Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 16.08.2019 року № 2319 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" у розмірі 29 340 грн. 10 коп. за кредитним договором № 002-28614-281212 від 28.12.2012 року, вчинений Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною таким, що не підлягає виконанню. Також у позові просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" на її користь в поряду повернення стягнутого за виконавчим написом від 16.08.2019 року № 2319 грошові кошти у розмірі 24 624,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. 16.08.2019 року був вчинений виконавчий напис № 2319 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" у розмірі 29 340 грн. 10 коп. за кредитним договором № 002-28614-281212 від 28.12.2012 року. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено незаконно, у зв`язку із тим, що у строк до 28.12.2014 року заборгованість за кредитним договором перед ПАТ «Дельта Банк» була повністю погашена позивачем, у якої збереглася частина касових документів, оскільки з часу погашення кредиту минуло понад 6 років. Позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис вчинено із порушенням ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1 глави 16 II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5,оскільки із дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Також позов обґрунтовано порушенням п. 3.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року було відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. до судового засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Згідно інформації МЮУ від 29.01.2021 року нотаріальна діяльність Гамзатової А.А. припинена 01.10.2020 року. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л. до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судовог о розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28.12.2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 002-28614-281212 з лімітом кредитної лінії 13600,00 грн. строком 364 календарних дня. 16.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. був вчинений виконавчий напис № 2319 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" у розмірі 28 840 грн. 10 коп. за кредитним договором № 002-28614-281212 від 28.12.2012 року за період з 09.02.2018 по 14.08.2019. 28.08.2019 директор ТОВ "Росвен Інвест Україна" звернувся з заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А № 2319 від 16.08.2019 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" у розмірі 29 340 грн. 10 коп. 06.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову відкриття виконавчого провадження ВП № 59991422 за виконавчим написом № 2319, вчиненим 16.08.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 29 340 грн. 10 коп. Також винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.10.2019 року. Згідно звіту КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва про здійснені відрахування та виплати щодо [PERSON] за ВП № 59991422 від 19.10.2019 року за період з 01.11.2019 року по 31.12.2020 року утримана сума складає 24 624,31 грн. Нарахована заробітна плата [PERSON] за період з січня 2019 року по грудень 2019 року складає 100 255,57 грн., ПДФО 18 046,00 грн., військовий збір 1 503,85 грн. З січня 2020 року по грудень 2020 року складає 115 098,87 грн., ПДФО 20 717,80 грн., військовий збір 1 726,45 грн., що підтверджується довідками КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва від 31.12.2020 року. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом з тим, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась за період часу з 09.02.2018 року по 14.08.2019 року, про що зазначено у виконавчому написі. Крім того, судом встановлено, що укладений з позивачем кредитний договір № 002-28614-281212 від 28.12.2012 року нотаріально не посвідчений. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вчинення нотаріального напису № 2319 призвело до стягнення заборгованості на користь відповідача, тоді як такий виконавчий напис від 16.08.2019 року № 2319 визнється судом таким, що не підлягає виконанню, тому вимога про повернення стягненого за таким виконавчим написом підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача в поряду повернення стягнутого за виконавчим написом від 16.08.2019 року № 2319 грошові кошти за вирахуванням виконавчого збору у розмірі 21 689,99 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. за подання позовної заяви.

Outcome: partial