Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідно до уточнених позовних вимог (а.с. 68-69), позов мотивований тим, що спільні з відповідачем неповнолітні діти проживають з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач, починаючи з травня 2020 року, від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дітей ухиляється, хоча матеріально забезпечений. З 2001 року він є фізичною особою-підприємцем, займається роздрібною торгівлею товарами, щомісячно отримує великий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на дітей. Окрім цього, у відповідача у власності є транспортний засіб марки "MITSUBISHI OUTLANDER", номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, земельна ділянка та квартира. З кожним роком діти дорослішають, та, відповідно, потребують більших матеріальних витрат на своє утримання. Також, діти в силу свого віку, часто хворіють гострими распіраторними захворюваннями, що теж потребує коштів на їх лікування. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сімі у розмірі 10000 грн. на двох дітей, з постійним проведенням індексації згідно чинного законодавства, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до надісланого на адресу суду відзиву на позовну заяву (а.с. 85-88) відповідач позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. на кожну дитину. Відповідач підтверджує, що він є фізичною особою - підприємцем, однак не отримує такий великий дохід як вказує позивач. Так, за перше півріччя 2020 року його чистий дохід склав 65200 грн. Позивачем не надано доказів того, що він може сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Окрім того, твердження позивача, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дітей не відповідає дійсності, оскільки він завжди брав участь в їх утриманні. Також, відповідач залишив проживати позивача з дітьми у квартирі, де вони спільно проживали до розлучення. У даній квартирі залишились меблі, побутова техніка. Понесення позивачем витрат на лікування дітей, відвідування ними гуртків, тощо, є не підтвердженими відповідними доказами і дані витрати відносяться до додаткових витрат на дітей. Зазначив, що обов`язок утримання дітей покладено законом на обох батьків, а не тільки на нього. Житловий будинок, про який зазначає позивач у змінених позовних вимогах, є незавершеним будівництвом. Даний будинок, а також автомобіль позивач має намір поділити, про що подана позовна заява до суду. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась. Представник позивача в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені у заяві про зміну позовних вимог обставини. Зазначила, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки є фізичною особою-підприємцем, отримує дохід. Його хвороба - остерохондроз не є хворобою, що перешкоджає працювати та, відповідно, не є перешкодою для сплати аліментів. Батьки та брати відповідача, хоч і є особами з інвалідністю, однак є працездатними, отримують відповідну пенсію. Офіційного опікунства відповідача щодо даних осіб не встановлено. Один з братів відповідача є підприємцем, отримує дохід, інший з братів отримує пенсію, на ньому зареєстровано транспортний засіб. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, погодився на сплату відповідачем аліментів у розмірі 2500 грн. на кожну дитину. Аліменти у більшому розмірі відповідач платити не може. Відповідно до наданих доказів, розмір доходу відповідача становить 65200 грн., відповідно, місячний розмір доходу становить приблизно 10000 грн. Якщо стягнути з відповідача аліменти у заявленому позивачем розмірі, то розмір аліментів буде дорівнювати його доходу, а то й перевищувати. Відповідачем надано всі докази того, що на його утриманні знаходиться брат. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.12.2019 (а.с. 8) шлюб між сторонами розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.04.2007 Відділом РАЦС Тульчинського районного управління юстиції (а.с. 9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.04.2016 Відділом ДРАЦС Тульчинського районного управління юстиції (а.с. 10). Відповідно до копії довідки голови квартального комітету від 17.08.2020 (а.с. 70) позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають її діти [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження. Згідно виписки із медичної карти від 22.07.2020 (а.с. 37) відповідач хворіє на остерохондроз груднопоперекового відділу хребта. Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя від 23.07.2020 (а.с. 38), відповідач [PERSON] здійснює догляд за батьками [PERSON] , який є пенсіонером, матір`ю [PERSON] , яка є особою з інвалідністю другої групи, та братами [PERSON] та [PERSON] , які також є особами з інвалідністю. Копіями пенсійних посвідчень (а.с. 39-42) підтверджується, що батько позивача [PERSON] є пенсіонером, мати [PERSON] та брат [PERSON] є особами з інвалідністю. Копіями медичних документів (а.с. 57-59, 64) підтверджено, що брат відповідача [PERSON] , 1976 року народження, має ряд захворювань, будучи особою з інвалідністю першої групи, потребує сторонньої допомоги. Інший брат відповідача - [PERSON] , 1986 року народження, також є особою з інвалідністю, потребує сторонньої допомоги, має захворювання (а.с. 60-63). Батько відповідача [PERSON] також має ряд захворювань (а.с. 65-66). Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію № [NUMBER] (а.с. 45) відповідач [PERSON] є фізичною особою - підприємцем. Згідно копії податкової декларації (а.с. 43) та копії довідки ДПС (а.с. 67), відповідач [PERSON] отримав дохід за перше півріччя 2020 року у розмірі 65200 грн. Згідно копій договору купівлі-продажу від 05.09.2006, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 74-79, 90-96) на відповідача зареєстровано квартиру [ADDRESS] та садовий (дачний) будинок по [ADDRESS] . Дане майно є придбаним під час шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч. 3 ст. 51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що діти проживають з матір`ю - позивачем у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховано інтереси дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, розмір його доходу, часткове визнання ним позовних вимог. Суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявність у відповідача інших непрацездатних утриманців - батьків та братів. Копію акту обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя від 23.07.2020 (а.с. 38) суд вважає неналежним доказом того, що відповідач здійснює постійний догляд за батьками та братами. Наявність у відповідача захворювання остерохондрозу суд не вважає хворобою, що позбавляє його можливості працювати. Доказів того, відповідач за станом здоров`я не може працювати суду не надано. Враховуючи дані обставини справи, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В свою чергу, належних та допустимих доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі, зокрема 10000 грн. на двох дітей, як про те просить позивач, останньою не надано. Щодо вимоги позивача про постійне проведення індексації аліментів згідно чинного законодавства, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" у чинній на день ухвалення рішення суду редакції, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Таким чином, законодавством покладено обов`язок щодо проведення індексації аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, на виконавця, а тому, дане питання додатковому вирішенню в судовому порядку не підлягає, оскільки є законодавчо врегульованим. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, позовну заяву пред`явлено до суду 27.05.2020, тому відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial