Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір. Відповідно до цього договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 43 700 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 20 серпня 2027 року. Також в забезпечення виконання зобов'язань по поверненню означених кредитних коштів, між позивачем та відповідачем 30 серпня 2007 року було укладено Договір іпотеки № 1288/1-Н (далі - Договір іпотеки) про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS] У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 23.04.2014 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 86 211 доларів США 69 цента, що за курсом 11 грн. 24 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2014 року складає у розмірі 969 665 грн. 99 коп.: де заборгованість за кредитом - 42 895 доларів США 21 центів, що за курсом 11 грн. 24 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2014 року складає у розмірі 482 463 грн. 88 коп.; заборгованість по відмоткам за користування кредитом - 34 253 доларів США 09 центів, що за курсом 11 грн. 24 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2014 року складає у розмірі 385 261 грн. 63 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4 693 доларів США 39 центів, що за курсом 11 грн. 24 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2014 року складає у розмірі 52 788грн. 90 коп., штраф - 4 370 доларів США 00 центів, що за курсом 11 грн. 24 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2014 року складає у розмірі 49 151 грн. 58 коп. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/1288-Н від 30 серпня 2007 року у розмірі 969 665(дев'ятсот шістдесят дев'ять тисяч шістсот шістдесят п'ять) грн. 99 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки за № 1288/1-Н від 30 серпня 2007 року, а саме, нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], та здійснити розподіл судових витрат по даній цивільній справі. 25 вересня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.44). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 29,31, 37) та поштові відправлення які повернулись до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 39, 41, 43), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між Відкритим Акціонерним товариством Комерційний банк «Надра (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1288-Н, відповідно до умов якого ВАТ «КБ «Надра» зобов'язалось надати відповідачеві кредит в розмірі 43 700 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 20 серпня 2027 року (а.с.22-25). Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику обумовлену сторонами грошову суму в розмірі 43 700 доларів США 00 центів. Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за означеним кредитним договором, між позивачем та [PERSON], 30 серпня 2007 року було укладено Договір іпотеки № 1288/1-Н. Відповідно до умов такого договору іпотеки позичальник передав квартиру [ADDRESS] в іпотеку ВАТ КБ «Надра». Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних кредитного договору та договорів поруки, відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, допустили прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість, яка станом на 23.04.2014 року складає 86 211 доларів США 69 цента, що за курсом 11 грн. 24 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2014 року складає у розмірі 969 665 грн. 99 коп.: де заборгованість за кредитом - 42 895 доларів США 21 центів, заборгованість по відмоткам за користування кредитом - 34 253 доларів США 09 центів.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4 693 доларів США 39 центів, штраф - 4 370 доларів США 00 центів. Згідно ч.1 ст.33, ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмету іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до приписів ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідачу, банком направляла досудова вимога про невиконання ним умов договору кредиту, необхідності усунення таких порушень, намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень (а.с.6). Однак відповідач, отримавши таку вимогу на них не відреагував, порушення договору не усунув. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, заборгованість не погашається тривалий час, а також приймаючи до уваги невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом п. 5.1. вищевказаного Договору іпотеки від 30 серпня 2007 передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані повністю або частково (а.с. 18). Також, відповідно до вимог ст.590 ЦК України, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. З укладеного між банком та позичальником (відповідачем по справі) договору іпотеки вбачається, що умовами договору іпотеки передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком предмету іпотеки (п. 5.3. договору). Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором слід звернути стягнення на вказану квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Враховуючи, що згоди між сторонами за договором іпотеки щодо ціни продажу предмета іпотеки не досягнуто, то вона встановлюється за рішенням суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки суб'єкту оціночної діяльності. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved