Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором, що складає 7523 гривні 89 копійок. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 19.12.2006 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у ЗАТ "КБ "ПриватБанк" шляхом видачі їй кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки; проте відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим у неї станом на 31.12.2014 року склалася заборгованість у розмірі 8662 гривні 01 копійка, що складається із: 1484 гривні 49 копійок заборгованість за кредитом; 7177 гривень 52 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень та 334 гривні 47 копійок штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно). Представник позивача вважає, що відповідачка порушила свої договірні зобов'язання, і просить стягнути зазначену суму у судовому порядку. У судове засідання представник позивача не з'явився, згідно поданої заяви, просить розглядати справу за своєї відсутності, на позові наполягає. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просить застосувати відповідно до ст.267 ЦК України позовну давність до вимог позивача, та відмовити у позові з цих підстав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, 19.12.2006 року відповідачка [PERSON], згідно її заяви, отримала кредит у ЗАТ "КБ "ПриватБанк" у розмірі 250 гривень шляхом видачі їй кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а.с.11). Згідно змісту зазначеної заяви, а також п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-17), відповідачка зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом у розмірі 7 % щомісячно від суми заборгованості. Представником позивача суду наданий розрахунок (а.с.7-10), з якого вбачається, що відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим у неї станом на 31.12.2014 року склалася заборгованість у розмірі 8662 гривні 01 копійка, що складається із: 1484 гривні 49 копійок заборгованість за кредитом; 7177 гривень 52 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень та 334 гривні 47 копійок штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно). Доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору та розрахований розмір заборгованості, відповідач суду не надав. Разом з цим, суд погоджується з доводами представника відповідачки щодо спливу позовної давності у спорі. Згідно умов, викладених у заяві позичальника (а.с.11), строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відомостей про строк дії картки, виданої відповідачці, позивач суду не надав. Разом з цим, за звичаями ділового обороту у сфері банківських послуг, строк дії кредитних карток , як правило, не перевищує 3-х років, і суд на підставі ст.7 ЦК України приймає цей строк як строк дії кредитної картки у даній справі, тобто до грудня 2009 року. Відповідно до п.3.1.3 Умов та правила надання банківських послуг (а.с.16), по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії. Ніяких даних про те, що така картка була видана відповідачу після грудня 2009 року, суду не надано. З поданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка здійснила останній платіж по кредиту у червні 2008 року (а.с.7 оборот), після чого ніяких платежів не здійснювала. Позивач звернувся з позовом до суду у лютому 2015 року, тобто більше ніж через 3 роки після закінчення строку дії картки строку дії договору, і так само, більше ніж через 3 роки з моменту вчинення відповідачкою останнього платежу. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, у задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed