Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивачка 04.10.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - Страхової компанії «Вусо», за яким просила стягнути з Відповідача на її користь у якості відшкодування завданої мені майнової шкоди 5000 гривень 55 коп.; суму витрат на авто товарознавче дослідження у розмірі 900 гривень; витрати на оплату державного мита у розмірі 551 гривень 21 коп. В обґрунтування позовних вимог відзначила, що 23.07.2015 року в Приморському районі м. Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «ЗАЗ» д.р.н. ВН6031ЕР та «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР (далі - ДТП). ДТП відбулась в результаті порушення водієм транспортного засобу «ЗАЗ» д.р.н. ВН6031ЕР [PERSON] (далі - Відповідач) «Правил дорожнього руху», що підтверджується постановою Приморського суду м. Одеси суду від 06.10.2015 по справі №522/15583/15-п (н.п. 3/522/4216/15). Відповідно до вказаної постанови Відповідач керуючи автомобілем «ЗАЗ» д.р.н. ВН6031ЕР в м. Одеса по пров. Слєпньова здійснив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР під керуванням [PERSON], чим порушив п. 10.5 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. У результаті ДТП автомобілю «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР завдано механічних пошкоджень. Перелік механічних пошкоджень зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.07.2015 року у відношенні громадянина [PERSON] та акті огляду транспортного засобу «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР від 01.10.2015.», тобто позивачці як власнику транспортного засобу завдано майнову шкоду. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 19.10.2015 №56/15: вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР, що зазнав пошкодження 23.07.2015 внаслідок ДТП, складає 16357 гривень 14 коп.; вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР, складає 9604 гривні. Вартість послуги субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] з автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, нанесеному власнику автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР відповідно до акту прийому-передачі виконаних послуг від 16.10.2015 №56/15 складає 900 гривень. Страхове відшкодування у розмірі 8604 гривень було здійснено страховою компанією «Вусо», від якої власник автомобіля «ЗАЗ» д.р.н. ВН6031ЕР [PERSON] мав поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР відповідно до акту виконаних робіт СПД [PERSON] від 03.05.2016 №33390/0 складає 14604 гривень 55 коп.. Таким чином, позивачка вважає, що з урахуванням фактичних витрат на відновлювальний ремонт автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР в розмірі 14604 гривень 55 коп. та відшкодування відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 9604 гривні, завдану Відповідачем майнову шкоду їй відшкодовано не повністю, тобто розмір невідшкодованої майнової шкоди, на думку позивачки, становить 5000 гривень 55 копійок (14604 гривень 55 коп. - 9604 гривень). За вказаних обставин на підставі ст..1166, 1187 ЦК України [PERSON] звернулась до суду з відповідним позовом. У судовому засідання позивачка позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що вартість відновлювального ремонту була оцінена у розмірі 16\~357, 14 грн.. Дійсна вартість ремонту автомобіля склала суму 14\~604, 55 грн.. Оскільки страховою компанією було виплачено кошти на суму 8604 гривень, вона хоче отримати від відповідача різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та дійсними збитками у розмірі 5000, 55 грн.. Зазначила, що було здійснена покупка нової лівої фари та заміна бамперу, вартість даних деталей була включена субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] до оцінки транспортного засобу. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. До суду 28.10.2016 року були надані письмові заперечення (а.с.53-54), згідно з якими позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити у повному обсязі. Вважає, збитки позивачки були компенсовані страховою компанією у повному обсязі, крім того ним особисто також виплачено відповідачці суму франшизи у розмірі 1000 грн., на підтвердження чого надав суду копію розписки від 02.08.2015 року (а.с.54). Просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа представник ПрАТ СК «Вусо» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заперечень суду не надавали. Суд, з урахуванням вимог ст.. 169 ЦПК України, за згодою позивачки, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та представник третьої особи, повідомлених належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши думку осіб, які брали участь у справі, оцінивши в сукупності надані докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.2015 року в Приморському районі м. Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «ЗАЗ» д.р.н. ВН6031ЕР та «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР. ДТП відбулась в результаті порушення водієм транспортного засобу «ЗАЗ» д.р.н. ВН6031ЕР [PERSON] (Відповідач) «Правил дорожнього руху», що підтверджується постановою Приморського суду м. Одеси суду від 06.10.2015 по справі №522/15583/15-п (н.п. 3/522/4216/15). Відповідно до вказаної постанови Відповідач керуючи автомобілем «ЗАЗ» д.р.н. ВН6031ЕР в м. Одеса по пров. Слєпньова здійснив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР під керуванням [PERSON], чим порушив п. 10.5 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.4). У результаті ДТП автомобілю «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР завдано механічних пошкоджень. Перелік механічних пошкоджень зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.07.2015 року у відношенні громадянина [PERSON] та акті огляду транспортного засобу «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР від 01.10.2015.», тобто позивачці як власнику транспортного засобу завдано майнову шкоду. Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 11661168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок, хоч вона шкоди й не заподіювала. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1.07.2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 2231, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно з пунктом 9.1 статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За положеннями пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 19.10.2015 №56/15: вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР, що зазнав пошкодження 23.07.2015 внаслідок ДТП, складає 16357 гривень 14 коп.; вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР, складає 9604 гривні (а.с.7-14). Вартість послуги субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] з автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, нанесеному власнику автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР, відповідно до акту прийому-передачі виконаних послуг від 16.10.2015 №56/15 складає 900 гривень (рахунок фактура №56/15 від 23.09.2015 року (а.с.27-28)). Згідно звіту автотоварознавчого дослідження субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 19.10.2015 №56/15 та розрахунку вартості ремонту №56/15 від 16.10.2016 року, субєктом оціночної діяльності при визначені вартості відновлювального ремонту автомобіля було враховано необхідність заміни пошкоджених деталей транспортного засобу на нові, зокрема, лівої фари та бамперу. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ» д.р.н. ВН6031ЕР [PERSON] була застрахована Страховою компанією «Вусо». 23.02.2016 року ПрАТ СК «Вусо» було прийнято рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування та, як того вимагає Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8604 гривень (платіжне доручення №2696 від 23.02.20.16 року (а.с.30-31), який хоча і не перевищує ліміту відповідальності, проте визначено відповідно до зазначеного Закону та умов договору страхування. На підставі п.12.1 ст.12 та п.37.5 ст. 37 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Згідно розписки від 02.08.2015 року (а.с.54) позивачка отримала від відповідача суму коштів у розмірі 1000 грн. як франшизу. Таким чином, загалом позивачці у якості відшкодування завданих збитків як власниці транспортного засобу «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР, було виплачено суму коштів у розмірі 9\~604, 00 грн.. З акта виконаних робіт №33390/0 від 03.05.2016 року (а.с.29) вбачається, що загальна сума вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Шевролет» д.р.н. ВН9445СР, склав 14\~604 (чотирнадцять тисяч шістсот чотири) грн.. 55 коп.. Тобто сума збитків, які завдані потерпілому в результаті дорожньо-транспортної пригоди і не включені до суми страхової виплати, становить 5000 гривень 55 копійок (14 604 гривень 55 коп. - 9604 гривень). Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо). Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної\~ вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Системний аналіз п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, п. п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень\~ст. 10 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В силу ч.1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача, який є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість розрахованої суми матеріальної шкоди, тому вважає за можливе стягнути на користь позивачки відшкодування шкоди саме у сумі 5\~000 (пять тисяч) гривень 55 коп. Крім того, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог Позивача щодо відшкодування їй витрат, понесених у звязку з проведенням автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, що належить Позивачу, у розмірі 900 грн., підтверджених документально. Суд присуджує з другої сторони понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551(пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп., сплачений нею при зверненні до суду згідно квитанції від 04.10.2016 року (а.с.1). Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved