Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

13.11.2017 року позивач Приватне акціонерне товариства "Страхова компанія "Уніка" звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 40877,76 грн. та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 13.11.2016 року в м. Одеса на парковці біля ТЦ "Епіцентр" по вул. Ак.Вільямса, 83, відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля "Хюндай" д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "Хонда" д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого вказані транспортні засоби та ще чотири автомобіля отримали механічні пошкодження. Позивачем відповідно до договору страхування власнику автомобіля "Хюндай" д/н [NUMBER] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 140877,76 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС», третя особа відшкодувала позивачу в межах ліміту страхове відшкодування за полісом АЕ/8674468, а саме в розмірі 100000,00 грн. В зв'язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, позивач змушений звернутись з позовом до відповідача до суду за захистом своїх порушених прав. 28.11.2017 року провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до [PERSON], третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС", про відшкодування шкоди відкрито. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача ПрАТ «СК «Уніка» до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку спрощеного провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказах, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи ПрАТ «СГ «ТАС» до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 13.11.2016 року приблизно о 16.10 годин на парковці ТЦ «Епіцентр» по вул. Ак. Вільямса, 83, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «HONDA CROSSTOUR» д/н [NUMBER], рухаючись зі сторони головного входу ТЦ «Епіцентр» у напрямку вул. Ак. Вільямса, на дорозі, де траєкторія руху транспортних засобів перетинається, а черговість проїзду не обумовлена Правилами дорожнього руху, не надав дорогу транспортному засобу марки «HYUNDAI SANTAFE» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого здійснив зіткнення з вищевказаним автомобілем та вчинив наїзд на припарковані транспортні засоби: «MERSEDES-BENZ S280» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], «HYUNDAI MATRIX» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], «SUBARU FORESTER» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], «OPEL ASTRA» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого всі перелічені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К. від 13.12.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України /а.с.16/. Судом досліджено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], з якого вбачається, що власником автомобіля «HYUNDAI SANTAFE» д/н [NUMBER], що був пошкоджений внаслідок ДТП 13.11.2016 року, є [PERSON]. Дата реєстрації транспортного засобу 13.11.2015 року /а.с.13/. Відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО», укладеному між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON], автомобіль «HYUNDAI SANTAFE» д/н [NUMBER], кузов (шасі) № [NUMBER], 2015 року випуску, був застрахований з 02.12.2015 року по 01.12.2016 року /а.с.11-12/. Згідно Звіту №11-020 спеціаліста-автотоварознавця щодо оцінки вартості матеріального збитку, спричиненого в результаті пошкодження автомобіля Hyundai Santa Fe, вартість матеріального збитку, спричиненого в результаті пошкодження в ДТП 13.11.2016 року автомобіля «HYUNDAI SANTAFE» д/н [NUMBER], визначена без втрати товарної вартості, складає 145378,33 грн. /а.с.17-22/. На підставі звернення [PERSON] /а.с.7-8/ позивачем ПрАТ «СК «Уніка» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування з урахуванням франшизи в розмірі 140877,76 грн., що вбачається з платіжного доручення № 043331 від 05.12.2016 року /а.с.23/. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу АЕ/8674468 (страхова сума 100000,00 грн.; франшиза 0 грн.), згідно Єдиної Бази МТСБУ та Довідки №3016328623540204 про дорожньо-транспортну пригоду /а.с.9-10/. В позовній заяві позивач зазначає, що третя особа ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувала позивачу 100000,00 грн. страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved