Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач звернулась в інтересах малолітнього [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позову позивач зазначив, що малолітній [PERSON] , [INFO] , знаходиться в Коростенському міському центрі соціальної підтримки дітей та сім`ї "Віри, Надії, Любові" з 01.06.2020 року. Він вже двічі перебував в закладі, а саме: з 24.07.2017 року по 22.08.2018 року та з 13.03.2019 року по 11.03.2020 року. Малолітній [PERSON] , перебуває на обліку у службі у справах дітей, як дитина, як дитина, яка проживає в сім`ї, у якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини з 10.10.2017 року, а також він перебуває на обліку дітей, які постраждали від жорстокого поводження, а саме фізичного насильства. Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , не працюють, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу. Відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками, протягом тривалого часу фактично ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Тому, на підставі ст.165 Сімейного кодексу України, враховуючи інтереси малолітньої дитини, орган опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області просить позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів на особистий рахунок малолітнього [PERSON] аліменти в розмірі ј частини заробітку щомісячно з кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі, шляхом публікації оголошення на веб -порталі судової влади України. Відповідач [PERSON] подала заяву, де позовні вимоги визнала та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Представник позивача - органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області Стек О.В., в поданій до суду заяві, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити без участі представника. Представник позивача проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечив, про що зазначив у позовній заяві. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.07.2020 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирській області. За клопотанням начальника Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області, малолітнього [PERSON] , [INFO] , поміщено до Коростенського міського центру соціальної підтримки дітей та сім`ї "Віри, Надії, Любові". Як вбачається з клопотання Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області від 01.06.2020 року, стосовно [PERSON] та [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьківських обов`язків). Орган опіки та піклування за місцем проживання відповідачів зробив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , оскільки вони не має постійного місця роботи, зловживає спиртними напоями, про дитину не піклуються, не забезпечують їх продуктами харчування, одягом, належні умовами для проживання не створені, дитина перебуває у державному закладі. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №288 від 08.07.2020 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] Нормами частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За нормами частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до частини 3 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , його підготовку до самостійного життя, не виявляють інтересу до його життя, не забезпечують необхідного утримання та не бажають брати участь у його вихованні і, таким чином, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання малолітнього сина, свідомо нехтують своїми обов`язками. Тому, суд, приймаючи до уваги встановлені обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідачів до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах малолітньої дитини, вважає за необхідне позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом частин 2, 3 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та за правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України, передбачено, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.2 ст.182, ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, приймає до уваги майновий стан відповідача, яка є працездатною особою, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своєї малолітньої дитини, суд дійшов до висновку про можливість стягнення з [PERSON] та [PERSON] на особистий рахунок малолітнього [PERSON] аліменти в розмірі ј частини заробітку щомісячно з кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову, а саме, з 08.10.2020 року, і до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Питання щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд вирішує на підставі вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а саме, вважає за доцільне стягнути з відповідачів судовий збір з урахуванням кількості заявлених вимог позивача, що в загальному розмірі становить 1816 гривень з кожного. Крім того, суд звертає увагу, що частиною 1 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України визначено право матері, батька, які позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved