Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей та стягнути з нього аліменти на їх утримання, посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. В обґрунтування позову зазначив, що мати дитини [INFO] померла, відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займається, не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо них батьківського піклування, тричі відбував покарання за умисні злочини, має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, є епіднебезпечним. Рішенням виконкому від 17.07.2019 р. його, позивача, призначено опікуном малолітніх дітей, тому враховуючи викладене, в інтересах неповнолітньої дитини, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано Криворізький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надати інформацію щодо наявності судимості, притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності, та Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Протокольною ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що не є небезпечним для своїх дітей, однак доказів на підтвердження даної обставини суду не надав, як і не довів, що проходить на даний час стаціонарне лікування у спеціалізованому закладі охорони здоров`я. Представник третьої особи Виконкому Довгинцівської районної в місті ради Чубінець Т.С. підтримала вимоги позову та з огляду на висновок №8/22-4921 від 12.11.2019 року просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що була подругою померлої [PERSON]. Від [PERSON] не один раз чула, що [PERSON] підіймав на неї руку. Саме [PERSON] заразив [PERSON] та дітей туберкульозом. Знає, що зараз діти перебувають на лікуванні в тубдиспансері. Свідок [PERSON] суду повідомила про те, що з дитинства товаришувала з [PERSON]. Знає від [PERSON] , що [PERSON] останнім часом підіймав на неї руку, був в неадекватному стані. Старший син [PERSON] - [PERSON] , взагалі через [PERSON] втікав з дому та його шукала поліція. [PERSON] розповідала, що [PERSON] , не долікувавшись, повернувся у сім`ю та жив з дітьми та [PERSON] . Про хворобу [PERSON] [PERSON] дізналась від лікарів, коли відчула, що з дітьми щось негаразд. Зараз діти лікуються. Вислухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 18, 20 - копії свідоцтв). Мати дітей, [PERSON] , [INFO] померла (а.с. 17 - копія свідоцтва). Рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 17 липня 2019 року № 246 надано малолітнім дітям статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 22 - копія рішення) та рішенням Виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 17 липня 2019 року № 247 призначено опікуном дітей їх дідуся, [PERSON] (а.с. 23-24 - копія рішення). Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті ЦПК України). Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов`язків надано письмові докази. Так, за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я «Про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків» № 130, виданого 11 червня 2019 року, який дійсний до грудня 2019 року, за рівнем обмеження життєдіяльності [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Є епіднебезпечним (а.с. 26). Відповідно до характеристики Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 94 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, батько дитини [PERSON] не бере участі у вихованні сина, останнім часом долею дитини опікується дідусь [PERSON] , який має добрий вплив на поведінку внука (а.с. 27 За даними інформаційного порталу Національної поліції України та інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС (центрального рівня), [PERSON] неодноразово притягувався як до адміністративної, так і до кримінальної відповідальності (а.с. 35-38). Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 12.11.2019р. № 8/22-4921 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , в інтересах дітей, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування висновку зазначено, що діти з 15 серпня 2019 року перебувають на стаціонарному лікуванні в Комунальному підприємстві "Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання "Фтизіатрія" Дніпропетровської обласної ради". Після взяття малолітніх дітей на первинний облік, [PERSON] , маючи відкриту форму туберкульозу та знаючи про те, що він є епіднебезпечним, приходив до служби у справах дітей та управління праці та соціального захисту населення без медичної маски для з`ясування питання отримання ним виплат на дітей та законності проживання дітей з дідусем, [PERSON] 16.10.2019 р. [PERSON] в телефонному режимі повідомив, що він проти позбавлення його батьківських прав та вказав, що він перебуває на лікуванні в туберкульозному диспансері м. Дніпро. Відповідно до інформації навчального закладу сина [PERSON] , [PERSON] інтересу до навчання дитини не виявляв, батьківські збори не відвідував, належного контролю за поведінкою сина та його ставлення до навчання не забезпечував, надані йому рекомендації по вихованню дитини ігнорував та завжди намагався знайти винних у проблемах [PERSON] серед вчителів та дітей. Всі питання щодо проживання, навчання та лікування дітей вирішували їх дідусь та бабуся. По [ADDRESS] . Кривого Рогу відповідач не проживає, в ході з`ясування стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] встановлено фактичне місце проживання останнього по [ADDRESS] , скарг від сусідів щодо його способу життя не надходило. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях ( постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 752/16443/16-ц), аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав, оскільки наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від належного виховання дітей, свідомої зневаги своїми обов`язками: відповідач не займається вихованням дітей, не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо дітей батьківського піклування, що підтверджується письмовими матеріалами справи та його поясненнями, відповідно до яких дітей він бачив останнього разу майже рік назад. Суд також бере до уваги, що відповідно до показів як позивача, так і свідків, що не спростовано відповідачем, саме [PERSON] піддав загрозі життя та здоров`я своїх дітей, які наразі, завдяки зусиллям саме позивача, перебувають на лікуванні в Комунальному підприємстві "Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання "Фтизіатрія" Дніпропетровської обласної ради". При цьому маючи високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що перешкоджає виконанню батьківських обов`язків та будучи епіднебезпечним, [PERSON] не лише не надав доказів щодо свого лікування та одужання, але й з`явився в судове засідання без захисту (марлевої пов`язки), наражаючи на небезпеку також здоров`я учасників процесу. Зазначене свідчить про байдужість відповідача до оточуючих та впевненості в тому, що він повністю здоровий, що свідчить про викривлене сприйняття ним реального стану свого здоров`я та, відповідно, ставить під загрозу життя та здоров`я дітей в разі їх одуження та повернення до батька. Невизнання позову відповідачем свідчить, на думку суду, не про бажання виправлення своєї поведінки та догляд, в майбутньому, за дітьми, їх утриманням і вихованням, а скоріш про бажання отримання ним виплат на дітей в зв`язку з втратою годувальника (матері), що підтверджується також висновком Виконкому, відповідно до якого відповідач, після взяття дітей на первинний облік, приходив до УПСЗН для з`ясування питання отримання ним виплат на дітей. Доказі на спростування зазначеного відповідачем не надано, як і доказів належного виконання ним батьківських обов`язків. Крім того, згідно частин другої, третьої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частинами першою, другою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, починаючи з дати пред`явлення позову згідно вимог частини першої статті 191 СК України. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідач є інвалідом ІІ групи, судовий збір необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved