Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МЬ 703/153/2008 від 08 травня 2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № РМЬ-703/1141/2008 від « 08» травня 2008 року з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження, продажу з прилюдних торгів предмету іпотеки за іпотечним договором № РМЬ-703/153/2008 від « 08» травня 2008 року, а саме: чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] для задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в межах суми заборгованості за кредитним договором № МЬ-703/153/2008 від 08 травня 2008 року в сумі 1 532 479 гривень 90 копійок, що складається із суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі -566 463 гривні 43 копійки, по відсоткам за користування кредитом у розмірі -199 776 гривень 56 копійок, по пені у розмірі та по пені у розмірі 766 23,90 грив. Вказує, що у 2008 році між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є позивач, і [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким [PERSON] отримала у банку 71 750,00 доларів США, а в забезпечення цього договору між банком і [PERSON] був укладений іпотечний договір, до умов якого гр. [PERSON] передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. У 2011 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов вищевказаних договорів до позивачу перейшло право вимоги за вищевказаними договорами. Проте, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала і рішенням суду стягнуте солідарно з неї та [PERSON] суму боргу за кредитним договором у розмірі 3 406 799 грн.. При виконанні рішення суду позивачу стало відомо про те, що відносно ФОП [PERSON] було розпочато процедуру банкрутства і у листопаді 2011 року Господарським судом Харківської області була постановлена ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство ФОБ [PERSON]. У квітні 2012 року вказана постанова господарського суду про визнання [PERSON] апеляційним судом була скасована. Позивачу стало відомо, що в ході проведення процедури банкрутства були зняті іпотечні заборони з майна яке є забезпеченням за кредитним договором боржника [PERSON] та майно було продане гр. [PERSON] ліквідатором фізичної особи-підприємця [PERSON] - [PERSON]. В січні 2012 року [PERSON] передав [PERSON] предмет іпотеки у власність за договором купівлі-продажу, а [PERSON] в свою чергу передав у власність [PERSON] предмет іпотеки за договором дарування квартири. У вересні 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, а отже, власником квартири - предмету іпотеки є [PERSON]. Позивач вважає, що квартира залишається предметом іпотеки, а до особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. На теперішній час заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому позивач має права вимагати звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] проти позову заперечували з тих підстав, що спірна квартира була продана на виконання рішення суду про банкрутство ФОП [PERSON], а тому вона не може бути вилучена у них. Вони є добросовісними набувачами майна. Третя особи про дату і час розгляду справи повідомлені повістками. Але вони в судове засідання не з'явились, що не перешкоджає суду розглянути справу за їх відсутністю. В судовому засіданні встановлене наступне. 08.05.2008 року між ЗАТ «ОТП банк» і [PERSON] був укладений Кредитний договір № МЬ-703/153/2008. В той же день, 08.05.2008 року між ЗАТ «ОТП банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РМЬ -703/153/2008, відповідно до умов якого гр. [PERSON] передала ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Згідно з Кредитним договором Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 71 750 доларів США. 23 вересня 2011 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. та договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТ П Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами. Отже, до позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № МІЛ03/153/2008 від « 08» травня 2008 року та за договором іпотеки №РМЬ-703/153/2008 від « 08» травня 2008 року. Проте, [PERSON] сої зобов'язання за кредитним договором № МЬ-703/153/2008 в зв'язку із чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу. 30 січня 2014 року Комінтернівським районним судом міста Харкова було ухвалено рішення про стягнення боргу у розмірі 3 406 799 грн. і судових витрат. Рішення набрало законної сили і до теперішнього часу боржницею не виконане. 24.11.2011 року Господарським судом Харківської області була постановлена ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство ФОБ [PERSON]. Постановою того ж суду від 22.12.2011 року позичальника [PERSON] було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого [PERSON]. В ході проведення процедури банкрутства були зняті іпотечні заборони з майна яке є забезпеченням за кредитним договором боржника [PERSON] та майно було продане [PERSON] ліквідатором фізичної особи-підприємця [PERSON] - [PERSON]. 12 січня 2012 року [PERSON] передав [PERSON] предмет іпотеки у власність за договором купівлі-продажу, посвідченого Приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований ним в реєстрі за № 122. 27 січня 2012 року [PERSON] передав у власність [PERSON] предмет іпотеки за договором дарування, якій був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 146. Постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 05 квітня 2012 року ухвала Господарського суду Харківської області про визнання ФОБ [PERSON] банкрутом була скасована. Але предмет іпотеки до боржника повернутий не був. 16 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, а отже, власником квартири - предмету іпотеки є [PERSON]. Таким чином, встановлене, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки за кредитним договором, вибула з власності боржниці [PERSON] в процесі ліквідаційної процедури боржника. Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. Згідно зі ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено. З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed