Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач, КП «Харківські теплові мережі», звернувся до суду із позовом, яким просив суд, з урахуванням уточнень стягнути з відповідача вартість спожитої теплової енергії у приміщенні за адресою [ADDRESS], у розмірі 70258,90 грн. за період з 01.03.2010 р. по 01.10.2015 р., заборгованість по пені у розмірі 21873,37 грн., суму інфляційних втрат за період з 01.03.2013 по 30.04.2015 р. 1098,50 гр., а також три відсотки річних у розмірі 99,35 грн., а всього 93330,12 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.03.2010 року належать приміщення 1-го поверху №12А (дванадцять А), 13-;18 (тринадцять-;-вісімнадцять), загальною площею 123,6 кв.м. в житловому будинку літ "А-9", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП Харківські теплові мережі". Відповідач безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача. 30.03.2015 року представниками КП «Харківські теплові мережі» складено акт обстеження про бездоговірне користування тепловою енергією. В акті обстеження системи теплоспоживання представниками Харківські теплові мережі» зроблено припис про те, що споживач зобов'язаний укласти договір про постачання теплової енергії. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками позивача та житлово-експлуатаційної організації. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Крім того, представником позивача подано клопотання про поновлення строку позовної давності, яким вказала, що про порушення прав позивача дізнались з акту обстеження системи теплопостачання від 30.03.2015 року. Представник відповідача проти позову заперечував, заявив про застосування строку позовної давності. Вислухавши позиції сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позовних вимог у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлових приміщень від 19.03.2010 року належать приміщення 1-го поверху №12А (дванадцять А), 13-;18 (тринадцять-;-вісімнадцять), загальною площею 123,6 кв.м. в житловому будинку літ "А-9", що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказане приміщення обладнано системою централізованого теплопостачання. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Таким чином, на відповідача покладено обов'язок оплачувати вартість наданих послуг теплопостачання. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги теплопостачання за період з 01.03.2010 р. по 01.10.2015 складає 70258,90 грн. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по оплаті вартості наданих послуг, а також пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних на суму заборгованості. Разом з тим, із вказаного розрахунку вбачається, що за вказаний період позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Згідно ч. 3, ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В матеріалах справи є клопотання відповідачів застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки відповідачі подали до суду заяву про застосування строку позовної давності, а клопотання позивача про поновлення строку позовної давності не містить достатніх підстав для того, щоб вважати поважним його пропуск, позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволенню за період березня 2010 року по лютий 2013 року не підлягають, у зв'язку із пропуском позивачем строків позовної давності. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, із розрахунку заборгованості,

Outcome: partial