Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 21.03.2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003104225 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти на придбання товарів (інкубатор та сепаратор) в загальному розмірі 1221,30 грн. під 12% річних на 12 місяців, із кінцевим строком повернення до 21.03.2014 року. 13.03.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 11038 про стягнення з неї на користь ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" заборгованості у сумі 20501,87 грн. за кредитним договором від 21.03.2013 року, укладеним між нею та ПАТ "ОТП Банк". 24.06.2020 року на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 62410075. Наприкінці вересня 2020 року вона дізналася, що 24.06.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. відкрито вищевказане виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 11038 виданого 13.03.2020 року про стягнення з неї на користь ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" заборгованості у сумі 20501,87 грн. за кредитним договором № 2003104225 від 21.03.2013 року, укладеним з ПАТ "ОТП Банк",\~які складаються\~з:\~простроченої заборгованості\~за сумою\~кредиту в\~розмірі 14602,82\~грн.,\~простроченої заборгованості\~за процентами\~в розмірі\~5899,05\~грн.\~Також стягнуто\~з неї\~плату за\~вчинення виконавчого\~напису нотаріуса\~- 300 грн. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, зокрема, зазначила про відсутність кредитних правовідносин між нею та ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" , водночас виконавчий напис вчинений без належної перевірки безспірності боргу, надання необхідних для вчинення обумовленої нотаріальної дії документів та вчинення виконавчого напису за межами строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 11038, про стягнення з неї заборгованості в розмірі 20801,87 грн. Ухвалою від 30.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 30.10.2020 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області зупинено стягнення в межах виконавчого провадження №62410075, перебуваючого на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В., з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Хари Н.С. від 13.03.2020 року за №11038 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "АЛАНД" заборгованості у сумі 20801,87 грн. до набрання рішенням суду законної сили. 09.12.2020 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. належним чином засвідчену копію виконавчого напису від 13.03.2020 року за №11038 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "АЛАНД" заборгованості у сумі 20801,87 грн. та копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у визначений\~строк відзив\~до суду\~не направив,\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча про\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином,\~тому,\~у відповідності до ст.ст. 280,\~281 ЦПК України,\~за клопотанням позивачки та її представника суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, до суду направила клопотання про розгляд справи в її відсутність з урахуванням фактичних обставин. Третя особа без самостійних вимог приватний виконавець\~виконавчого округу\~Миколаївської області\~Булахевіч С.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи 21.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та позивачкою [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003104225, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти на придбання товарів (інкубатор та сепаратор) в загальному розмірі 1221,30 грн. під 12% річних на 12 місяців, із кінцевим строком повернення до 21.03.2014 року. (а.с. 100-103). 11.03.2020 року представник ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 98). 13.03.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 11038 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" заборгованості у сумі 20501,87 грн. за кредитним договором від 21.03.2013 року, укладеним між позивачкою та ПАТ "ОТП Банк". Також стягнуто з позивачки плату за\~вчинення виконавчого\~напису нотаріуса\~в розмірі 300 грн. (а.с. 16, 32, 77 ). 24.06.2020 року на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. відкрито виконавче провадження № 62410075 (а.с. 35). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. від 28.07.2020 року звернуто стягнення на доходи позивачки [PERSON] (а.с. 36). В судовому засіданні позивачка зазначала, що наприкінці вересня 2020 року вона дізналася про існування виконавчого напису № 11038 від 13.03.2020 року, розмір стягнення та перебування виконавчого напису на примусовому виконанні у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. При цьому, у виконавчому написі № 11038 вчиненому 13.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" заборгованості у сумі 20501,87 грн. за кредитним договором №2003104225 від 21.03.2013 року, укладеним між позивачкою та ПАТ "ОТП\~Банк" не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. Що ж до копії кредитного договору №2003104225\~від 21.03.2013 року та розрахунку суми заборгованості, то вказані документи не є одним із документів, що передбачені п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, який подає стягувач для одержання виконавчого напису за кредитними договорами. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Крім того, позивачка зазначала на те, що існує спір про заборгованість за кредитним договором №2003104225, оскільки вважає, що вона сплатила заборгованість в повному обсязі у строки визначені п. 1.3.1 вказаного кредитного договору. Останній платіж позивачка здійснила 04.11.2013 року, що підтверджується квитанцією № ПН802 (а.с. 11). Після виконання умов кредитного договору [PERSON] звернулася до відділення "ОТП Банк" та 02.12.2013 року отримала довідку про закриття кредитного договору (а.с. 112). Після цього позивачка жодних вимог та претензій щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2003104225\~не отримувала.\~А тому\~вважає,\~що сума вказана у виконавчому написі не відповідає дійсній сумі заборгованості. Разом з тим відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржницею письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання, що позбавило останню як права заперечити проти вчинення виконавчого напису, так і подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем і третьою особою, нотаріусом, під час вчинення виконавчого напису відносно позивачки, не було перевірено розрахунок заборгованості, що надав відповідач, та який категорично не визнається позивачкою. Так, у письмовій вимозі (повідомленні) вих. № 1283 від 23.10.2019 року зазначено, що станом на 23.10.2019 року заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД" складає 20501,87 грн. (а.с. 26). Вказана письмова вимога направлялася за адресою: [ADDRESS] , яка не є ні адресою реєстрації, ні проживання позивачки. В судовому засіданні позивачка стверджувала, що не отримувала письмової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором. Вказані доводи не спростовано відповідачем та не надано суду належних доказів, що підтверджують отримання позивачкою письмової вимоги ТОВ "ФК "АЛАНД" від 23.10.2019 року про погашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. А тому, з урахуванням ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Також у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29.01.2019 року. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 2003104225\~від 21.03.2013 року, який нотаріально не посвідчувався, за відсутності засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Також як слідує із пояснень позивачки, ТОВ "ФК "АЛАНД" не надано приватному нотаріусу підтверджуючих документів щодо переходу права вимоги за кредитним договором від 21.03.2013 року, укладеним між нею та ПАТ "ОТП Банк" до ТОВ "ФК "АЛАНД". Разом з тим, при вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний був встановити початок виникнення у стягувача права вимоги, та перевірити чи не минуло три роки з дня виникнення права вимоги, якщо інший строк давності не передбачено законом. Відповідно до ст. 257-258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та стягнення боргу в межах строку позовної давності. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те,\~що відповідачем\~не надано\~жодних відповідних\~доказів,\~які б\~спростовували ствердження\~позивачки,\~а також\~щодо наявності\~безспірності заборгованості,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~позивачки пред`явлені\~до ТОВ "Фінансова\~компанія "АЛАНД" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірними, а тому позов підлягає задоволенню. Також позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь сплаченого судового збору. Так, відповідно до ч.ч.1,3\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачкою у даній справі, які складаються з суми сплаченого нею судового збору (за подання позову 840,80 грн. та за подання клопотання про забезпечення позову 420,40 грн.) підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачкою та підтверджені відповідними письмовими доказами (а.с. 5, 13, 29). На підставі викладеного,

Outcome: approved