Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і досягнення дочкою віку двадцяти трьох років у разі продовження до цього віку навчання. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 26 листопада 2007 року рішенням Дубровицькго районного суду шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] залишено проживати разом з матір`ю до досягнення нею повноліття. Рішенням Дубровицького районного суду від 14 листопада 2007 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. проте 30 січня 2017 року дочка [PERSON] , 1999 року народження досягла повноліття, стягнення аліментів на її утримання припинено. З 01 вересня 2016 року і по даний час дочка навчається у Національному університеті "Києво-Могилянська академія" на денній формі навчання за державним замовленням на факультеті гуманітарних наук та є студенткою третього курсу. Термін навчання становить по 28 червня 2020 року включно. Так як форма навчання дочки денна, то це вимагає від неї багато часу на навчання, постійне відвідування лекцій, семінарів, тощо, тому дочка ніде не працює, оскільки увесь час присвячує навчанню. В силу вказаних обставин, відсутність у дочки самостійного заробітку зумовлює її фактичне перебування на її утриманні. Вказані обставини ставлять її у тяжке матеріальне становище, оскільки навчання в університеті потребує значних матеріальних витрат, а саме: коштів на підручники, оплату за проїзд, гуртожиток, харчування, одяг, взуття тощо. Крім того, на її утриманні перебуває їхній спільний син [PERSON] , 2005 року народження, на утримання якого батько не бажає сплачувати аліменти, фінансово ніяк не допомагає. Вона та дочка [PERSON] неодноразово зверталися до відповідача з проханням надати фінансову допомогу у зв`язку з продовженням дочкою навчання, проте на їхні прохання він ніяким чином не реагує, фінансово не допомагає. Відповідач працює прикордонником у державній прикордонній службі - ДПСУ, військова частина [NUMBER] , проблем із здоров`ям не має, інших дітей у відповідача нема. розмір заробітної плати відповідача становить близько 11000 грн. Вважає, що відсутність підстав, які могли б перешкоджати відповідачу сплачувати аліменти та розмір його заробітної плати є достатнім для присудження стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою двадцяти трьох років, у разі продовження навчання до цього віку. Відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить частково відмовити у задоволенні позову, а саме стягувати з нього на утримання повнолітньої дочки аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, а не 1/4 частини, як просить позивач виходячи з наступного. Відповідач вказує, що позовні вимоги частково не визнає і вважає, що зазначені вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі, а факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Як зазначила позивач, вони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 01 березня 2019 року позивачем було подано до нього позов про визначення розміру аліментів у порядку ч. 3 ст. 183 СК України у якому вона просила стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а у разі продовження навчання - до 23 років. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2019 року з нього на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, а саме з 01 березня 2019 року. Крім того, 01 березня 2019 року позивача подала даний позов про стягнення аліментів на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дочкою двадцяти трьох років, у разі продовження навчання до цього віку. Так як позивач звернулася до суду із двома окремими позовами про стягнення аліментів на дітей в яких просить стягувати з нього по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) по кожному з цих позові, то у разі повного задоволення даного позову, в сукупності з нього буде стягуватися 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу). Цей розмір аліментів є завеликим і сплачувати його в повному розмірі він не має можливості. Позивач стверджує, що він працює прикордонником у державній прикордонній службі - ДПСУ, військова частина [NUMBER] , однак його звільнено з військової служби за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту. Отже суд при визначенні розміру аліментів на дитину має врахувати його матеріальний стан, оскільки через звільнення з роботи він істотно погіршився. На даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі. Від сплати аліментів на утримання дітей він не відмовляється, однак розмір аліментів, зазначений позивачем, є завеликим. До початку розгляду справи від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Богельський І.В. позовні вимоги визнали частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Вислухавши відповідача, представника відповідача - адвоката Богельського І.В., дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицькго районного суду Рівненської області від 26 листопада 2007 року було розірвано, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями вказаного рішення суду та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.01.2008 року (а.с.10, 11). Встановлено, що сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 14 листопада 2007 року Дубровицьким районним судом Рівненської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). З довідки №12 від 14.01.2019 року вбачається, що повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , є студенткою 3-го року навчання (денна форма, за державним замовленням; освітній ступінь: бакалавр; спеціальність: "Філологія (українська мова та література)" факультету гуманітарних наук Національного університету "Києво-Могилянська академія" (4 рівень акредитації) ( а.с.12). Встановлено, що дочка [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вказує позивач, відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу дочці, що частково не заперечив і сам відповідач у судовому засіданні. Однак, суд, при визначені розміру аліментів, бере до уваги той факт, що відповідач звільнений з військової служби у ДПСУ військова частина [NUMBER] , що підтверджується записом у військовому квитку (а.с.24-25), а також наявність рішення суду від 22 квітня 2019 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру аліментів в порядку ч. 3 ст. 183 СК України, яким розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] визначено у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.26-27). Крім того, вказана позивачем у своїй заяві обставина, що відповідач на даний час перебуває у 1-му батальйоні на посаді старшини 2-ї гірсько-штурмової роти 128-ї окремої гірсько-штурмової бригади (128 ОГШБр, в/ч [NUMBER] ) не знайшла свого підтвердження у судовому засідання. Будь-яких доказів на підтвердження зазначеного, позивачем не додано, незважаючи на такий обов`язок, що передбачений цивільно-процесуальним законодавством, а саме ст. 81 ЦПК України, де чітко зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, при цьому враховуючи можливість відповідача надавати таку допомогу, суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу) щомісячно. Щодо позовних вимог в частині визначення розміру аліментів не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини. Положеннями ст. 201 СК України не передбачено застосування вимог ст. 182 СК України для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відсилання у ст. 200 СК України до вимог ст. 182 СК України стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів та закріплені ч. 1 ст. 182 СК України. Таким чином, визначення розміру аліментів з урахуванням вказаної позивачем межі такого розміру передбачено нормами СК України, які регулюють обов`язки батьків утримувати неповнолітніх дітей. Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щодо повнолітньої дитини, не підлягають задоволенню. За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ст. 141 СК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved