Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання їх дітей: [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , мотивуючи вимоги тим, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку кошти на їх утримання не надає, хоча є працездатним та матеріально забезпеченим. Просить стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дітьми повноліття та стягнути понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Шевчук Н.Й., яка діє на підставі ордеру серії ВН № 097603 від 23 квітня 2020 року в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Позивач [PERSON] , подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, провести розгляд справи у її відсутності та у відсутності її захисника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, подав до суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить провести розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Враховуючи заяви сторін, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 23, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , видано 01 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 9). Сторони є батьками [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видано 12 липня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 6), [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видано 16 травня 2013 року виконавчим комітетом Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області (а.с. 7), [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видано 25 листопада 2016 року видано Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 8). Відповідно до довідки № 150, видано виконавчим комітетом Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області від 03 квітня 2020 року, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знаходяться на утриманні позивача [PERSON] (а.с. 10). Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Ненадання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини є підставою для задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких підстав, суд дійшов висновку, що аліменти на користь позивача на утримання дітей слід визначити в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 23 квітня 2020 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 840 грн 80 коп. Крім того, суд стягує на користь позивача з відповідача витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 600 грн, які документально підтверджені (а.с. 11-12). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць. На підставі ст. 141, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, частин 1-3 ст. 183, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, пунктів 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved