Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення пені в зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) в розмірі одного відсотка від суми несплачених своєчасно аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку за кожен день прострочення в розмірі 74 032,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] у позивача народився син - [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . Шлюб між сторонами не укладався. З грудня 2018 року сторони проживають оремо, матеріальну допомогу на дитину та на позивача відповідач добровільно не надає. 12 березня 2019 року Дарницьким районним судом м.Києва було постановлено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмір 3500,00 грн щомісячно, починаючи з 24 грудня 2018 року й до повноліття дитини та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн щомісяця, починаючи з 24 грудня 2018 року й до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - 10 січня 2021 року включно. З 24 грудня 2018 року аліменти відповідач добровільно не сплачує та ухиляється від сплати заборгованості по аліментам. Виконавчі листи №753/25015/18, що були видані 06 грудня 2019 року Дарницьким районним судом м.Києва, перебувають на виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області. Позивач зазначає, що відповідач обізнаний щодо наявності рішення суду про стягнення з нього аліментів та обов`язку виконувати рішення суду, оскілки отримав постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, проте ухиляється від свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини та матері дитини, не зважаючи на те, що має нормальний стан здоров`я та достатні доходи. Станом на 18 березня 2020 року загальна заборгованість по сплаті аліментів складає 74 032,00 грн. Посилаючись на ст. 196 СК України, позивачем нараховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 24 грудня 2018 року по 18 лютого 2020 року у розмірі 74 032,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. 30 червня 2020 року позивачем отримано копію даної ухвали суду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Копію вищевказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими документами відповідачем отримано 22 липня 2020 року, що підтверджується розпискою в довідковому листі до справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20 липня 2020 року продовжено відповідачу [PERSON] процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву на 15-денний термін з дня вручення/отримання копії цієї ухвали, в задоволенні заяви [PERSON] в частині розгляду справи з повідомленням сторін відмовлено. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 03 серпня 2020 року зупинено провадження у справі №755/4543/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені в зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 359/3874/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу сплати аліментів на утримання дитини та утримання жінки з якою проживає дитина, скасування заборгованості по аліментам. 05 серпня 2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками на його обґрунтування, в якому відповідач просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки, виникає з часу набрання рішенням законної сили, а відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Зазначає, що включно до листопада 2019 року сторони разом з дитиною проживали в орендованій відповідачем квартирі, згодом в житлових будинках родичів позивача, та позивач з дитиною перебували на повному матеріальному утриманні відповідача. Стверджує, що йому не було відомо про існування судового спору про стягнення аліментів, позивач звернулась до виконавчої служби з виконавчим листом через 10 місяців після ухвалення судового рішення. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів сформована штучно та не з його вини, у зв?язку з чим у позивача відсутні підстави для стягнення пені. Зазначає, що розмір його доходів є значно меншим, ніж розмір стягнутих аліментів, тому не в змозі погасити заборгованість. Вказує, що виконавцем при нарахуванні заборгованості не було враховано розмір щомісячної зарплати. Крім того, позивач самостійно відчужила автомобіль, використала грошові кошти від йог продажу на власні потреби. Відповідач не має у приватній власності жодного об`єкту нерухомості. Крім того, через перенесене операційне втручання в грудня 2018 року, відповідач не міг працевлаштуватись на постійну роботу через медичні протипоказання. На думку відповідача, позивачем розраховано пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини та позивача, як матері дитини, в розмірі 74 032,00 грн, що перевищує 100% розміру заборгованості по аліментам на дитину, та вважає безпідставним нарахування пені за прострочення сплати аліментів на утримання позивача, як матері дитини, оскільки зазначене суперечить ст. 196 СК України (а.с.72-77). 13 серпня 2020 року позивачем [PERSON] направлено на адресу суду відповідь на відзив, в якій позивач не погодилась з позицією відповідача та зазначила, що відповідач сплачує аліменти в мінімальній сумі та ухиляється від сплати заборгованості по аліментам, будучи обізнаними щодо наявності рішення суду про стягнення аліментів. Відповідач не бажає оплачувати аліменти добровільно та не погоджується з сумою аліментів, що була визначена рішенням суду, проте відповідач не позбавлений можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі або оскаржити рішення суду в апеляційному порядку. Твердження відповідача про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, вважає голослівними. Стверджує, що відповідач відвідує спортивний клуб, за що сплачує 6000,00 грн на рік. На думку позивача, відповідачем не спростовано наведених в позовній заяві доводів про незаконність його дій по ухиленню від сплати аліментів та обґрунтованість доводів позивача про право на стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за час з 24 грудня 2018 року по 18 березня 2020 року. Постановою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 03 серпня 2020 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 18 грудня 2020 року відмовити в задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.» Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.6) та не заперечується відповідачем. Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року, яке набрало законної сили 12 квітня 2019 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення коштів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 грн щомісячно, починаючи з 24 грудня 2018 року, й до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання як матері дитини, з якою проживає дитина, в розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з 24 грудня 2018 року, й до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - [INFO] включно (а.с.7-8, 9). 09 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сорокою В.І відкрито виконавче провадження №60828367 на підставі виконавчого листа №2/755/3456/19, виданого 06 грудня 2019 року Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3500,00 грн щомісячно, починаючи з 24 грудня 2018 року і до повноліття дитини (а.с.14зворот-15, 31зворот-32). 10 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Супрун Л.Ю. відкрито виконавче провадження №60830313 на підставі виконавчого листа №753/25015/18, виданого 06 грудня 2019 року Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання як матері дитини, з якою проживає дитина, в розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з 24 грудня 2018 року, й до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - [INFO] включно (а.с.34). Як убачається з довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, згідно виконавчого листа щодо стягнення аліментів на утримання сина сторін, загальна заборгованість станом на 31 січня 2020 року становить 46 403,32 грн, з яких 39 403,20 грн - сума заборгованості станом на 30 листопада 2019 року; 7 000,00 грн - сума, яку необхідно перерахувати стягувачу у період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року; 0,00грн - сума сплачених аліментів у період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року (а.с.12). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 24 грудня 2018 року по 29 лютого 2020 року, згідно виконавчого листа щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] , як матері дитини, з якою проживає дитина, загальна сума заборгованості становить 21 338,70 грн (а.с.13). Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Нормою ч.1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже неустойка, визначена у ч.1 ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Суд не погоджується з посиланням відповідача на безпідставність нарахування пені за несвоєчасну сплату коштів на утримання позивача, як матері дитини, оскільки дана відповідальність виникає у разі виникнення заборгованості у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів, в тому числі з несвоєчасною сплатою утримання матері дитини, з якою проживає дитина. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачував аліменти на утримання сина та на утримання позивача, як матері дитини, з якою проживає дитина, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам. Разом з тим, посилання відповідача на спільне проживання сторін до листопада 2019 року не є безумовним доказом матеріального утримання позивача та малолітньої дитини з боку відповідача. Суд критично оцінює долучені відповідачем до відзиву письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] оскільки зазначені особи не попереджались про кримінальну відповідальність за надання не правдивих свідчень. Крім того, відповідачем не заявлялось клопотання про допит зазначених осіб в якості свідків. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Обов`язок утримувати дитину та сплачувати кошти на утримання матері дитини за рішенням суду не залежить від звернення до виконавчої служби про примусове стягнення, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок утримувати сина та матір дитини, до досягнення дитиною трьох років, тому повинен був прийняти міри для належного матеріального забезпечення, в тому числі і сплати аліментів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину та на матір дитини за період з 24 грудня 2018 року по 18 березня 2020 року у розмірі 74 032,00 грн, згідно здійсненого нею розрахунку (а.с.10). При цьому надані позивачем довідки-розрахунки заборгованості, надані державним виконавцем обраховані: період з 01 грудня 2019 року (з урахуванням вже наявної заборгованості за минулий час) по 31 січня 2020 року - щодо стягнення аліментів на утримання дитини та за період з 24 грудня 2018 року по 29 лютого 2020 року - щодо стягнення коштів на утримання матері дитини. Тому, виходячи з положень ч.1 ст.13 ЦПК України щодо розгляду судом справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд при визначенні періоду простроченні виходить саме з обсягу позовних - тобто по 18 березня 2020 року, при цьому враховуючи, що заборгованість утворилась за сплату аліментів на дитину - по 31 січня 2020 року та на утримання матері дитини - по 29 лютого 2020 року . При цьому, суд враховує, що згідно наданої відповідачем довідки про виплату аліментів (а.с.80), сплата відповідачем аліментів розпочалась в березні 2020 року в сумі 2012,50 грн. З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палата Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, розрахунок пені за період прострочки сплати аліментів на утримання дитини та матері дитини з 24 грудня 2018 року по 18 березня 2020 року проводиться за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. Отже, пеня за період прострочки сплати аліментів на утримання дитини з 24 грудня 2018 року по 18 березня 2020 року становить 109 631,31 грн (903,23 грн*443*1% + 3 500,00 грн*412*1% +3 500,00 грн*384*1% +3 500,00 грн*353*1% +3 500,00 грн*323*1% +3 500,00 грн*292*1% +3 500,00 грн*262*1% +3 500,00 грн *231*1% +3 500,00 грн*200*1% +3 500,00 грн*170*1% +3 500,00 грн*139*1% +3 500,00 грн*109*1% +3 500,00 грн*78*1% +3 500,00 грн*47*1% +3 500,00 грн*18*1%); пеня за період прострочки сплати аліментів на утримання матері дитини з 24 грудня 2018 року по 18 березня 2020 року становить 46 714,85 грн (387,10 грн*443*1% + 1 500,00 грн*412*1% +1 500,00 грн*384*1% +1 500,00 грн*353*1% +1 500,00 грн*323*1% +1 500,00 грн*292*1% +1 500,00 грн*262*1% +1 500,00 грн *231*1% +1 500,00 грн*200*1% +1 500,00 грн*170*1% +1 500,00 грн*139*1% +1 500,00 грн*109*1% +1 500,00 грн*78*1% +1 500,00 грн*47*1% +1 500,00 грн*18*1%). Разом з тим, згідно положень ч.1 ст. 196 СК України визначено, що розмір неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. При цьому, згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно довідки про доходи [PERSON] від 19 грудня 2019 року, останній з 21 травня 2019 року працює в ТОВ «Дистриб`юторська компанія «Дельта-Київ» водієм автотранспортних засобів, загальна сума доходу за період з 21 травня 2019 року по 30 листопада 2019 року становить 28 478,86 грн (а.с.78). Відповідно до довідки від 28 січня 2020 року, [PERSON] з 02 січня 2020 року працює в ТОВ «Логітайм» водієм автотранспортних засобів, оклад згідно штатного розкладу складає 5000,00 грн на місяць (а.с.79). Згідно довідки вищевказаного товариства від 17 липня 2020 року, загальна сума доходу відподача за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року становить 16220,73 грн (а.с.80). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] відомості відсутні (а.с.81). Також суд враховує, що згідно наявної в матеріалах справи медичної документації, відповідачу в грудні 2018 року було проведено хірургічне лікування (а.с.82). При цьому посилання відповідача на надання позивачу довіреності (а.с.83) на розпорядження автомобілем ЗАЗ TF69YO , держаний номерний знак [NUMBER] , який за твердженням відповідача був відчужений позивачем, а кошти від продажу автомобіля використанні нею на власні потреби, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не є предметом розгляду даної справи. Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дитини та матері дитини, а також майновий стан відповідача, в тому числі розмір його заробітної плати, та беручи до уваги, що сума неустойки (пені), заявлена позивачем в розмірі 74 032,00 грн за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості по цим зобов`язанням 67742,02 грн (46403,32 + 21338,70) та стягнення її в заявленому розмірі є непропорційним та значно перевищує збитки, заподіяні одержувачу аліментів внаслідок неотримання грошових коштів, враховуючи, що позивач звернулась про примусове виконання рішення суду на початку грудня 2019 року, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову про стягнення неустойки, з урахуванням матеріального стану відповідача, як це передбачено ч. 2 ст. 196 СК України, - в розмірі 15 000,00 грн, оскільки зазначений розмір штрафної санкції сприятиме виконанню зобов`язань та стимулюватиме боржника до належної поведінки, не позбавляючи фактичної можливості щодо погашення боргу. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена. На підставі викладеного, статтями 91, 182, 196 СК України, ст.ст. 2, 10, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: partial