Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся із указаним позовом, який мотивував тим, що відповідач звернувся до позивача із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 10.04.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 10.04.2013 разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 10.12.2018 має заборгованість у розмірі 26907,48 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4054,98 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 7719,17 грн., пені - 13375,83 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1257,50 грн. Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 26907,48 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн. Відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, відповідачем був поданий відзив на позов, у якому останній вважає заявлені до нього вимоги необгрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Заперечення мотивоване тим, що позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами договору та, відповідно, отримання ним «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною картою» та «Тарифів Банку», щоб у сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі між сторонами кредитний договір. Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, додані банком до позовної заяви, не можна вважати складовою частиною нібито укладеного між сторонами договору, оскільки всупереч вимогам статей 207, 1055 ЦК України вони не підписані позичальником. Позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за процентами у заявленому розмірі та щодо стягнення неустойки (пеня, штрафи) є необгрунтованими, оскільки їх розмір визначений документами (Тарифами, Умовами і правилами), що ним не підписані. Теж саме стосується і наданого позивачем у якості доказів витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які не містять підтвердження (підпису) стосовно мого ознайомлення із ними. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Долучені позивачем до матеріалів позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» не містять дати їх прийняття/затвердження, що не може свідчити про те, що під час нібито звернення із заявою від 10 квітня 2013 року, він був ознайомлений саме із долученими до позовної заяви «Умовами та правилами надання банківських послуг». Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між ним та банком договірних відносин та розміру боргу, оскільки за матеріалами позову не доведений факт укладання кредитного договору. З моменту виникнення заборгованості у позивача виникло право на звернення до суду. У листопаді 2015 року позивач почав здійснювати нарахування штрафних санкцій. З огляду на це він вважає за необхідне заявити про сплив строку позовної давності. Крім того, відповідач вважає, що нараховані позивачем штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (а.с.46-48). У відповіді на відзив представник позивача указав, поданої відповідно до ст.179 ЦПК України, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Зкопії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив), що" Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30,00 % на рік), вказано розміри комісій та ш:rрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Зазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. З виписки по картковому рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції. зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операціі). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже, є законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Представник позивача також вважає правомірним одночасне нарахування пені та штрафу, оскільки згідно зі ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Банком здійснено перерахунок заборгованості та повернено нараховані відсотки, штрафні санкції та пеню. Повернення нарахованих процентів, пені та штрафних санкцій врахована в розрахунку заборгованості, решта заборгованості нарахована правомірно та підлягає сплаті. Підстав для застосування позовної давності немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі (а.с.56-62). Представник позивача не з`явився у судове засідання, хоча за його клопотанням судовий розгляд був призначений дистанційно у режимі відеоконференції. Натомість у матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи без його участі, заявлений позов підтримує. Відповідач та його представник також у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечують у повному обсязі. Ураховуючи заяви представників сторін суд визнав за можливе розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Матеріалами справи установлено, що 10.03.2013 [PERSON] із метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 10.04.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10). У вказаній заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "Приватбанку" (а.с.11-26). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 10.12.2018 [PERSON] має заборгованість у розмірі 26907,48 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4054,98 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 7719,17 грн., пені - 13375,83 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1257,50 грн. (а.с.7-9). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", [PERSON] видавалися такі кредитні картки: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 07.2021 року (а.с.100). Із розрахунку заборгованості та виписки по картці відповідача убачається, що відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти на погашення заборгованості, знімав готівку та ін. (а.с.7-9,63-71,94-98). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Дотепер, як випливає із позову, заборгованість за кредитом відповідачем не погашена. Укладений між сторонами кредитний договір від 10.04.2013 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить кінцевого строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином факт порушення відповідачем, взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати кредиту позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, тому заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4054,98 грн. підлягає до стягнення із відповідача. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками, пенею та двох видів штрафів суд зазначає наступне. Як на підставу виникнення договірних відносин позивач посилався на ст.634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач посилається на ст.634 ЦК України, як на підставу виникнення договірних відносин з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. Проценти за користування кредитом та неустойка поділяються на ті, що встановлені законом та ті, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В анкеті-заяві позичальника від 10.04.2013, яку підписав відповідач, процентна ставка не визначена. Також у анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення процентів, пені та штрафів, у т.ч. їх розмір і порядок нарахування, позивач крім власного розрахунку заборгованості, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку, розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua./terms/pages/70/, як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору. Однак, позивачем не надано підтверджень, що саме ці Тарифи Банку, Правила користування платіжною карткою, Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, неустойок (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Погоджуючись із думкою відповідача, викладеною у відзиві на позов, суд вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, із підстав та у розмірах встановлених законом, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не заявляв. Крім того, суд зазначає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. За змістом вказаної норми договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим ПриватБанком у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із даним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Тарифи Банку, Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовому вигляді була обумовлена відповідальності за порушення строків виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені у анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів, пені та відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді неустойки, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають. Тому суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості по відсоткам у сумі 7719,17 грн., пені -13375,83 грн., штрафів на загальну суму 1757,50 грн. За викладених обставин суд не вирішує питання про застосування строку позовної давності, заявленого відповідачем у відзиві на позов. За таких обставин, ураховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням із відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 4054,98 грн. та з відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 4054,98 грн., тобто на 15,1%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 290,07 грн. (1921,00 грн. х 15,1%) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial