Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цією заявою, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до закінчення нею навчання у Вищому навчальному закладі "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" до 01 липня 2021 року. Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу без її участі. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Суд відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до копії свідоцтва про народження строни є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.2) та [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4,5). Відповідно до копії договору про навчання №1476 позивач уклала договір з Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" щодо здійснення навчання [PERSON], вартість освітньої послуги складає 37200 грн. (а.с.9). Згідно з довідкою №69 від 10 квітня 2017 року [PERSON] навчається в Вищому навчальному закладі "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" з 12 серпня 2016 року за контрактом на денній формі навчання на 1 курсі. Стипендію не отримує, термін закінчення навчального закладу 01 липня 2021 року (а.с.10). Як видно з копій квитанцій, позивач сплатила за навчання доньки в серпні та листопаді 2016 року та квітні 2017 року всього 9876,6 грн. (а.с.11, 12, 35). Відповідно до копії довідки квартального комітету "Добробут" від 10 квітня 2017 року з позивачем проживають її діти - [PERSON] та [PERSON], які знаходяться на її утриманні (а.с. 13). Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 29 липня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно (а.с. 14-15). Відповідно до копій квитанцій позивач сплатила за проживання доньки в гуртожитку у вересні та грудні 2016 року, а також в квітні 2017 року всього 3000 грн. (а.с. 41, 42, 43). Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку та не спростовані відповідачем. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно зі ст.10 та ст.60 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2016 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд врахував обставини, передбачені ст.182 СК України, та доведені сторонами, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також вищеперераховані інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.19 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на освіту. Відповідно до ст.8 цього ж Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 551, 20 грн..

Outcome: approved