Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог( а.с. 194, т. 1 ) просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 216303,72 дол. США ( еквівалент 1727725,96 грн.). При цьому посилається на те, що 01.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/5550/114939, за яким він отримав кредит в сумі 81 200 дол. США з строком повернення до 01.08.2027 року, за умови щомісячного часткового погашення. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по кредитному договору, яка станом на 17.02.2012 року становить 216303,72 дол. США( що в гривневому еквіваленті становить 1727725,96 грн.), з них: 81200,00 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 648585,00 грн. ) - заборгованість за кредитом; 45173,13 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 360820,38 грн.) - заборгованість за відсотками; 9077,91 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 72509,80 грн.) - пеня за кредитом; 80852,68 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 645810,78 грн.) - пеня за відсотками. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 21.02.2012 року. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що його довіритель дійсно підписував кредитний договір, заяву на отримання готівки, однак кошти [PERSON] не отримував, оскільки вказані кошти були видані продавцю за договором купівлі-продажу іпотечного майна, для придбання якого укладався кредитний договір. Крім того, просив зменшити розмір пені, оскільки сума штрафних санкцій значно перевищує розмір збитків. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог відносно його довірителя, посилався на те, що відповідно до ст. 559 ЦК України, договір поруки є припиненим. Вислухавши пояснення та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» змінено назву Відкритого акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль». Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль». Судом встановлено, що 01.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/5550/114939, за яким він отримав кредит в сумі 81 200 дол. США, з строком повернення до 01.08.2027 року, за умови щомісячного часткового погашення. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по кредитному договору, яка станом на 17.02.2012 року становить 216303,72 дол. США( що в гривневому еквіваленті становить 1727725,96 грн.), з них: 81200,00 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 648585,00 грн. ) - заборгованість за кредитом; 45173,13 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 360820,38 грн.) - заборгованість за відсотками; 9077,91 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 72509,80 грн.) - пеня за кредитом; 80852,68 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 645810,78 грн.) - пеня за відсотками. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (пункт 9.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 01.08.2027 року (пункти 1.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 01 числа включно кожного місяця для основної заборгованості та процентів за користування кредитом (пункт 5.1 кредитного договору) . Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Судом встановлено, що [PERSON] (а відтак і поручитель) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 01.08.2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 6.5 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 12.02.2008 року вимогу, про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів у тридцяти денний термін від дня отримання вимоги, яку [PERSON]. отримав власноручно 12.12.2008 року. Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. За таких обставин суд застосовуючи норму частини четвертої статті 559 ЦК України, дійшов висновку про те, що строк виконання основного зобов'язання настав 12.03.2008 року. Проте, позивач звернувся до суду з позовною заявою до поручителя 11.02.2009 року, за таких обставин суд приходить до висновку, що порука є припиненою, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя - [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. За клопотання представника відповідача [PERSON] та враховуючи значний розмір пені, суд вважає за можливе зменшити її розмір до 10000,00 дол. США. Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до відомостей про курси валют Національного Банку України станом на 14.10.2014 року вартість 1 дол. США становила 12,951 грн., тому стягненню з відповідача підлягає 146373,13 дол. США ( еквівалент 1895678,41 грн. станом на 14.10.2014), з них: 81200,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 45173,13 дол. США - заборгованість за відсотками; 10 000 дол. США - пеня за кредитом та відсотками.

Outcome: partial