Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини звернулась [PERSON] На обгрунтування позову зазначає, що за рішенням Острозького районного суду від 31.01.2006 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 100 грн. та посилаючись на те, що 08.07.2017 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з відповідача на утримання сина та стягувати з нього аліменти на свою користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.09.2003 року Розвазькою сільською радою Острозького району, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є сторони по справі. З постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2007 року вбачається, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Попільнянського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист №2-61, виданий Острозьким районним судом Рівненської області 31.01.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 100 грн. щомісячно. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання сина, позивач посилається на те, що 08.07.2017 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Цим Законом було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів є одним з тих випадків, які передбачені ст.192 СК України як підстава для звернення до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів. При цьому суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Попільнянського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист №2-61, виданий Острозьким районним судом Рівненської області 31.01.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 100 грн. щомісячно. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов'язковим до виконання та держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Статтею 2 ЦПК України визначено, що одним з принципів цивільного судочинства є обов'язковість судового рішення. За ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Частиною 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Однією з засад виконавчого провадження є законність та обов'язковість виконання рішень (ст.2 Закону України "Про виконавче провадження"). Отже, під час виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 100 грн. щомісячно, державний виконавець повинен виконувати його точно, не змінюючи його з власної ініціативи. При цьому, суд виходить і з того, що приймаючи Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, законодавцем не визначено, що у разі виконання судового рішення, яке набрало чинності до внесення змін до СК України в цій частині, такі рішення підлягають виконанню з урахуванням мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки жоден інший законодавчий акт такої норми також не містить, то в державного виконавця немає підстав для того, що змінити мінімальний розмір аліментів, які стягуються з боржника з власної ініціативи. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів слід задоволити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі 129-1 Конституції України, ст.80, 180-183, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved