Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.06.2014р. біля 23 год. 00 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем "DODGE-NITRO", рухаючись автодорогою "Обхід м. Тернополя" у напрямку від с. Великий Глибочок до с. Біла Тернопільського району, допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній отримав травми не сумісні з життям та помер на місці ДТП. 17.06.2014р. відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесенні слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області Чубенком О.В. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014210000000166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Проте, 31.07.2014р. слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області Чубенком О.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть [PERSON]. Позивачі не погоджуються із висновками, викладеними у зазначеній постанові, проте ними пропущено строк її оскарження із зрозумілих причин. Після важкої для них втрати близької людини, вони не в стані слідкувати та контролювати всі юридичні аспекти, пов'язанні з цією ДТП і її наслідками. Серед іншого, вони вважають, що слідством не об'єктивно оцінено всі обставини ДТП. Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2014р., постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2014р., висновку експерта № 5-353/14 від 26.07.2014р., проїзна частина дороги, на якій сталося ДТП, є прямою, з сухим асфальтобетонним покриттям, без ям, вибоїн, напливів, забезпечує рух транспорту в двох напрямках та має по одній смузі для руху в кожному напрямку. Окрім того, вказано, що ширина смуги руху до а/д "Львів-Тернопіль" - 3,3 м., зустрічної - 3,4 м., з обох сторін проїзної частини ділянки наявні сухі грунтово-трав'янисті узбіччя шириною: ліве -3,4 м., праве - 3,2 м. Зазначені параметри дають можливість зробити висновок, що у випадку однозначного і беззаперечного дотримання водієм правил дорожнього руху та дозволеної швидкості на вказаній ділянці дороги (90 км/год), водій маючи досвід кермування з 2008р. (рік видачі посвідчення водія), міг уникнути наїзду на пішохода та зберегти життя людини, яке є найвищою суспільною цінністю. Така передчасна смерть [PERSON] стала важкою психологічною травмою для його рідних та близьких, зокрема: п'ятнадцятирічного сина - [PERSON] (підтверджується Свідоцтвом про народження останнього), дружини - [PERSON] (підтверджується Свідоцтвом про одруження) та матері померлого - [PERSON] (підтверджується Свідоцтвом про народження померлого). Їм завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, їх турбує безсоння, порушено їх нормальний спосіб життя, у зв'язку з чим вони докладають неймовірні зусилля для його налагодження та організації. Мати втратила сина, підтримку і допомогу у житті; дружина - чоловіка, тепер всі турботи про їхню спільну дитину лягли на її плечі; неповнолітній син - батька, смерть якого дуже вплинула на стан дитини, крім порушення сну та нормального способу життя, він постійно плаче, спогади про батька травмують дитячу психіку, став замкнутіший, йому важко навчатися та планувати своє майбутнє. Так, дружиною померлого було організовано поховання та понесено витрати на загальну суму 3 570,00 грн., а саме: що підтверджується товарним чеком № 249 від 17.06.2014р. на суму 1 350 грн. та актом здачі-прийняття робіт № ОУ-000249 від 17.06.2014р.; товарним чеком № 181 від 17.06.2014р. на суму 1 220 грн. та видатковою накладною № РН-0000181 від 17.06.2014р.; товарним чеком від 17.06.2014р. Автомобіль "DODGE-NITRO", яким кермував водій [PERSON], номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску (що встановлено у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2014р. та постанові про закриття кримінального провадження від 31.07.2014р.), був забезпечений попереднім власником, про що свідчить поліс № АС/8308937 від 11.10.2013р. Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ". Сину померлого [PERSON] 15 років, тобто він є неповнолітнім та відповідно має право на відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника. Так як, померлий протягом останнього року до загибелі офіційно не працював, тому відомості про його доходи отримати не можливо. У такому випадку розрахунок належної до виплати суми здійснюється виходячи з мінімального розміру заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку, що станом на червень 2014р. складало 1 218,00 грн., а сума до стягнення становить (враховуючи п. 27.2 ст. 27 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"): 36 х 1 218,00 грн. = 43 848,00 грн. На адресу Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" 29 вересня 2014 року надіслано заяву про страхове відшкодування, від 26.09.2014року, яка залишена без розгляду та не надано жодної відповіді. Враховуючи зазначені вище обставини, норми законодавства, розмір завданої матеріальної шкоди та важкість моральної шкоди, завданої позивачам, вони вважають обґрунтованими та співрозмірними заявлені до стягнення суми, а саме: по 100 000грн. моральної шкоди кожному з відповідача [PERSON]; та з відповідача ПрАТ "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" по 4872грн. на відшкодування моральної шкоди, 43 848,00 грн. шкоди, завданої у зв'язку із втратою годувальника на користь [PERSON]; 3 570,00 грн. матеріальної шкоди на користь [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з мотивів викладених у позовній заяві, просять задовольнити. Відповідач до [PERSON] та його представник у судове засідання не з"явились, хоча належним чином були повідомлені про місце, день та час розгляду справи. Представник приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" у судове засідання не з"явився, однак подав суду заперечення на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено наступні обставини: Автомобіль "DODGE-NITRO", яким кермував водій [PERSON], номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску (що встановлено у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2014р. та постанові про закриття кримінального провадження від 31.07.2014р.), був забезпечений попереднім власником, про що свідчить поліс № АС/8308937 від 11.10.2013р. Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ". Відповідно до ст. 21 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Статтею 20-1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов'язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Як передбачено п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так, ст. 6. цього Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Стаття 27 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає відшкодування страховиком шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, так: - п. 27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; - п. 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; - п. 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами; - п. 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках (30.03.2012 року), у ході проведеного узагальнення встановлено випадки безпідставного звільнення винних у ДТП осіб від цивільної відповідальності. Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2009 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Л. до А., третя особа - В., про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що вину відповідача у вчиненні ДТП належними доказами не доведено, а розгляд кримінальної справи ще не закінчено, тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. Ухвалою Верховного Суду України від 27 жовтня 2010 року судові рішення скасовано, справу передано на новий судовий розгляду до суду першої інстанції. Ухвалюючи таке рішення, суд касаційної інстанції виходив із положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України, згідно з якими особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов'язку доказування своєї невинуватості. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання про те, що доказами по справі стверджується факт смерті [PERSON], який помер [INFO] року саме внаслідок дій відповідача [PERSON], які спричинили ДТП [INFO] року. Сину померлого 15 років, тобто він є неповнолітнім та відповідно має право на відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника. Так як, померлий протягом останнього року до загибелі офіційно не працював, тому відомості про його доходи отримати не можливо. У такому випадку розрахунок належної до виплати суми здійснюється виходячи з мінімального розміру заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку, що станом на червень 2014р. складало 1 218,00 грн., а сума до стягнення становить (враховуючи п. 27.2 ст. 27 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"): 36 х 1 218,00 грн. = 43 848,00 грн. На адресу Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" 29 вересня 2014 року надіслано заяву про страхове відшкодування, від 26.09.2014року, яка залишена без задоволення. 17.06.2014р. відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесенні слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області Чубенком О.В. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014210000000166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2014р., постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2014р., висновку експерта № 5-353/14 від 26.07.2014р., проїзна частина дороги, на якій сталося ДТП, є прямою, з сухим асфальтобетонним покриттям, без ям, вибоїн, напливів, забезпечує рух транспорту в двох напрямках та має по одній смузі для руху в кожному напрямку. Окрім того, вказано, що ширина смуги руху до а/д "Львів-Тернопіль" - 3,3 м., зустрічної - 3,4 м., з обох сторін проїзної частини ділянки наявні сухі грунтово-трав'янисті узбіччя шириною: ліве -3,4 м., праве - 3,2 м. Зазначені параметри дають можливість зробити висновок, що у випадку однозначного і беззаперечного дотримання водієм правил дорожнього руху та дозволеної швидкості на вказаній ділянці дороги (90 км/год), водій маючи досвід кермування з 2008р. (рік видачі посвідчення водія), міг уникнути наїзду на пішохода та зберегти життя людини, яке є найвищою суспільною цінністю. 31.07.2014р. слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області Чубенком О.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно статей 22 ч. 1, 1166 ч. 1, 1188 ч. 1 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. У ст. 2 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" зазначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Позивачами повністю доведено витрати на поховання, зокрема дружиною померлого було організовано поховання та понесено витрати на загальну суму 3 570,00 грн., а саме: - доставку тіла, бальзамацію і санобробку тіла, що підтверджується товарним чеком № 249 від 17.06.2014р. на суму 1 350 грн. та актом здачі-прийняття робіт № ОУ-000249 від 17.06.2014р.; - чоловічий одяг для поховальної церемонії, що підтверджується товарним чеком № 181 від 17.06.2014р. на суму 1 220 грн. та видатковою накладною № РН-0000181 від 17.06.2014р.; - труну та хрест на суму 1000 грн., що підтверджується товарним чеком від 17.06.2014р. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди - підлягають до задоволення, слід стягнути з приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" на користь [PERSON] 3570,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, стягнути з приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" на користь [PERSON] 43848,00 грн. шкоди, завданої у зв'язку із втратою годувальника (мінімальна зарплата 1218грн. * 36). Вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково за наступних підстав. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи ступінь спричиненої позивачам шкоди, пов'язаної із смертю [PERSON] внаслідок дій відповідача [PERSON], і завдані у зв'язку із цим моральні страждання його сину [PERSON], дружині [PERSON], мати [PERSON], вважає, що кожен із позивачів зазнав моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 44872грн. Із вказаної суми в 134616грн. (44872грн. * 3), відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моральну шкоду в розмірі 14616грн. (12 * 1218грн.) зобов'язаний відшкодувати Страховик. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, слід стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 4872,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 40000грн. на відшкодування моральної шкоди. На підставі наведеного,

Outcome: partial