Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Деснянського районного відділу ДВС про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2001 року. На виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва 26.09.2002 року було видано виконавчий лист № 2-88 про стягнення з позивачки [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 3482,16 грн. та на користь [PERSON] боргу в сумі 4436,63 грн. Державним виконавцем Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шило\~С.М. 05.11.2002 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення про заборону його відчуження, а саме на 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка належить позивачці на праві власності. 01.12.2003 року борг позивачкою сплачений в повному обсязі, що підтверджується витягом з особового рахунку [PERSON] № [NUMBER]. В 2003 році в усному порядку позивачці начальник Деснянського ВДВС повідомив про те, що виконавче провадження буде закрито, а арешт з усього майна буде знятий. Однак на початку 2018 році, під час спроби позивачки прописати дитину в квартирі, стало відомо, що арешт досі накладений. Звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сікорського А.А. позивачці було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 1124000715, згідно якого вбачається, що арешт на належну позивачці частку квартири накладено постановою державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шило\~С.М. від 05.11.2002 року. Позивачка 26.12.2017 року звернулась до відповідача із заявою про скасування арешту, але їй було відмовлено, так як виконавчі документи, боржником за якими є позивачка [PERSON] на виконанні не перебувають та матеріали виконавчого провадження за 2003 рік на даний час знищено. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить звільнити 2/3 частину квартири [ADDRESS] з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шило С.М. від 05.11.2002 року, скасувати дану постанову та стягнути витрати по сплаті судового збору. Під час судового розгляду представником позивача було надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить суд скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шило С.М. від 05.11.2002 року про арешт майна боржника [PERSON] та зняти арешт з об'єкту 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка належить позивачці на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2001 року. В подальшому представник позивача подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність та позивача, підтримує позовні вимоги з урахуванням уточнень та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2001 року. На виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва 26.09.2002 року було видано виконавчий лист № 2-88 про стягнення з позивачки [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 3482,16 грн. та на користь [PERSON] боргу в сумі 4436,63 грн. 05.11.2002 року Державним виконавцем Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шило С.М. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення про заборону його відчуження, а саме на 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка належить позивачці на праві власності. 01.12.2003 року борг позивачкою сплачений в повному обсязі, що підтверджується витягом з особового рахунку [PERSON] № [NUMBER], виданий Відділом утримань з пенсій Управління координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві. В матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 1124000715, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сікорського А.А. за зверненням позивачки, згідно якого вбачається, що арешт на належну позивачці частку квартири накладено постановою державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шило С.М. від 05.11.2002 року. Для вирішення питання щодо скасування арешту позивачка звернулася до відповідача із заявою про звільнення майна з-під арешту, але їй було відмовлено, оскільки згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень боржником за якими є [PERSON] до відділу не надходили та на виконанні не перебувають, а також про те, що виконавче провадження вже знищено, що і змусило позивачку звернутися до суду. Як вбачається з письмових матеріалів справи, постановою державного виконавця Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 05.11.2002 року на 2/3 частину квартири [ADDRESS] був накладений арешт, у зв"язку з невиконанням позивачкою боргових зобов"язань. Під час розгляду справи по суті позивачкою було надано належні письмові докази на підтвердження того, що вона всі боргові зобов"язання за виконавчим провадженням виконала повністю. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв"язку із закінченням виконавчого провадження. Але під час закінчення виконавчого провадження дані вимоги Закону виконані не були, у зв"язку з чим тривалий час питання про скасування арешту не вирішено, що призводить на даний час до порушення прав позивачки, як власника майна. Враховуючи те, що на даний час позивачка не може вільно розпоряджатися своєю власністю, жодних невиконаних боргових зобов"язань, за якими був накладений арешт, немає, підстав для накладення арешту немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved