Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 33 224 грн. 10 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 996,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 25890,23 грн., заборгованості по пені та комісії - 3279,05 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у сумі - 1558,29 грн. Крім того, позивач просить стягнути на його користь судові витрати по оплаті судового збору - 1600,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, відповідно до укладеного договору № б/н від 18 січня 2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на вказаному банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач своєчасно позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого станом на 31 січня 2017 року утворилась вказана заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позов до суду. В судове засідання позивач не забезпечив явку свого представника, надіслав клопотання про судовий розгляд без участі представника ПАТ КБ "Приватбанк". Відповідач та його представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, зазначивши про безпідставність вимог банку. [PERSON] звернувся у суд із зустрічним позовом про визнання недійсним договору від 18.01.2012 року в частині кредитного ліміту та фінансових санкцій за порушення кредитного ліміту. (а.с. 70) Вислухавши пояснення відповідача та його представника, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом, що 18.01.2012 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якої оформив платіжну картку кредитка «Універсальна» та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту сплати процентів в обумовлені у Анкеті - Заяві та Умовах і Правилах про надання банківських послуг, затверджених 06.03.2010 року № СП-2010-256, строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах кредитування із використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду». Погашення заборгованості здійснюється щомісяця до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 5-6). Як убачається із матеріалів справи, позивачем долучені до позовної заяви письмові Умови та Правила надання банківських послуг, які діяли на момент підписання відповідачем анкети заяви, де визначено, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги (а.с. 8-30 ). Анкета - Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, є договором між відповідачем і Банком, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. До позовної заяви позивачем також долучена виписка по рахунку відповідача, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, здійснюючи нею оплату товарів та послуг, здійснював погашення боргу та інші операції. Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Подавши заяву від 21 вересня 2010 року, відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, і що разом із заявою це свідчить про укладення ним договору про надання банківських послуг, та підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» ПриватБанку (с.с.5-6). Вказані дії не суперечать положенням вищезазначених норм матеріального права, суду не надано доказів, що відповідач не був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг та з тарифами, що надані суду умови та правила не є тими, з якими був ознайомлений відповідач під час укладення кредитного договору, а відтак доводи відповідача про недоведеність укладення між сторонами кредитного договору не ґрунтується на нормах матеріального права та наявних матеріалах справи доказах. Пунктом 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по любому із грошових зобов'язань, які передбачені договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Аналогічні умови зазначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач допустив заборгованість по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісій більше, ніж на 30 днів, банк має правові підстави для вимог про стягнення з відповідача передбаченого умовами договору штрафу. Відповідно до розрахунку заборгованості, зробленого позивачем, заборгованість відповідача станом на 31.01.2017 року становить суму - 33 224 грн. 10 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 996,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 25890,23 грн., заборгованості по пені та комісії - 3279,05 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у сумі - 1558,29 грн. Відповідач на спростування вказаного розрахунку доводів не навів та доказів до суду не подавав. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає задоволенню, стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в загальному розмірі 33 224,10 грн. (заборгованості за кредитом - 1 996,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 25890,23 грн., заборгованості по пені та комісії - 3279,05 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у сумі - 1558,29 грн.) Зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3), що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4 УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Суд погоджується з доводами ПАТ КБ "Приватбанк", що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операії в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Відповідач підписанням Анкети - заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Застосування позичальником положень про введення в оману є помилковим, оскільки в договорі зазначена валюта кредитування, відсоткова ставка, розмір платежу, відповідальність, права та обов"язки сторін по договору та інш. Ознайомившись з умовами кредитування до підписання договору, звіривши їх із положеннями договору, позичальник отримав повну інформацію про умови кредитування та власноруч підписав кредитий договір/заяву на отримання кредиту. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов"язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині незнання наявності та суми заборгованості є необгрунтованими. Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved