Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах [PERSON] (Позивач) звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить: визнати недійсним договір про надання послуг №0025 від 02.04.2018 року укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Евроконсалтінг України» (відповідач 1); стягнути з відповідача 1 на користь позивача грошові кошти у розмірі 63 000 гривень; визнати недійсним договір про участь згідно з умовами №2125 від 02.04.2018 року, що укладений між Приватним підприємством «АВТЕХ» (відповідач 2) та позивачем; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в мережі Інтернет знайшов оголошення про придбання транспортного засобу «Renault Logan» за дуже вигідною ціною. Звернувшись до менеджера компанії, 02.04.2018 року між відповідачем 1 та позивачем було укладено договір про надання послуг №0025. Також, цього дня було складено Акт обрання техніки, в якому зазначено про придбання позивачем транспортного засобу «Renault Logan» за 112 300 гривень. Згідно з умов договору оплата послуг визначається у відсотковому розмірі , а саме 10,5% від суми позики, зазначеної додатку №1 договору про участь згідно з Умовами між ПП «АВТЕХ» та замовником, сплачується одноразово та складає 63 000 гривень. 02.04.2018 року позивачем було сплачено відповідно до квитанції №5 ПП «Евроконсалтінг Україна» 63 000 гривень по договору №0025. Також, підписано Акт надання послуг від 02.04.2018 року, в якому зазначено, що відповідач 1 виконав належним чином консультаційні та роз'яснювальні послуги та вартість послуг становить 63 000 гривень. Однак, вважає Договір №0025 несправедливим, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 4 та ст. 15 ЗУ «Про захист праві споживачів» позивач, як споживач має право на отримання такої послуги безоплатно, тому укладення договору про надання таких послуг є несправедливою умовою. Метою позивача було придбання в подальшому транспортного засобу, а не укладення іншого договору та отримання позики. Своїми діями відповідач 1 не виконав завдання замовника, а ввів оману для укладення договору №2125. Також, 02.04.2018 року був укладений договір про участь згідно з Умовами №2125 між відповідачем 2 та позивачем з додатками №1,2, відповідно до умов якого, - відповідач 2 зобов'язався вчинити дії щодо надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики), у сумі 600 000 гривень, кількість платежів 180, щомісячний платіж 3333,33 гривень. Однак, при укладенні договору відповідачем 2 порушені вимоги ст.ст. 1046, 1048 ЦК України та не передбачені договором, а саме: одна сторона не передавала іншій стороні грошові кошти як того вимагає законодавство України при ознаках договору позики; позивач через ПП «АВТЕХ» вносить свої кошти та потім їх отримує як безвідсоткову позику; безпроцентна позика надається між фізичними особами, однак тут одна сторона юридична особа; за всіма ознаками він не відповідає вимогам законодавства України договору позики. Також, в акті обрання техніки відповідно до договору №0025 встановлена сума за транспортний засіб 112 300 гривень, а в договору №2125 надається позика на суму 600 000 гривень. Відповідачами по справі була надана неправдива інформація щодо послуги, яку надає компанія та вартості товару, який пропонується споживачам, неправдиве консультування менеджером компанії. Також, однією з важливих обставин введення в оману є факт заниження вартості товару, в яку не враховано платіж в сумі 63 000 грн. в рахунок погашення товару, а є окремим платежем, який називається консультаційною послугою та є одноразовою сплатою за організацію та оформлення договору. Також представником відповідачами є одна особа - [PERSON], фактична адреса відповідачів - [ADDRESS]. З даних обставин можна зробити висновок,що відповідачі вводять в оману споживача, начебто надають послуги по придбанню транспортного засобу, а самі надають консультаційні послуги та позику, без придбання товару тобто транспортного засобу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідачі, у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Про причини своєї неявки не повідомили. 21.06.2018 року представник відповідача ПП «Евроконсалтінг Україна» надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що 02.04.2018 р. Позивач звернувся до ПП «Евроконсалтінг Україна» та уклав Договір про надання послуг№0025 від 02.04.2018 р. відповідно до умов якого Відповідач 1 зобов'язалась надати позивачу систему послуг, спрямованих на отримання безвідсоткового позики на умовах Договору ПП «АВТЕХ» та Додатків до нього. Тобто предметом договору було визначено забезпечення оформлення Договору між ПП «АВТЕХ» та позивачем; надання інформаційно-консультативних, довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі позивача у договірних відносинах, згідно з Договору та Додатків до нього. В оспорюваному договорі відсутнє жодне посилання по те, що метою укладення Договору було отримання позики на придбання транспортного засобу «Renault Logan» вартістю 122 300 гривень. Підприємство не має жодного відношення до оголошення, вказаного у позові, про придбання транспортного засобу, а як наслідок і до складеного Акту обраної техніки, тобто позивач в позові видає бажане за дійсне. В договір про надання послуг №0025 викладені всі істотні умови. Після виконання істотних умов було підписано Акт наданих послуг, що не заперечується позивачем. Тобто, відповідачем 1 жито всі заходи щодо виконання предмету Договору - забезпечено заходи щодо оформлення Договору між Позивачем та ПП «АВТЕХ», надані інформаційні, консультативні, довідкові послуги. Крім того, відповідно до зазначеного Акту від 02.04.2018 року позивач своїм підписом засвідчив, що з приводу ходу виконання,я кості, результату наданих послуг зауважень та претензій н має. Н а момент укладення договір та додатків до них,позивач надав згоду на їх укладення, в яких містяться всі істотні умови, що передбачені нормами ЦК України. За Договором №0025 була передбачена плата, яку добровільно здійснив позивач через установу банку. Посилання позивача, на те, що відповідач 1 зобов'язаний надати позивачу безоплатно інформаційно-консультативні послуги з питань придбання транспортного засобу, є необґрунтованими, оскільки ні про якій автомобіль в Договорі не йде мови та спростовується фактичними обставинами. Підписавши договір сторони погодились з усіма умовами, у зв'язку із чим зобов'язані їх виконувати належним чином. Позивач послуги отримав, а тому відсутні підстави для повернення платежу. Отже, відповідач 1 не порушував вимог п.4 ч.1 ст. 4 та ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, Позивач після того, як отримав необхідну, доступну та своєчасну інформацію про послуги, ознайомився (прочитав) з умовами, безпосередньо з текстом Договору, виявив волевиявлення, що було вільним та відповідало його внутрішній волі, поставив підпис. Поданий позов, свідчить, що позивач шукав виправдання чому зробив таке. Таким чином відсутні підстави для висновку, що правочин укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист споживачів», оскільки надання інформаційних послуг є задекларованим видом діяльності підприємства. Отже, відсутні правові підстави до визнання Договору недійсним. Також, 21.06.2018 року представником відповідача ПП «АВТЕХ» надано письмовий відзив, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив,що в позовній заяві позивач наводить положення, які викладені невірно, із спотвореним змістом, або ж взагалі відсутні в Договорі. В оспорюваному договорі відсутнє жодне посилання про те, що метою укладення договору було отримання позики на придбання транспортного засобу «Renault Logan» вартістю 122 300 гривень. В п.1.5 ст.1 оспорюваного Договору зазначено, що умовами даного договору передбачено лише надання безвідсоткової позики. Придбання будь-якого товару за умовами даного договору не можливе. Відповідно до Додатку №2 відповідач 1 не є банківською установою, яка за дорученням позивача здійснює певні правочини, які сприяють виконанню зобов'язань, взятих сторонами. Відповідач 2 надало послугу з отримання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики). Ознайомившись з договором, позивач прийняв всі його умови, що засвідчив своїм підписом. В Договорі викладені всі його істотні умови отримання безвідсоткової позики, сплати платежів та інше. Умови Договору цілком узгоджуються із діючим законодавством України та обов'язковими для виконання усіма його сторонами. Отже з наведеного слідує, що відсутні правові підстави для визнання недійсним Договору, що укладений у відповідності до вимог чинного законодавства. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до наступних висновків. правилами ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із п.6 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст.4цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору За положеннями ч. 1 п.7 ч. 3, ч. 6 ст.19Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Судом встановлено, що 02.04.2018 року між [PERSON] та ПП «Евроконсалтінг Україна» було укладено Договір про надання послуг №0025 предметом якого є здійснення дій спрямованих на отримання позики, на умовах Договору про участь згідно з умовами з ПП «АТЕХ» та додатків до нього: забезпечити оформлення Договору між ПП «АВТЕХ» та позивачем; надати інформаційно-консультаційні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі позивача, згідно з умовами Договору з ПП «АВТЕХ» та Додатків до нього. Відповідно до п.21. Договору плата послуг здійснюється тільки через банківські установи в національній валюті України, на користь відповідача 1 є договірною, що визначається у відсотковому розмірі, а саме 10,5% від суми позики, зазначеної в Додатку №1 до Договору про участь згідно з умовами між ПП «АВТЕХ» та позивачем, і сплачується одноразово, в день підписання даного Договору, шляхом перерахування 100% оплати на банківський рахунок відповідача 1, що становить 63 000 грн. (а.с.11-13). Згідно з акту обраної техніки за договором № 0025 в результаті укладеного договору [PERSON] повинен був отримати автомобіль марки у відповідності (а.с 14). На виконання умов договору позивач по справі перерахував ПП «Евроконсалтінг Україна» грошові кошти у розмірі 6300,00 гривень, що підтверджується копією акту наданих послуг від 02.04.2018 року (а.с. 16) та копією квитанції № 5 від 02.04.2018 року (а.с.15). Проте, [PERSON] так і не отримав визначений в акті обраної техніки бажаний автомобіль. Також, 02.04.2018 року між [PERSON] та ПП «АВТЕХ» було укладено Договір №2123 про участь згідно з Умовами, у відповідності до якого ПП «АВТЕХ» зобов'язалося за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики), зазначеної в Додатку №1 до даного Договору( а.с. 17-19). Згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. По договору №2123 передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом договору №2123, відповідачу 2 необхідно мати ліцензію. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). У цьому визначенні мета отримання прибутку не є критерієм віднесення операції з фінансовими активами до поняття фінансової послуги, а "мета отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів" стосується лише залучення фінансових активів від інших осіб. Крім того, до визначених у ч. 3 ст.2 Закону України"Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" установ, на діяльність яких не поширюються положення Закону, відповідач не належить. Законом України від 02червня 2011року №3462-VІ«Про внесення змін додеяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3462-VІ) (набрав чинності 08 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст.4Закону №2664-ІІІ та доповнено її пунктом 111, відповідно до якого фінансовими вважаються послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Згідно з п. п. 3, 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 2664-ІІІ фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність з вимогами цього Закону (тобто до 08 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобов'язаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) як уповноважений державний орган 9 жовтня 2012 року розпорядженням № 1676 затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, і передбачили, що діяльність цих груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та (або) послуг. Згідно з п. п. 1.2, 1.5 розділу І Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Ліцензіатом є фінансова установа, яка одержала ліцензію на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Фінансова установа може провадити діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах тільки після отримання ліцензії Нацкомфінпослуг відповідно до цих Ліцензійних умов. Аналогічна позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року справа № 6-2389цс15, від 16 березня 2016 року справа № 6-2629цс16 та від 06 квітня 2016 року справа № 6-2531цс15. Відповідно до ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 227 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.05.2017 р. приватне підприємство «АВТЕХ», ідентифікаційний код 41250533, що знаходиться за адресою 55211, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Павла Тичини, 54/8, будь-яких видів економічної діяльності пов'язаної з наданням будь-яких видів фінансових послуг - не здійснює. Таким чином, судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача 2 для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та суперечить вимогам законодавства. Крім того, згідно із пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 19 Закону «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до пунктів 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Так, позивач у відповідності зі статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів», при укладенні договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», мав право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Таким чином, ПП «Евроконсалтінг Україна», пропонуючи позивачу надання фінансової послуги щодо оформлення договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», укладає групу договорів, при тому, що Позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення договору №0025 (із ПП «Евроконсалтінг Україна) на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів". Вказане підтверджується актом наданих послуг від 02.04.2018 року по договору №0025 між позивачем та ПП «Евроконсалтінг Україна» відповідно до якого зміст виконаних робіт за договором був обмежений виконанням консультаційних та роз'яснювальних послуг (а.с. 16). До того ж розмір отриманих від позивача грошових коштів є неспівмірним в розумінні «консультаційних та роз'яснювальних послуг» та безпідставним у даному випадку, а саме 63000 грн. сплачені згідно квитанції №5 від 0204.2018 року (а.с.15). Відповідно до ч.1ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець,виробник)не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з частиною 2 зазначеної статті умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Оскільки самі по собі послуги, що є предметом договору №0025 позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної, а саме придбання автомобіля. З урахуванням того, що ПП «Евроконсалтінг Україна» не повідомив позивача про відсутність у ПП «АВТЕХ» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі ПП «АВТЕХ», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми, враховуючи, Крім того, оспорювані договори збоку відповідачів ПП «Автотех» та ПП «Евроконсалтінг Україна» були заповнені та підписані однією і тією ж особою - [PERSON] (повне прізвище, ім'я та по-батькові зазначено у акті від 27.03.2018 р.), яка діяла за дорученням №6 від 07.02.2018 року довіреністю з однією метою від імені двох підприємств. Також у договорах та акті приймання виконаних робіт зазначені одна і та ж сама адреса відповідачів - вул. Чкалова, 17 м. Первомайськ Миколаївської області, однак згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, юридичні адреси відповідачів різні та різняться від зазначеної у договорах. Також слід зазначити і на ту обставину, що в укладених з відповдіачем-2 договорах останній зазначений як ПП «Евроконсалтінг Україна», в той же час, на договорах міститься печатка, згідно якої відповідач-2 зазначений як ТОВ «Евроконсалтінг Україна», що є зовсім іншою організаційно-правовою формою підприємства, ніж приватне підприємство. Згідно витягу з ЄДРПОУ за кодом 41792195 зареєстровано Приватне підприємство «Евроконсалтінг Україна», юридична адреса - вул. Красноперекопська, 18, с. Коломіївка, Первомайський район, Миколаївська область, 55207, яке є належним відповідачем у справі (а.с. 9). З огляду на викладені обставини в їх сукупності суд вважає, що діяльність ПП «Автех» та ПП «Евроконсалтінг Україна» щодо укладення оспорюваних позивачем договорів має усі ознаки нечесної підприємницької діяльності. У відповідності до вимог ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. У заявку із вище викладеним,суд приходить до висновку про визнання оспорюваних договорів недійсними. Згідно ч.1 та п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином. Тому, суд вважає,що з відповідача ПП «Евроконсалтінг Україна» підлягає стягненню сума, яка була сплачена позивачем на рахунок ПП «Евроконсалтінг Україна» у розмірі 63 000 гривень. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. виходячи з такого розрахунку: за вимоги немайнового характеру з приводу визнання договорів недійсними - 704,80 грн.; за вимогами майнового характеру з приводу стягнення грошових коштів - 704,80грн.) На підставі викладеного,

Outcome: approved