Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» 27.10.2015 року звернувся до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що згідно Генерального договору про надання кредитних послуг №750/1-122 від 23 липня 2008 року відповідачі отримали у ПАТ «Укрсоцбанк» кредит в розмірі 150000,00 грн. зі сплатою процентів в розмірі 19 % річних та відповідно до Додаткової угоди, визначено кінцеву дату погашення кредиту - до 23 липня 2013 року. На забезпечення виконання вказаного договору між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі порушують вимоги договору, у звязку з чим станом на 08 вересня 2014 року утворилась заборгованість за генеральним договором в розмірі 250\~636,82 грн., з яких: по сплаті кредиту 109\~495,22 грн., \~ по сплаті відсотків 95\~352,39 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 10\~946,48 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 8\~693,72 грн., інфляційні витрати за кредитом 14\~672,36 грн., інфляційні витрати за відсотками 11\~476,65 грн. За таких обставин, позивач просив звернути стягнення на предмет\~іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не зявилися, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, пояснень чи заперечень проти позову не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до п. 1 Генерального договору №750/7-122 від 23 липня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав фізичній особі-підприємцю [PERSON] кредит в розмірі 150 000 грн. Надання кредитних послуг за вказаним договором здійснюється протягом періоду з 23 липня 2008 року по 22 липня 2013 року (п.2 Генерального договору) (а.с.7-19) Додатковою угодою №1 до Генерального договору передбачено надання кредиту в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 150\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19 % та комісії в розмірі та в порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів за Генеральним договором, що міститься в додатку 1 до Генерального договору (пункт 2 Додаткової угоди №1, а.с.20-22). Однак відповідач [PERSON] свої зобовязання, передбачені Генеральним договором та додатковими угодами, не виконує належним чином. Станом на 08 вересня 2014 року заборгованість за генеральним договором склала 250\~636,82 грн., з яких: по сплаті кредиту 109\~495,22 грн., по сплаті відсотків 95\~352,39 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 10\~946,48 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 8\~693,72 грн., інфляційні витрати за кредитом 14\~672,36 грн., інфляційні витрати за відсотками 11\~476,65 грн. Також встановлено, що зобовязання відповідача [PERSON] по Генеральному договору були забезпечені іпотечним договором від 23 липня 2008 року, за яким [PERSON] та [PERSON] передали в заставу\~позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної часткової власності, заставною вартістю 188 810 грн. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом СМНО [PERSON] (а.с.29-34). Відповідно до ст. ст. 525,526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобовязанням. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з п. 4.1. Іпотечного договору від 23 липня 2008 року, у разі неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.32). Згідно з п. 4.2. Іпотечного договору, у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором: іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.32). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" передбачається можливість реалізації предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду через продаж на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Так як\~\~відповідач своїх зобов'язань\~по кредитному договору не виконує, позовні вимоги про звернення стягнення\~\~на предмет іпотеки у визначений позивачем спосіб в порядку ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 3759,55 грн. в дольовому порядку в рівних частках, тобто по 1879,76 з кожного відповідача.

Outcome: approved