Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

09 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 травня 2014 року, яке набуло законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року, визнані недійсними прилюдні торги з реалізації належного [PERSON] предмета іпотеки - земельної ділянки площею 0,06 га під [NUMBER] у СК "Таїр" на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, скасований акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах від 27 травня 2013 року та визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна , видане 30 травня 2013 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. та зареєстроване у реєстрі за №1000. Підставою для ухвалення цього рішення суду стало порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження", що спричинило позивачці майнову та моральну шкоду. На придбання земельної ділянки вона витратила 93600 гривень, з яких відповідач повернув їй тільки 70053,75 гривень, залишок коштів в розмірі 23546,25 гривень не відшкодовано. Обґрунтувавши позов посиланнями на ст.ст. 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, зокрема на те, що шкода завдана фізичній особі незаконними діями посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи, позивачка просить суд, стягнути з Державної казначейської служби України на її користь 23546,25 гривень майнової шкоди та 100000,00 гривень моральної шкоди. Відділ ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області направив до суду письмові заперечення проти позову у яких зазначив, що державним виконавцем не було допущено будь-яких неправомірних дій, внаслідок яких позивачці було завдано майнову та моральну шкоду. Після проведення прилюдних торгів на розрахунковий рахунок відділу ДВС позивачкою було сплачено 79569,36 гривень. Після набрання рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від від 22 травня 2014 року законної сили позивачці повернуто 70405,78 гривень, а решта коштів не була їй повернута, оскільки вони вже перераховані до державного бюджету, експерту та торгуючій організації. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, а представник відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області проти задоволення цього позову заперечував. Державна казначейська служба України про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки,її представника та представника відділу ДВС, дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1734/11 про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Банк "Форум" 310342,58 гривень, виданого 24 травня 2011 року Київським районним судом міста Одеси, на прилюдних торгах 13 травня 2013 року ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" продало, а позивачка [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,06 га під [NUMBER] у СК "Таїр" на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області. Згідно з протоколом проведення торгів №10/191/13/І від 13 травня 2013 року переможець торгів [PERSON] мала сплатити: - 79569,36 гривень відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції як оплата вартості лота №5 (придбаного майна); - 9360,00 гривень ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" як винагороду за послуги з реалізації майна, а раніше внесений [PERSON] гарантійний внесок у розмірі 4670,64 гривень залишається ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" як винагорода за надання послуг з реалізації майна. 27 травня 2013 року головним державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області Химич О.М. складено відповідний акт про реалізацію земельної ділянки, а 30 травня 2013 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. видало свідоцтво про право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку, яке зареєстроване у реєстрі за №1000. Але ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07 липня 2011 року було скасовано заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 12 квітня 2011 року, а рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 травня 2014 року, яке набуло законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року, визнані недійсними прилюдні торги з реалізації належного [PERSON] предмета іпотеки - земельної ділянки площею 0,06 га під [NUMBER] у СК "Таїр" на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, скасований акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах від 27 травня 2013 року та визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, видане 30 травня 2013 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. та зареєстроване у реєстрі за №1000. При цьому у мотивувальній частині цього рішення суд першої інстанції, крім іншого, також послався на те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу. Зазначені обставини визнані сторонами у судовому засіданні та ними не спростовувались. Правовідносини по реалізації арештованого майна регулюються Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 жовтня 1999 року №68/5. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції від 15 грудня 1999 року №74/5. Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення). Прилюдні торги від 13 травня 2013 року з реалізації земельної ділянки площею 0,06 га під [NUMBER] у СК "Таїр" на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області визнані недійсними. Суд звертає увагу, що між сторонами деліктні правовідносини не виникали, а цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на торгах договору відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України є реституція - повернення сторін договору до первісного стану. Згідно з ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 ЦК України звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Способом захисту прав є відповідні заходи, які дають об'єктивні підстави позивачеві відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру. Обравши способом захисту права подання позову про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця, сторона позивача в силу ст.10 ЦПК України зобов'язана була довести як фактичну, так й правову підставу своїх вимог. Але з врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що стороною позивача по результатах судового розгляду не доведено той факт, що державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів дійсно були допущені будь-які неправомірні дії, та в саме внаслідок цього позивачці було завдано майнову та моральну шкоду. Крім цього, обраний позивачкою спосіб правового захисту шляхом пред'явлення до позову про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця, не відповідає закріпленим в чинному законодавстві правовим положенням, цей позов не заснований на законі, а тому суд не має правових підстав для його задоволення.

Outcome: dismissed