Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах Черкаської міської ради до [PERSON], третя особа комунальний заклад «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, про відшкодування витрат на стацонарне лікування. Свої вимоги обґрунтував тим, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. З вироку вбачається, що [PERSON], 21.10.2014 року близько 18.20 год., керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. В.Чорновола від вул. Бидгощська по напрямку до вул. Радянська у м. Черкаси, на перехресті з провул. Гвардійським, рух на якому регулюється світлофором, порушив вимоги п. 8.7.3 г) Правил дорожнього руху України, рухаючись на жовтий сигнал світлофора який забороняє рух, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину вулиці, зліва на право відносно напрямку руху транспортного засобу, та порушив вимоги п. 4.10 Правил дорожнього руху України, здійснивши вихід на проїзну частину із за транспортного засобу, що стояв та обмежував оглядовість, не впевнився у відсутності транспортних засобів, що наближаються. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON], відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2319 від 20.11.2014 року отримав травми, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості та до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. [PERSON] визнаний потерпілим по кримінальному провадженню. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля [NUMBER] [PERSON], а саме п. 8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання тілесних ушкоджень потерпілим [PERSON] середнього ступеня тяжкості. Згідно з листом КЗ „Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги", № 873 від 11.03.2016 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні протягом 10 днів. На лікування [PERSON] медичним закладом витрачено 1859,80 грн. Ця сума станом на день подачі даного позову не відшкодована, що підтверджується листом головного лікаря КЗ „Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" . Просить стягнути з відповідача кошти, які затрачено на лікування потерпілого. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Надав згоду на постановлення заочного рішення. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі ї згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представнкиа позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2015 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. З вироку вбачається, що [PERSON], 21.10.2014 року близько 18.20 год., керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. В.Чорновола від вул. Бидгощська по напрямку до вул. Радянська у м. Черкаси, на перехресті з провул. Гвардійським, рух на якому регулюється світлофором, порушив вимоги п. 8.7.3 г) Правил дорожнього руху України, рухаючись на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину вулиці, зліва на право відносно напрямку руху транспортного засобу, та порушив вимоги п. 4.10 Правил дорожнього руху України, здійснивши вихід на проїзну частину із за транспортного засобу, що стояв та обмежував оглядовість, не впевнився у відсутності транспортних засобів, що наближаються. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отрмав тідесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2319 від 20.11.2014 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості та до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вирок суду набрав чинності. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля [NUMBER] [PERSON], а саме п. 8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання тілесних ушкоджень потерпілим [PERSON] і. Згідно з листом КЗ „Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" № 873 від 11.03.2016 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні протягом 10 днів. На лікування [PERSON] медичним закладом витрачено 1859,80 грн. Статтею 1206 ЦК України передбачено обов'язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно з ч. 3 вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з „Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно з п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, в редакції чинній на день подачі позову - обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до ст. 28 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Пунктом 9.5. Статуту КЗ „Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" Черкаської міської ради від 14.12.2012 передбачено, що фінансування лікарні здійснюється у встановленому порядку за рахунок місцевого бюджету, а також інших джерел не заборонених законодавством України. Відповідно до листа Черкаської міської ради № № 3179-01-21 від 21.03.2016, яка є засновником КЗ „Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги", вбачається, що кошти на відшкодування лікування потерпілої особи у кримінальному провадженні підлягають зарахування до міського бюджету, однак заходів щодо стягнення збитків в судовому порядку орган місцевого самоврядування не вживав. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача кошти затрачені на лікування потерпілого внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, а аткож судовий збір на користь держави.

Outcome: approved