Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

04.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності (запис № 56503 у книзі № 76) на Ѕ ідеальну частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та припинити право власності на Ѕ ідеальну частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.07.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, згідно з яким Позивач, у випадку своєї смерті, зобов`язується передати у власність Відповідачу Ѕ ідеальну частку квартири, за адресою: [ADDRESS] . 16.11.2011 р. Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі за текстом - БТІ) проведено помилкову реєстрацію права власності на Ѕ ідеальну частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Реєстрація права власності на Ѕ ідеальну частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] суперечить нормам ЦК України, положенням спадкового договору та законодавству, яке регулювало порядок здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно на момент проведення реєстрації права власності на Ѕ ідеальну частку Квартири за [PERSON] . А тому для захисту свого права та інтересу змушена звернутись до суду. Просить позов задоволити. 26.08.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. 09.09.2020 року [PERSON] , в строк для подання відзиву, визначений ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 26.08.2020р. про відкриття провадження у справі, подав відзив, у якому зазначає, що в повному обсязі визнає вимоги [PERSON] , та вважає, що проведена державна реєстрація за ним права власності на на Ѕ ідеальну частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є технічною помилкою зі сторони БТІ. Представник позивач подав до суду заяву від 09.11.2020р., з якої видно, що він просить справу заслухати у його відсутності, позов підтримує повністю та просить його задоволити, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак у поданому відзиві просив заслухати справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення їх не заперечує, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних та доказів, достатніх для постановлення рішення. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, згідно з яким Позивач, у випадку своєї смерті, зобов`язується передати у власність Відповідачу Ѕ ідеальну частку квартири, за адресою: [ADDRESS] . 16.11.2011 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» проведено помилкову реєстрацію права власності на Ѕ ідеальну частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Проведення такої реєстраційної дії підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №32056302 від 16.11.2011р., наданим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». Відповідно до ч.1 ст.1302 ЦК України: «за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача». Відповідно до ч.1 ст.1307 ЦК України: «на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження». У п. 9 Спадкового договору зазначається, що право власності на Ѕ ідеальної частки квартири переходить до набувача з дня смерті відчужувача. Законодавством, яке регулювало порядок здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно на момент (16.11.2011 року) проведення реєстрації права власності були: Закон України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 16.03.2010 р.); Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.20002 року №7/5 (далі - Тимчасове положення). Відповідно до п.п.2.1, 2.2, 2.3 Тимчасового положення, для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням. У додатку 2 Тимчасового положення встановлено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, серед них: спадковий договір (за наявності свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть чи рішення суду про оголошення особи померлою). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Враховуючи наведені законодавчі, положення суд приходить до висновку, що реєстрація права власності на а Ѕ ідеальну частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] суперечила чинним на той момент законодавчим актам в сфері державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Як зазначає позивач та відповідач, на їхню думку проведення такої державної реєстрації є технічною помилкою зі сторони ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», з такою позицією суд повністю погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Суд приходить до висновку, що позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав виходячи з наступного. Відповідно до п. 74 Постанови ВП ВС від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18): «Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. Чинна редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» замість терміну «запис» вживає термін «відомості». Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачем причини подання позову,

Outcome: approved