Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" (далі позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором (далі позовна заява або позов). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.11.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 001-05022-191111 (далі договір). Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобовязується надати відповідачу кредит у сумі 4548,00 грн. на придбання певного виду майна на умовах, визначених договором. Згідно з п. 2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. Процентна ставка може змінюватися відповідно до умов договору. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,95 % в місяць, п. 2.5 договору. Позивач у позові зазначив, що він виконав взяті на себе зобовязання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у сумі 4548,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 41395712 від 21.11.2011 та рахунок-фактура № ФТ № 2020 від 19.11.2011. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Станом на 11.04.2015 відповідач не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 11.04.2015 за відповідачем по укладеному договору № 001-05022-191111 рахується заборгованість на загальну суму 2838,73 грн., яка складається з: -1863,06 грн. заборгованість за сумою кредиту; -0,08 грн. заборгованість за відсотками; -975,59 грн. заборгованість за комісіями. Позивач у позові просить суд в звязку з невиконанням відповідачем умов договору стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором у розмірі 2838,73 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. Позивач в судове засідання 12.10.2015 не з'явився, в позовній заяві просив справу слухати без присутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання 12.10.2015 не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомленим належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача (довіреність від 10.08.2015, а.с. 61) в судовому засіданні 12.10.2015 заперечила проти позову, пояснила, що відповідач погасив заборгованість перед позивачем. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень представника відповідача, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.11.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 001-05022-191111 (далі договір) (а.с. 3, 4) та отримав кредит у сумі 4548,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 41395712 від 21.11.2011 (а.с. 7) та рахунком-фактурою № ФТ № 2020 від 19.11.2011 (а.с. 5). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підстав для визнання договору недійсним або для висновку про його нікчемність судом на момент розгляду справи не встановлено. А значить на момент розгляду справи договір є дійсним. Дана обставина сторонами не заперечується. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1.1 договору (а.с. 3, 4) Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на наступні цілі: ●на придбання Позичальником майна (послуг)в сумі 4548,00 гривень, далі по тексту "Майно", згідно з переліком, що зазначений в рахунку-фактурі № фк-2020 від 19.11.2011 та Розділі 11 цього Договору, та ●на оплату Кредитору плати за надання Кредиту відповідно до умов цього Договору у розмірі 0,00 гривень, що разом складають повну суму кредиту 4548,00 гривень далі за текстом "Кредит". Факт отримання відповідачем грошових коштів від позивача по договору для придбання певного виду майна підтверджується: 1)рахунком-фактурою № ФТ-2020 від 19.11.2011, де відповідач зазначений як платник (а.с. 5); 2)видатковою накладною № ФТ-15097 від 19.11.2011 (а.с. 5 на звороті), де зазначено, що відповідач отримав майно на загальну суму 4548,00 грн.; 3)меморіальним ордером № 41395712 від 21.11.2011 (а.с. 7), згідно з яким позивач сплатив на користь ТОВ "Фокстрот-Житомир-Трейдинг" грошові кошти в сумі 4 548,00 грн. з призначенням платежу "Сплата за [PERSON], ІД3087202099 в т.ч. ПДВ 758,00 грн. згідно кредитного договору № 001-05022-191111 та рахунку фактури № фк-2020 від 19.11.2011". Згідно з п. 2.3. договору за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки: 0,01\~% річних (а.с. 3, 4). Судом встановлено, що квитанції від 07.03.2013, від 12.02.2013 та від 29.04.2013 (а.с. 54, 55), які відповідач заявою від 25.08.2015 долучив до матеріалів справи, не є свідченням погашення відповідачем його заборгованості перед позивачем по договору, оскільки, як вбачається у вказаних квитанціях в призначенні платежу вказані реквізити іншого кредитного договору, а саме договору № 002-05012-201011, що є свідченням укладення між позивачем та відповідачем ще й іншого кредитного договору, заборгованість по якому не є предметом розгляду у даній справі. А тому вказані квитанції судом при розгляді даної справи не враховуються як такі, що не є належними доказами у даній справі. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 6.1 договору при несвоєчасній сплаті Позичальником Платежів в строки, передбачені цим Договором, Кредитор має право вимагати від Позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України (а.с. 4). Позивачем до позову додано розрахунок ціни позову (а.с. 8), з якого вбачається, що заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 001-05022-191111 від 19.11.2011 становить: -1863,06 грн. заборгованість за сумою кредиту; -0,08 грн. заборгованість за відсотками; -975,59 грн. заборгованість за комісією за РО. Відповідач своїх заперечень проти правильності вказаного розрахунку ціни позову не надав. Надані відповідачем квитанції про здійснення платежів в рахунок заборгованості по договору, як вбачається з розрахунку ціни позову, у вказаному розрахунку позивачем враховані. З огляду на це суд приходить до висновку, що станом на момент розгляду справи загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 2 838,73 грн. З огляду на це, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2015 (а.с. 1). А тому з огляду на фактичне понесення позивачем судових витрат в частині судового збору, що документально підтверджено, а також наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, суд приходить до висновку, що судові витрати в сумі 243,60 грн. підлягають присудженню позивачеві з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved