Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

30 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ТОВ "Торговельний дім "Абрикос", треті особи: [PERSON] та Державний реєстратор Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання звільненим з посади, зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.11.2007р. було засновано ТОВ "Торговельний дім "Абрикос", учасниками якого є юридичні особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Група" Тібіді" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Група" Ісконі", із рівними розмірами часток кожного учасника по 23тис.грн, що становить 50% Статутного капіталу. Крім того, позивач та третя особа [PERSON] є учасниками засновників відповідача із належними їм рівними частками у розмірі 50% від статутного капіталу кожної юридичної особи - ТОВ "Група" Тібіді" та ТОВ "Група" Ісконі". Протокольним рішенням засновників, позивача було призначено на посаду директора відповідача. 13 серпня 2009р. позивач вирішив звільнитися із займаної посади директора відповідача, у зв'язку з чим направив заяву про своє звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів товариства на адресу відповідача, третьої особи та його засновників. Але впродовж тривалого часу і до моменту звернення позивача до суду із позовом, відповідач не розглянув заяву позивача про звільнення із посади директора на загальних зборах учасників товариства, не вирішив питання про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про керівника відповідача. Він вважає, що така бездіяльність відповідача порушує його права на вільний вибір роботи та необґрунтовано покладає на нього відповідальність за наслідки господарської діяльності даної юридичної особи. Позивач просив визнати його звільненим із посади директора та зобов'язати Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач багаторазово до суду не з'явився, хоча був повідомлений належним чином . У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень ч.4 ст.169, ст.ст. 224 та 225 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] до суду також не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином, і свого представника до суду також не направила. Представник третьої особи, державний реєстратор, без самостійних вимог на предмет спору до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином, надіслав заперечення на позов та просив розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові докази що у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2007р. Державним реєстратором Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради Іванчишиною М.А. було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Абрикос" (49023, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул.Ростовська, буд.141, код ЄДРПОУ 35543927), номер запису в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 1 224 102 0000 040115, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 № 044453 та копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АД № 234043 від 15.04.2014p.(а.с.6-11). Судом встановлено, що засновниками та учасниками ТОВ "Торговельний дім "Абрикос" є юридичні особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Група" Тібіді" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Група" Ісконі", про що свідчить статут (а.с.13). Для забезпечення діяльності відповідача, за рахунок власних майнових внесків, засновниками ТОВ "Торговельний дім "Абрикос" було сформовано Статутний (складений) капітал у розмірі 46тис.грн. (100%). Розміри часток кожного учасника становлять 23тис.грн, що становить 50% Статутного капіталу, що належить кожному учаснику (а.с.13). У судовому засіданні встановлено, що позивач та третя особа - [PERSON] є учасниками засновників відповідача, з належними їм рівними частками у розмірі 50% від статутного капіталу кожної юридичної особи - ТОВ "Група" Тібіді" та ТОВ "Група" Ісконі". Судом також встановлено, що Рішенням №1 (Протокол №1) засновників (учасників) про створення ТОВ "Торговельний дім "Абрикос" від 20.11.2007р, позивача було призначено на посаду директора даної юридичної особи(а.с.7). На підставі наказу № 1/07 від 21.11.2007р, позивач приступив до виконання своїх обов'язків директора ТОВ "Торговельний дім "Абрикос" (а.с.9). Згідно п.п. «в» п. 12.3. та п. 12.4. Статуту відповідача, до компетенції Зборів Учасників Товариства належить утворення і відкликання виконавчого та інших органів Товариства. Виконавчим органом Товариства є колегіальний (Дирекція) або одноособовий (Директор). Директор призначається зборами Учасників (а.с.15). Відповідно до пункту 12.3. Статуту відповідача, питання зазначене у пункті «в» (утворення та відкликання виконавчого органу Товариства), віднесене до виключної компетенції Загальних зборів Учасників Товариства та не можуть бути передані ними до компетенції виконавчого органу Товариства (а.с.15). Збори Учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні Учасники, які володіють у сукупності більш ніж 60% голосів, про що свідчить копія Статуту (а.с.15). Статтею 99 ЦК України передбачено, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків. Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", згідно зі статтями 41, 60 Закону про господарські товариства загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери (учасники), що мають відповідно до статуту товариства більш як 60% голосів. У зв'язку з цим положення установчих документів товариства, які встановлюють інші правила щодо визначення кворуму, є такими, що суперечать закону і не підлягають застосуванню. Відсутність кворуму на загальних зборах є безумовною підставою для визнання в судовому порядку прийнятих загальними зборами рішень недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства", загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що скликання та проведення Загальних зборів учасників відповідача з питання щодо звільнення позивача з посади директора ТОВ "Торговельний дім "Абрикос", за відсутності кворуму, суперечило б вимогам ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" та Статуту відповідача, оскільки в них мали право приймати участь тільки учасники, яким належить в сукупності 60% голосів. Судом встановлено, що 13.08.2009р. на адресу відповідача, ТОВ "Група" Тібіді", ТОВ "Група" Ісконі" та третьої особи [PERSON], позивач надіслав заяву про своє звільнення з посади директора від 5.08.2009р. та повідомлення про скликання загальних зборів учасників, що підтверджується відповідними копіями конвертів, описів вкладень до цінних листів та квитанцій «Укрпошти» про оплату послуг (а.с.18-19). В судовому засіданні встановлено, що загальні збори відповідача не відбулись за відсутності кворуму та відповідно заяву позивача про звільнення з посади директора розглянуто не було. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39 КЗпП України). На підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Враховуючи зміст приведених норм, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений позивачем про звільнення останнього з посади директора 13.08.2009р, з урахуванням норми ч.1 ст.38 КЗпП, [PERSON] фактично припинив трудові відносини з відповідачем 27.08.2009р. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується доводами представника позивача у судовому засіданні, ніякої відповіді щодо згоди, чи незгоди на звільнення позивача останній не отримав, та після відпрацювання передбачених законодавством двох тижнів, [PERSON] залишив своє місце роботи. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату заробітної плати позивачу, починаючи з дати подання останнім заяви про звільнення та відпрацювання двох тижнів. Також, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що будь-яких претензій матеріального характеру щодо розрахунку при звільненні позивач до відповідача не має. Встановлено, що позивач не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, як керівник ТОВ "Торговельний дім "Абрикос", що порушує його права на вільний вибір роботи та призводить до неправомірного покладення на [PERSON] обов'язків посадової особи відповідача, що підтверджується відповідним витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД № 234043 від 15.04.2014 p. (а.с.10-11). Також, аналізуючи судову практику з вирішення аналогічних спорів, суд доходить висновку, що оскільки законодавцем на працівника покладено обов'язок саме по поданню роботодавцю письмової заяви про звільнення, а не його врученню останньому, то не отримання роботодавцем такої письмової заяви не може свідчити про наявність вини працівника у неналежному повідомленні роботодавця про своє звільнення. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Враховуючи той факт, що позивач не відкликав свою заяву про звільнення з посади директора ТОВ "Торговельний дім "Абрикос", [PERSON] повинен бути звільнений власником або уповноваженим ним органом через два тижні з дня подачі заяви про звільнення. Отже, подана позивачем заява про звільнення з посади директора відповідача, у розумінні закону, свідчить про припинення та розірвання трудового договору [PERSON] з ТОВ "Торговельний дім "Абрикос". Що стосується задоволення вимоги позивача, щодо зобов'язання Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про позивача, то в цій частині позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (далі - Закон), засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Відповідно до ч.ч.1,2ст.19Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних та фізичних осіб - підприємців", у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі. Якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною керівника або осіб, що обираються чи призначаються до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім документів, передбачених частиною першою цієї статті, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи, його виконавчого органу, додатково подає примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначених осіб та/або примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) розпорядчого документа про їх призначення. З урахуванням вище вказаних норм, вбачається, що державним реєстратором здійснюється відповідна реєстраційна дія по внесенню до Єдиного державного реєстру таких змін на підставі документів, вичерпний перелік яких встановлений ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Тобто, позовні вимоги в частині зобов'язання Державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про [PERSON] в графі "ПІБ керівника юридичної особи" та в графі "прізвище, ім'я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі й підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Абрикос" не є такими що підлягають виконанню, оскільки Законом передбачено лише зміну відомостей в ЄДР, а не їх виключення. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позовні вимоги про визнання позивача таким, що звільнений з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Абрикос" (код ЄДРПОУ 35543927) на підставі ст. 38КЗпП, за власним бажанням з 28.08.2009р. підлягають задоволенню, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ч.ч.1,4ст.60ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема - визнання права.

Outcome: partial