ділянки загальною площею 4,4501 га, яка знаходиться на території с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, яку ТОВ «Чорна Кам`янка» орендувало згідно договору оренди, строк дії якого закінчився 27 червня 2016 року та просить: «протягом десяти днів з моменту закінчення строку дії вищевказаного договору оренди землі передати йому зазначену земельну ділянку згідно Акту приймання-передачі відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оренду землі». У разі не повернення земельної ділянки протягом вказаного терміну, земельна ділянка вважається такою, що передана Орендарем. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером 63805355 від 19.07.2016р., 01.07.2016 р., номер запису про інше речове право: 15226282, було проведено реєстрацію договору оренди землі, відносно земельної ділянки, площею 4,4501 га (кадастровий номер 7124387700:03:000:0226), яка належить орендодавцю [PERSON] з іншою юридичною особою, а саме ТОВ «ДУКРА АГРО» на строк до 31.12.2023р., з правом пролонгації, орендна плата складає 10,2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Даний договір укладено після закінчення строку дії попереднього договору оренди землі № 266 від 01.04.2006 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Чорна Кам`янка», строк дії якого закінчився 27.06.2016. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі ". До 01 січня 2013 року спеціальний Закон України "Про оренду землі" у статтях 18 та 20 передбачав обов`язковість проведення державної реєстрації договору оренди землі й саме момент такої реєстрації визначався моментом набуття договором юридичної чинності. За загальним правилом і з урахуванням статей 641 та 642 ЦК України моментом, з якого договір вважається укладеним, є момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, тобто повного і безумовного прийняття однією стороною пропозиції другої сторони укласти договір на визначених і добровільно погоджених ними умовах. За таких обставин, укладення договору є певним процесом (від направлення оферти до моменту надання договору юридичної сили), а не моментальною, одноактною дією, та фактично складається з кількох стадій, що слідують послідовно одна за одною, а саме: подання однією стороною пропозиції щодо укладення договору, прийняття погодженої пропозиції другою стороною, надання договору необхідної форми (з урахуванням законодавчих вимог), а за необхідності - нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконати обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Ці висновки ґрунтуються на положеннях правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19.02.2014 року по справі № 6-162цс13, постанові від 25.12.2013 року по справі № 6-118цс13, постанові від 13.06.2016 року по справі № 6-643цс16. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ч. 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач виконав вимоги ст.33 Закону України «Про оренду землі», за місяць до закінчення строку дії договору направив листи-повідомлення про поновлення договорів оренди з проектами додаткових угод відповідачам, однак доказів отримання відповідних документів відповідачами до суду позивач не надав і не ставив питання про їх витребування. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст. 203 ч. 3 ЦК України). Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України при ухваленні постанови від 25.02.2015 року дійшла висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ст. 33 ч. 1 ЗУ «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Аналізуючи вищевказане, суд приходить до переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін. В даному випадку одна з даних складових - волевиявлення відповідача відсутня, а враховуючи те, що відповідач ще й не визнав факту отримання додаткової угоди з листом і доказів їх отримання відповідачем позивачем надано не було - відсутня і інша складова - дотримання встановленої процедури. За таких умов суд не вправі всупереч ст.ст. 3, 203 ч. 3, 373, 627 ЦК України, ст. 16 ЗУ «Про оренду землі» примушувати відповідача укладати договір оренди належної йому земельної ділянки з позивачем. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. Суд вважає, що такий спосіб поновлення договору оренди землі може мати місце лише тоді, коли сторони до закінчення строку дії договору не вчиняли будь-яких значимих юридичних дій, передбачених частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Суд також вважає, що визнавати договір оренди землі поновленим на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» можна лише у разі, коли сторони договору до закінчення терміну його дії ніяким чином не виказували свого ставлення та не вчиняли ніяких дій щодо поновлення терміну дії договору, а після закінчення строку дії договору одна сторона продовжує користуватися земельною ділянкою, а інша протягом місяця не направила листа-заперечення. Отже, визнавати договір оренди землі поновленим з мотивів, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону «Про оренду землі», теж немає підстав. Також при відмові позивачу у задоволенні позовних вимог суд враховує те, що з положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» вбачається, що у разі якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені попереднім договором. В додатковій угоді, які направляв позивач, ним змінено істотні умови договору і він фактично викладений у новій редакції, про що зазначено у тексті додаткової угоди. Суд, провівши комплексний аналіз вищевказаних норм закону вважає, що оскільки змінюються істотні умови договору і на це не отримано згоди Відповідача - фізичної особи, на обов`язковій наявності якої постійно наголошує законодавець, між сторонами не досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, що випливає із відповідних листів відповідача, то позивач втратив своє переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки. Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент учинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу. У ч.3 цієї статті передбачено: якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підставою до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, які оцінені за вимогами ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що права позивача порушені, тобто позивач не довів своїх позовних вимог, що є його процесуальним обов`язком (ст.ст. 12,81 ЦПК України). Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed