Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1400,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 17 червня 2014 року в період часу з 07 год. 40 хв. по 13 год. 40 хв. за місцем її мешкання за адресою: [ADDRESS] було проведено обшук та вилучення документів та інших доказів. В ході проведення обшуку, [PERSON] заявила слідчому з ОВС першого ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів Базарній І.С., про своє бажання скористатися правовою допомогою свого адвоката [PERSON], на що отримала неправомірну відмову та навіть заборону здійснювати будь-які дзвінки зі свого мобільного телефону. Після того, як адвокат [PERSON] все ж з'явився для представлення інтересів позивача, та знаходився в дверях її квартири, слідча Базарна І.С., почувши, що з'явився адвокат, заборонила їй відчиняти двері, чим порушила передбачене ст. 59 Конституції України право на правову допомогу та ч. 1 ст. 236 Кримінального процесуального кодексу України. Позивач вважає, що її права та свободи були грубо порушені. Під час проведення обшуку в її житловому приміщенні на неї здійснювався психологічний тиск, подія стала стресом. Вона злякалась, зрозуміла, що сама не впорається з своїм хвилюванням та просила надати їй можливість викликати адвоката, однак отримала відмову. Після появи адвоката [PERSON], слідчим була зроблена чітка вказівка не впускати в квартиру сторонніх. В цей момент вона почала панікувати, сильно розхвилювалась, почала метушитись, нервувала, та в цілому перебувала у стані шоку, оскільки зрозуміла, що її права порушуються. У зв'язку з проведенням слідчим ОВС першого ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів Базарною І.С. незаконного обшуку, [PERSON] було понесено витрати, пов'язані зі сплатою послуг за надання юридичної допомоги, пов'язаної з оскарженням дій слідчого та проведенням заходів, щодо повернення вилучених в ході обшуку речей, що склали 1400,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, позивач зазначає, що під час не допуску адвоката в момент проведення слідчої дії їй була заподіяна невідновлювана моральна шкода. Слідчою було неодноразово підвищено на неї тон та в її адресу було висловлено накази-погрози, всі ці факти призвели до отримання нею стресу. В момент обмеження слідчим її права на захист в її психіці відбулися непоправні зміни, оскільки вона втратила довіру до людей, сама стала роздратованою, через що різко погіршились її відносини з друзями та знайомими. В її житті відбулися зміни і в графіку щоденного побуту, вона стала страждати на безсоння, змушена вночі пити снодійне, а вдень засинає під час виконання посадових обов'язків, від чого страждає її фізичне здоров'я, таким чином вона повинна витрачати додаткові зусилля на організацію свого життя. Окрім того, у зв'язку з не допуском адвоката моральної шкоди було заподіяно також її неповнолітньому сину, котрий після зазначених подій став сумніватися добропорядності матері, перестав їй довіряти. Вважає, що зміни в її житті та свідомості її сина, є вже незворотніми, а жодні кошти не повернуть довіру в сім'ї, спокій та впевненість у порядності людей, не відновлять втрачених життєвих зв'язків та не повернуть докладених зусиль на організацію життя. Однак виходячи з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала, їх тривалості, заподіяну моральну шкоду оцінює у розмірі 100 000 грн. Позивач та її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просить справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання відповідачі повідомлялися належним чином, про причини неявки своїх представників суду не повідомили, заяв про розгляд справи у відсутності представників відповідачів до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, прийшов до наступного. В рамках кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР за № 32014160000000060 від 20 березня 2014 року щодо службових осіб ТОВ "Південний електротехнічний завод" за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю. від 05 червня 2014 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 17 червня 2014 року слідчим ОВС першого ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області Базарною І.С. на підставі вищезазначеної ухвали в житловому приміщенні [PERSON] за адресою: [ADDRESS], було проведено обшук та вилучення предметів і документів, про що свідчить протокол обшуку від 17.06.2014 року. Згідно з угодою про надання правової допомоги № 1-17/06/14 [PERSON] доручила представлення її інтересів у кримінальному провадженні № 32014160000000060 адвокату [PERSON] (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № [NUMBER]). Згідно з протоколом обшуку від 17.06.2014 р. обшук проведено без участі захисника (представника) [PERSON] - адвоката [PERSON] Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на правову допомогу. Офіційне тлумачення частини першої статті 59 здійснено Рішенням Конституційного Суду №23-рп/2009 від 30.09.2009 року, відповідно до якого право кожного на правову допомогу треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує. Відповідно до акту фіксації не допуску адвоката при проведенні обшуку від 17 червня 2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] засвідчили факт не допуску адвоката [PERSON] Факт не допуску адвоката також підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та самої [PERSON] Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування шкоди за рахунок держави, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 1176 Цивільного кодексу України передбачено порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового слідства, прокуратури або суду. За змістом ч. 6 цієї статті шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з вимогами п. 4, 5 ч.1 ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. На підставі додаткової угоди № 1-17/06/14 укладеної між [PERSON] та адвокатом [PERSON] гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта склав 8000,00 грн. Зважаючи на те, що в уточненій позовній заяві [PERSON] просить стягнути на її користь 1400 грн., посилаючись на зазначену вище додаткову угоду, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1400,00 грн., оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами 5, 6 ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (із змінами внесеним постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (із змінами внесеним постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року) визначено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (із змінами внесеним постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує всі обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних та моральних страждань позивача, що виразились в моральних переживаннях, яких вона зазнала внаслідок втрати спокою та довіри до органів державної влади, а також у зв'язку втратою життєвих зв'язків та з необхідністю витрачати додаткові зусилля на організацію свого життя, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, вважає, що моральна шкода, завдана позивачу, підлягає частковому відшкодуванню у сумі 500,00 грн. Тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial