Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач ПрАТ «УАСК АСКА» 18.09.2017 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просив: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «УАСК АСКА» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 22138,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, позивач ПрАТ «УАСК АСКА» посилається на наступне. Так, 14.05.2016 р. по вул. О. Теліги, 1 у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті якої транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2016 р., винним у вчиненні зазначеної ДТП визнано [PERSON] Пошкоджений з вини [PERSON] автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортного засобу №3345034 від 18.11.2015 р. Випадок було визнано страховою подією та на виконання умов договору страхування, на підставі експертизи та рахунку СТО, ПрАТ «УАСК АСКА» було сплачено страхове відшкодування потерпілому у розмірі 22138,00 грн. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , - [PERSON] на момент ДТП не була застрахована, згідно витягу з бази МТСБУ. Таким чином, посилаючись на вимоги ст.ст. 993, 1166 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач вважає, що до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, яким є відповідач [PERSON] . З цих підстав, ПрАТ «УАСК АСКА» просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 22138,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.09.2017 р. зазначену цивільну справу було передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. Ухвалою суду від 05.10.2017 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.04.2018 р., занесеною до протоколу судового засідання, судом залучено до участі у справі в якості третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна». Ухвалою суду від 21.06.2018 р., занесеною до протоколу судового засідання, судом залучено до участі у справі в якості третьої особи - Моторне (транспортне) страхове бюро України. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28.09.2018 р. зазначену цивільну справу було передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.02.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Представник позивача ПрАТ «УАСК АСКА» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 03.04.2020 р. до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «УАСК АСКА», відповідно до якої представник підтримує заявлені позовні вимоги та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що його цивільно-правова відповідальність, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», згідно Полісу № АІ/5674986 , а тому, належним відповідачем у справі є Страхувальник - ПрАТ «СК «Україна». Представники третіх осіб: ПрАТ «Страхова компанія «Україна», Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи третіх осіб було повідомлено належним чином. Від МТСБУ до суду надійшли письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, у яких представник просить проводити розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, проти чого не заперечував відповідач в судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 14.05.2016 р. о 17 год. 00 хв., по вул. О. Теліги, 1 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується даними довідки № 92132833 про дорожньо-транспортну пригоду. Так, вбачається, що [PERSON] , 14.05.2016 р. о 17 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , по вул. О. Теліги, 1 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2016 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 14.05.2016 р. о 17 год. 00 хв., по вул. О. Теліги, 1 в м. Києві, за участю транспортних засобів: автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] , встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ford», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» було застраховано транспортний засіб «Ford», д.н.з. [NUMBER] , про що свідчить Договір СТД № 3345034 від 18.11.2015 року страхування транспортного засобу за програмою «Прем`єр форте». 16.05.2016 р. до ПрАТ «УАСК «АСКА» звернувся потерпілий із заявою на виплату страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 14.05.2016 р. о 17 год. 00 хв., по вул. О. Теліги, 1 в м. Києві, за участю транспортних засобів: автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до Звіту №11/05/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - автомобіля марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] , складеного 01.06.2016 р. за замовленням ПрАТ «УАСК «АСКА», вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 26726,49 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу складає - 14464,67 грн. Згідно рахунку № А001216 від 23.05.2016 р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОБОТ», вартість ремонту автомобіля марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] , складає 22138,00 грн. Встановлено, що страховиком за договором страхування транспортного засобу № 3345034 від 18.11.2015 р., складено страховий акт №1990/10 від 01.06.2016 р., яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику транспортного засобу - автомобіля марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] (потерпілому) страхового відшкодування, на підставі висновку експертизи та рахунку СТО - ТОВ «АВТОБОТ» № А001216 від 23.05.2016 р. Згідно із страховим актом №1990/10 від 01.06.2016 р. та розрахунком суми страхового відшкодування, складених ПрАТ «УАСК АСКА», розмір страхового відшкодування складає суму 22138,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 11876 від 06.06.2016 р., ПрАТ «УАСК АСКА» перерахувало на користь ТОВ «АВТОБОТ» на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3345034 від 18.11.2015 р., грошові кошти у розмірі 22138,00 грн. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована. Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів 3 дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик особи, яка завдала шкоду. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість особи, що завдала шкоди у передбаченому статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 22138,00 грн., позивач ПрАТ «УАСК АСКА» посилається на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , - [PERSON] на момент ДТП не була застрахована у жодній страховій організації, згідно витягу з бази МТСБУ. Таким чином, посилаючись на вимоги ст.ст. 993, 1166 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач вважає, що до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, яким є відповідач [PERSON] . Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] вказав на те, що його цивільно-правова відповідальність, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», згідно Полісу № АІ/5674986 , а тому, належним відповідачем у справі є Страхувальник - ПрАТ «СК «Україна». Судом встановлено, що згідно полісу № АІ/5674986 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Україна». Строк дії полісу з 23.06.2015 р. до 23.06.2016 р.; ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить - 100 000 грн. 00 коп., за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн. 00 коп., розмір франшизи - 0, забезпечений транспортний засіб «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] . Згідно відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, Поліс № АІ/5674986 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - є недійсним. ПрАТ «СК «Україна» позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 01.07.2015 р. Поняття «договору страхування» закріплено в статті 979 Цивільного кодексу України та в ст. 16 Закону України «Про страхування». Відповідно до зазначених законодавчих актів договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначений у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є:1) предмет договору;2) страховий випадок; 3) розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку;4) розмір страхового платежу і строки його оплати;5) строк договору;6) інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Статтею 55 цього Закону передбачено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Наданий відповідачем страховий поліс № АІ /5674986 від 22.06.2015 р., оформлений в установленому законом порядку, підписаний сторонами договору. В цьому полюсі визначені всі суттєві умови договору, зазначено про сплату страхувальником страхового платежу у сумі 1036 грн. 00 коп. Статтею 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо його не визнано судом недійсним. Відповідно до ст. 998 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про страхування» договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках встановлених ЦК України, тобто договір страхування є чинним до того часу, поки його не буде визнано судом недійсним. Пунктом п.2.1.2. Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що страховики-члени МТСБУ в обов`язковому порядку здійснюють збір та постачання до бази даних МТСБУ такої інформації за формою, встановленою додатком 1 до цього положення. Відомості про укладені та достроково припинені внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та видані до них спецзнаки надаються страховою компанією. Тому невнесення ПрАТ «СК «Україна» інформації про використання полісу до Централізованої бази страхових полісів МТСБУ, що є її обов`язком відповідно до п.2.1.2. Положення, або внесення в Централізовану базу страхових полісів неправдивої інформації, не свідчить про неукладання договору, оскільки факт укладання договору страхування посвідчено полісом № АІ/5674986, що відповідно до закону є формою договору страхування. На час укладення договору страхування, тобто на 22.06.2015, зазначена страхова компанія не була позбавлена права укладати страхові договори. Відповідно наданих позивачем відомостей ПрАТ «СК «Україна» була позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 01.07.2015 р. При цьому, за даними інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої з Міністерства юстиції України, вбачається, що ПрАТ «СК «Україна» припинило свою діяльність, про що внесено 08.08.2019 р. запис за №10651170036015351. Не внесення страховиком (ПрАТ «СК «Україна») страхового полісу № АІ/5674986 до Єдиної бази даних МТСБУ свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків саме страховиком, а не страхувальником [PERSON] . Окрім того, представником позивача не надано суду доказів того, що зазначений правочин є недійсним внаслідок його нікчемності або за рішенням суду він визнаний недійсним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наданий відповідачем поліс № АІ/5674986 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, свідчить про страхування [PERSON] своєї цивільно-правової відповідальності в установленому законом порядку в ПрАТ «СК «Україна». За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Україна». За правилами статті 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", потерпілий мав право на відшкодування шкоди за рахунок страхової компанії. Також, у нього було право на відшкодування йому матеріальної шкоди безпосередньо винною особою - відповідачем тільки у разі, якщо відповідальність останнього не застрахована або якщо розмір оціненої шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, в якій застраховано відповідність винної особи. ПрАТ «УАСК АСКА» у відповідності з договором страхування транспортного засобу №3345034 від 18.11.2015 р., виплатило потерпілому у ДТП, що мала місце 14.05.2016 р. о 17 год. 00 хв., по вул. О. Теліги, 1 в м. Києві, за участю транспортних засобів: автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 22138,00 грн. Вказана сума є меншою від встановленого ліміту відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] № АІ/5674986 . Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду. Викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс 18), відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Законуреалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов`язок з відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування, покладено саме на третю особу ПрАТ «СК «Україна» як страховика відповідача у межах суми страхового відшкодування При цьому, будь-яких доказів того, що позивач за умови відмови у виплаті страхового відшкодування страховою компанією, в якої відповідач застрахував свою відповідальність, в даному випадку це ПрАТ «СК «Україна», звертався до суду з позовом до такої страхової компанії, матеріали справи не містять та таких доказів позивачем за час розгляду справи до суду не надано. А тому, пред`явлений лише до винної особи, в данному випадку [PERSON] , позов про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, є передчасним. За результатами судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «УАСК АСКА» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, є необґрунтованими, з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» і розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, яка становить 50 000 грн. не перевищує збитків, які становлять 22138,00 грн. та були виплачені ПрАТ «УАСК АСКА», а тому суд вважає, що пред`явлення позову виключно до страхувальника [PERSON] суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності та є безпідставним. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed