Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяв про звільнення позовних вимог, зазначали, що 21.01.2012 р. близько 08.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Renault Megane», р.н. [NUMBER], рухаючись на 31 км. автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ у напрямку м. Бориспіль, на території Переяслав - Хмельницького району Київської області, будучи неуважним до навколишньої дорожньої ситуації, не врахувавши дорожні умови, допустив порушення вимог п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху, не обравши у встановлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «Ford E FBD», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у напрямку м. Дніпропетровськ. Автомобіль марки «Renault Megane», р.н. [NUMBER], згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим 09.07.2008 р., належить на праві приватної власності [PERSON] Зазначили, що у результаті ДТП пасажир автомобіля «Ford E FBD», д.н.з. [NUMBER], який на праві приватної власності належать [PERSON] згідно Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві від І7.06.2008 р., [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, у вигляді синців молочних залоз, легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я у вигляді забійно-рваних ран лоба, перенісся, нижньої губи та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, перелому кісток носа, закритого перелому лівої стегнової кістки, згідно даних Довідки епікризу №1943, виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої допомоги від 28.03.2012 р. Водій автомобіля марки «Ford E FBD», р. н.: [NUMBER], [PERSON] в результаті ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому решітчастої кістки в області середніх комірок, яка входить до складу кісток основи черепа, легкі тілесні ушкодження у вигляді кровонапливів на обличчі, забійної рани губи та переломів кісток носа, пошкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді переломів лівої вилиці, зовнішнього краю лівої орбіти, кісток правої гомілки та обох ступенів, згідно даних Довідки виписного епікризу №1952 виданої Київською міською щічною лікарнею швидкої медичної допомоги від 31 січня 2012 року. У позові вказали, що у результаті отриманих травм внаслідок ДТП позивачі стали інвалідами, вимушені проходити відповідний курс лікування для відновлення свого здоров'я, що тягне за собою великих матеріальних затрат. Зокрема, після ДТП, як негативні наслідки: [PERSON] отримав III (третю) групу інвалідності по ураженню опорно-рухового апарату, що підтверджується Довідкою до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА90496, виданою Київським міським центром медико-соціальної експертизи від 18.09.2012 р., а [PERSON] отримала ІІ (другу) групу інвалідності по ураженню опорно-рухового апарату (з 15.10.2012 р. по 01.11.2013 р.), що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА №791161, виданою Київським міським центром медико-соціальної експертизи від 15.10.2013 р., а з 30.10.2013 р. по 01.11.2014 р. - отримала III (третю) групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія АВ №007904, виданою Київським міським центром медико-соціальної експертизи від 30.10.2013 р. Крім того, [INFO] р. від крововиливу в головний мозок померла мати позивачки, [PERSON], яка була жінкою літнього віку і її серце не витримало ситуації, яка була спричинена внаслідок ДТП з її дочкою [PERSON] - [PERSON] та зятем [PERSON], що підтверджується довідкою про причину смерті (до Форми 106/о №140/12, видається до поховання), виданою Київською міською клінічною лікарнею №5 від 19.03.2012 р. та Свідоцтво про смерть [PERSON] Серія [NUMBER], видане Відділом реєстрації смерті в м. Києві від 19.03.2012 р. Втрата близької людини вплинула на психологічний стан та погіршення здоров'я у потерпілої [PERSON] - [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода здійснила негативний та шокуючий вплив на психологічне здоров'я позивачів. Позивачі стали інвалідами на все життя, в них порушений нормальний сон. Позивачка стала роздратованою, не може відновити втрачені сили та повноцінно відпочити, адже весь час відчуває негативні наслідки після ДТП на собі та своєму здоров'ї. Позивачі внаслідок тривалого лікування та наслідків ДТП втратили роботу та стали пенсіонерами. Позивачі витрачають більше грошових коштів на продукти харчування, адже вони не в змозі по стану здоров'я більше їздити на дачу і вирощувати щось, тим більше автомобіля у них вже немає, адже він був пошкоджений в ДТП. Оскільки є пенсіонерами, не можуть відкласти якісь кошти для купівлі нового автомобіля. 16.05.2012 р. вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області в справі №1019/983/12 відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Оскільки на час ДТП за кермом автомобіля марки «Renault Megane», р.н. [NUMBER] був [PERSON], то вважають необхідним відшкодування моральної шкоди за спричинені емоційні та психологічні страждання позивачів, фізичний біль та значну втрату здоров'я, покласти на нього. Розмір завданої моральної шкоди [PERSON] оцінює в 38563 грн. 28 коп., а [PERSON] - [PERSON] - в сумі 100 000 грн.. Загальна сума моральної шкоди, завданої позивачам складає 138 563 грн. 28 коп. Станом на 21.01.2012, тобто на час ДТП, автомобіль, який належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON], яким керував [PERSON], не мав укладеного з будь - якою страховою компанією діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується інформацією з Полісу №АВ/1201740 обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.01.2011 р., який діяв до 19.01.2012 р. За цих підстав відповідачі не мали права експлуатації транспортного засобу в день ДТП і повинні нести відповідальність за завдану матеріальну та моральну шкоду. Вважають, що матеріальні збитки, яких вони зазнали внаслідок ДТП, повинен відшкодувати власник автомобіля марки «Renault Megane», р.н. [NUMBER], тобто відповідач [PERSON] Розмір матеріально збитку, заподіяного автомобілю марки «Ford E FBD», р.н. [NUMBER], відповідно до Висновку №4382/12-54 судового авто-товарознавчого дослідження від 07.06.2012 р., складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, [PERSON], складає 10543 грн. 76 коп. При цьому вартість проведення експертизи склала 2 206,80 грн., яку [PERSON] сплатив відповідно з Актом здачі приймання висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №4382/12-54 від 07.06.2012 р. Крім того, для представництва інтересів позивачів виписали нотаріальні довіреності: [PERSON] - Довіреність ВРП 892894 від 03.04.2012 р., та [PERSON] - [PERSON] - Довіреність ВРН №991637 від 15.04.2012 р., вартість послуг нотаріуса за посвідчення даних довіреностей становить 500 грн. Тривалий проміжок часу позивачі потребували лікування для відновлення втраченого здоров'я, що призвело до значних матеріальних збитків. Кошти на лікування основною мірою надавалися рідними та близькими позивачів, оскільки вони не мали власних заощаджень для задоволення потреб на лікування. Позивач [PERSON] витратив на своє лікування суму 38 563 грн. 28 коп., а [PERSON] -[PERSON] - 39906 грн. 29 коп., що підтверджується копіями відповідних документів: квитанціями, товарними та фіскальними чеками, видатковими накладними, тощо, які має відшкодувати відповідач [PERSON] Згідно Довідки до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА №790496 від 18.09.2012 р. [PERSON] отримав інвалідність III (третьої) групи з ураженням опорно-рухового апарату, а згідно Медичної довідки про проходження періодичного медичного огляду працівник №662 від 29.05.2013 р. він був визнаний непридатним для роботи за професією «електрогазозварника» та втратив роботу за професією в Київенерго Тепло Мережі РТМ «Святошино», а отже втратив постійний заробіток (дохід) у формі заробітної плати, як наслідок втрати його професійної працездатності. 03.07.2013 р. Наказом №1380-к ТРМ його було звільнено з роботи у зв'язку з виявленням невідповідності працівника займаній посаді внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Згідно Довідки до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА №791161 від 15.10.2012 р., [PERSON] - [PERSON] отримала II (другу) групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату та була визнана як непрацездатна, а з 30.10.2013 р. згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серія АВ №0079041 отримала III (третю) групу інвалідності та протипоказаннями роботи з тривалим перебуванням на ногах, нервово психічним навантаженням. Було рекомендовано роботу за фахом зниженого обсягу. До ДТП вона працювала на посаді Головного лікаря Безбородівської амбулаторії при Драбівському райздрав управлінні, проте 20.10.2012 згідно Подання №3 та Наказу №157а була звільнена у у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, внаслідок чого втратила можливість отримувати заробітну плату та утримувати себе самостійно. Відповідач [PERSON] повинен відшкодувати заробіток (дохід), втрачений [PERSON] внаслідок ушкодження її здоров'я, а саме: [PERSON] в сумі 32271 грн. 24 коп. Просили, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на лікування у розмірі 38 563 грн. 28 коп., моральну шкоду в розмірі 38563 грн. 28 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.; а на користь [PERSON] - [PERSON] витрати на лікування у розмірі 41 920 грн. 12 коп., втрачений заробіток (дохід), внаслідок ушкодження здоров'я у розмірі 32 271 грн. 24 коп., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.; та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за послуги нотаріуса у розмірі 500 грн., витрати на послуги експерта у проведенні авто-товарознавчої експертизи - 2206 грн. 80 коп., матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 10543 грн. 76 коп. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, у письмових запереченнях навела наступні підстави. Зазначала, що вона, як власниця автомобіля «Renault Megane», р.н. [NUMBER], в момент скоєння ДТП, не здійснювала діяльність, пов'язану з використанням транспортних засобів (та навіть не знаходилася у автомобілі в цей момент). Відповідач [PERSON] володів та користувався належним їй автомобіль на законних підставах, що виключає можливість притягнення її до відповідальності за заподіяну шкоду внаслідок недбалої поведінки, яка призвела до неправомірного заволодіння транспортним засобом (ч. 4 ст. 1187 ЦКУ). Оскільки ДТП сталося не з її вини, вона не вчиняла жодних протиправних дій, які б могли завдати матеріальної та моральної шкоди позивачам, вважає, що як власник автомобіля на якому було скоєно ДТП, є неналежним відповідачем у цій справі. Промила відмовити у задоволені позову в частині вимог щодо стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.2012 р. близько 08.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Renault Megane», р.н. [NUMBER], рухаючись на 31 км. автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ у напрямку м. Бориспіль, на території Переяслав - Хмельницького району Київської області, будучи неуважним до навколишньої дорожньої ситуації, не врахувавши дорожні умови, допустив порушення вимог п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху, не обравши у встановлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «Ford E FBD», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у напрямку м. Дніпропетровськ. (т.1., а.с. 22) Автомобіль марки «Renault Megane», р.н. [NUMBER], згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим 09.07.2008 р., належить на праві приватної власності [PERSON] Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 16 травня 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі протягом п'яти років без позбавлення права керувати транспортними засобами. (т.1. а.с. 22-24) Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними (ті самі особи (особа) або правонаступники) і об'єктивними (предмет спору, предмет доказування) межами, за якими сторони чи інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом у рішенні в такій справі факти і правовідносини. У результаті ДТП пасажир автомобіля «Ford E FBD», д.н.з. [NUMBER], який на праві приватної власності належать [PERSON] згідно Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві від І7.06.2008 р., [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, у вигляді синців молочних залоз, легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я у вигляді забійно-рваних ран лоба, перенісся, нижньої губи та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, перелому кісток носа, закритого перелому лівої стегнової кістки, згідно даних Довідки епікризу №1943, виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої допомоги від 28.03.2012 р. Водій автомобіля марки «Ford E FBD», р. н.: [NUMBER], [PERSON] в результаті ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому решітчастої кістки в області середніх комірок, яка входить до складу кісток основи черепа, легкі тілесні ушкодження у вигляді кровонапливів на обличчі, забійної рани губи та переломів кісток носа, пошкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді переломів лівої вилиці, зовнішнього краю лівої орбіти, кісток правої гомілки та обох ступенів, згідно даних Довідки виписного епікризу №1952 виданої Київською міською щічною лікарнею швидкої медичної допомоги від 31 січня 2012 року. [PERSON] отримав III (третю) групу інвалідності по ураженню опорно-рухового апарату, що підтверджується Довідкою до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА90496, виданою Київським міським центром медико-соціальної експертизи від 18.09.2012 р. (т.1. а.с. 31) [PERSON] отримала ІІ (другу) групу інвалідності по ураженню опорно-рухового апарату (з 15.10.2012 р. по 01.11.2013 р.), що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА №791161, виданою Київським міським центром медико-соціальної експертизи від 15.10.2013 р., а з 30.10.2013 р. по 01.11.2014 р. - отримала III (третю) групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія АВ №007904, виданою Київським міським центром медико-соціальної експертизи від 30.10.2013 р. Позивач [PERSON] витратив на своє лікування суму 38 563 грн. 28 коп., а [PERSON] -[PERSON] - 39906 грн. 29 коп., що підтверджується копіями відповідних документів: квитанціями, товарними та фіскальними чеками, видатковими накладними, тощо, які має відшкодувати відповідач [PERSON]. Доказами того, що вони потребували значного медичного лікування, з хірургічними тривалими втручаннями, а потім ще й профілактичного медичного супроводу, після отриманих травм внаслідок ДТП, є виписаний епікриз, виписки з медичних карток, медична довідка про проходження періодичного медичного огляду, витяг із історії хвороби стаціонарного хворого та довідка до акта огляду МСЕК. Згідно Довідки до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА №790496 від 18.09.2012 р. [PERSON] отримав інвалідність III (третьої) групи з ураженням опорно-рухового апарату, а згідно Медичної довідки про проходження періодичного медичного огляду працівник №662 від 29.05.2013 р. він був визнаний непридатним для роботи за професією «електрогазозварника» та втратив роботу за професією в Київенерго Тепло Мережі РТМ «Святошино», а отже втратив постійний заробіток (дохід) у формі заробітної плати, як наслідок втрати його професійної працездатності. 03.07.2013 р. Наказом №1380-к ТРМ його було звільнено з роботи у зв'язку з виявленням невідповідності працівника займаній посаді внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Згідно Довідки до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА №791161 від 15.10.2012 р., [PERSON] - [PERSON] отримала II (другу) групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату та була визнана як непрацездатна, а з 30.10.2013 р. згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серія АВ №0079041 отримала III (третю) групу інвалідності та протипоказаннями роботи з тривалим перебуванням на ногах, нервово психічним навантаженням. Було рекомендовано роботу за фахом зниженого обсягу. До ДТП вона працювала на посаді Головного лікаря Безбородівської амбулаторії при Драбівському райздрав управлінні, проте 20.10.2012 згідно Подання №3 та Наказу №157а була звільнена у у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, внаслідок чого втратила можливість отримувати заробітну плату та утримувати себе самостійно. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено що, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. [PERSON] як власниця автомобіля «Renault Megane», р.н. [NUMBER], в момент скоєння ДТП, не здійснювала діяльність, пов'язану з використанням транспортних засобів. Відповідач [PERSON] володів та користувався належним їй автомобіль на законних підставах, що виключає можливість притягнення її до відповідальності за заподіяну шкоду внаслідок недбалої поведінки, яка призвела до неправомірного заволодіння транспортним засобом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] не повинна нести відповідальність за завдання шкоди позивачам. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір матеріально збитку, заподіяного автомобілю марки «Ford E FBD», р.н. [NUMBER], відповідно до Висновку №4382/12-54 судового авто-товарознавчого дослідження від 07.06.2012 р., складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, [PERSON], складає 10543 грн. 76 коп.. При цьому вартість проведення експертизи склала 2206,80 грн., яку [PERSON] сплатив відповідно з Актом здачі приймання висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №4382/12-54 від 07.06.2012 р. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санітарно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] на підставі ст. 1195 ЦК Україниповинен відшкодувати заробіток (дохід), втрачений [PERSON] внаслідок ушкодження її здоров'я, а саме: [PERSON] в сумі 32 271 грн. 24 коп. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення майнової шкоди саме з [PERSON] підлягають задоволення, а саме підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати на лікування в розмірі 38563 грн. 28 коп. та на користь [PERSON] витрати на лікування у розмірі 41 920 грн. 12 коп., втрачений заробіток внаслідок ушкодження здоров»я у розмірі 32 271 грн. 24 коп. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд дійшов про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких особа зазнала внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні чи винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв»язок між протиправної поведінкою та наслідками, що настали. Обставини, які могли викликати моральні страждання, підтверджені матеріалами справи та сторонами не спростовуються. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивача, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивачам внаслідок винних дій відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 38563 грн. 28 коп. та на користь [PERSON] в сумі 65 000 грн., як це передбачено ст. 23, 1167 ЦК України. Шодо позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. У ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України зазначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Згідно роз'яснень у п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". У п. 48 вищевказаної Постанови зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням кількості годин, витрачених на підготування та подання позовної заяви та участі в судових засіданнях, наданих доказів на підтвердження даних обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу та необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивачів витрат на правову допомогу по 5 000 грн. 00 коп. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі ст. ст. 22,23, 1166, 1167, 1195, 1197 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: partial