Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 23 травня 2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Шлюб було зареєстровано відділом ДРАЦС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 586 від 23 травня 2014 року. Вони мають спільного малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами зіпсувалися, вони не розуміють один одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем, мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На даний час сторони проживають окремо, шлюбні стосунки припинено, не ведуть спільного господарства. Спору щодо поділу майна та спору щодо проживання та виховання малолітнього сина між сторонами немає. Зі слів відповідача, вона проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу недоцільне, тому просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судове засідання позивач не з'явився, подавши 13 квітня 2017 року заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував, наполягав на розірванні шлюбу. У судове засідання відповідач не з'явилась, подавши 20 квітня 2017 року заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] Позивач наполягав на розірванні шлюбу, відповідач проти позову не заперечувала. Згідно з копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 23 травня 2014 року (а.с.8), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 23 травня 2014 року відділом ДРАЦС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 586 від 23 травня 2014 року. Згідно з копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 9 грудня 2014 року, встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу з [PERSON] Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved