Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі відповідач), треті особи [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Відповідно до заповіту [PERSON] від 17 жовтня 2017 року позивач є спадкоємцем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняла спадщину [PERSON] , оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки на неї відсутній правовстановлюючий документ. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити (а.с. 29). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 28). Треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 34-35). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 21 листопада 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Позивач є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22 серпня 1981 року серії [NUMBER] (а.с. 13). При житті [PERSON] , а саме 17 жовтня 2017 року, склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Джулай В.І. та зареєстрований у книзі для запису нотаріальних дій під № 48, відповідно до якого належну йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Лукашівською сільською радою 19 листопада 2002 року земельну ділянку, що розташована в адмінмежах Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, заповів позивачу, а земельну ділянкуна підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого відділом держкомзему у Жашківському районі 12\~жовтня 2011\~року,\~що розташована\~в адміністративних\~межах Кривчунської\~сільської ради,\~заповів [PERSON] \~(а.с.\~7).\~ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 19 листопада 2002 року серії [NUMBER] на праві власності [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 10). Згідно з довідкою Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 29 березня 2019 року № 259 [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з співмешканкою [PERSON] , сином співмешканки [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 11 квітня 2019 року (вих. № 436/01-16) (а.с. 25), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 18), до нотаріальної контори зверталися позивач і третя особа [PERSON] із заявами про прийняття спадщини; видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] (а.с. 26). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 лютого 2019 року (вих. № 69/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 9). Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на неї. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved