Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 3 листопада 2015 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки. Вказану спадщину прийняли позивач, як спадкоємець першої черги за законом, який на день смерті проживав з [PERSON], та його племінниця, яка є онукою [PERSON] та відповідачем у справі, на користь якої від спадщини відмовився брат позивача - [PERSON]. Відповідно до рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року за відповідачем визнано право власності в порядку спадкування на одну земельну ділянку. У зв'язку з цим, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просив визнати за ним право власності на іншу земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 35). В матеріалах справи також наявна заява відповідача про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 39). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 3 листопада 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 4 листопада 2015 року серії І-СР № 255329 (а.с. 6). Згідно з довідкою Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 10 травня 2016 року № 178, виданої на підставі погосподарської книги № 2 (особовий рахунок № 117-1) [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] на день смерті проживала разом з позивачем (а.с.9). Позивач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (виданого повторно) від 6 вересня 1988 року серії ІІІ-СР № 2678956, де у графі "мати" вказано "Чернишенко Ніна Миколаївна" (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва, розташовані на території Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, площею 3,3613 га (державний акт на право на земельну ділянку від 31 жовтня 2012 року серії ЯМ № 131582) та площею 3,36 га (державний акт на право приватної власності на землю від 11 липня 2002 року серії ІІІ-ЧР № 051025). У відповідь на запит суду (а.с. 14) листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2017 року (вих. № 182/01-16) (а.с. 21) повідомлено, що після смерті [PERSON] надійшла заява [PERSON] про відмову від спадщини на користь доньки [PERSON] (відповідач) (а.с. 23), а також заяви позивача і відповідача про прийняття спадщини (а.с. 22, 24). Відповідно до рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року у справі № 709/1087/16-ц за відповідачем визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3613 га, розташовану на території Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала [PERSON], яка померла 3 листопада 2015 року, на підставі державного акта на право на земельну ділянку від 31 жовтня 2012 року серії ЯМ № 131582 (а.с. 40). Зі змісту позову вбачається, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з огляду на наявність вказаного судового рішення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 3 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померла [PERSON] заповіт не складала, а позивач, відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Відповідач є спадкоємцем внаслідок відмови спадкоємця першої черги на її користь. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином позивач, який на момент смерті проживав разом зі спадкодавцем, фактично прийняв спадщину, а також подав відповідну заяву про прийняття спадщини. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Судом встановлено, що на час розгляду справи спір між сторонами про поділ спадкового майна відсутній, оскільки відповідач за рішенням суду вже оформила право власності на одну із двух земельних ділянок, що входять до складу спадкового майна, а тому визнала позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved