Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в інтересах позивача, в якому зазначає, що 31.05.2011 р. між [PERSON] та ПАТ «МОТОР-БАНК» було укладено договір поручительства № 35/11. Відповідно до розділу 3 даного договору поручитель зобов»язується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання боржником ТОВ «ФЕРРО-ВВ» основного зобов»язання, а також відшкодувати витрати, що будуть визначатись на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання основного зобов»язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання основного зобов»язання. 22.05.2013 р. між ПАТ «МОТОР-БАНК», як кредитором та ТОВ «ФЕРРО-ВВ», як позичальником, в рамках генеральної угоди № GEN-3/11 від 31.05.2011 р. було укладено кредитний договір № 04/К/22/13, відповідно до якого ТОВ «ФЕРРО-ВВ» було надано кредит в межах кредитної лінії, в розмірі 2\~500\~000 грн., з кінцевим строком повернення 21.05.2014 р. 21.03.2014 р. додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 04/К/22/13, було зменшено ліміт кредитної лінії до 1\~900\~000 грн. Зазначений кредитний договір та додаткова угода до нього є невід»ємними частинами генеральної угоди, та є останнім кредитним договором, укладеним між ПАТ «МОТОР-БАНК» та ТОВ «ФЕРРО-ВВ». В результаті зменшення кредитного ліміту були внесені зміни до договору поручительства № 35/11, шляхом підписання додаткової угоди (21.03.2014 р.), за умовами якої було змінено визначення кредитного договору, наведеного в розділі 1 договору поручительства, та зазначення розміру загального ліміту на рівні 1\~900\~000 грн. З огляду на вищевикладене договором поручительства на той момент забезпечувалось, фактично, виконання зобов»язань боржника за кредитним договором № 04/К/22/13 від 21.05.2013 р., який був укладений в рамках генеральної угоди № GEN-3/11 від 31.05.2011 р. та розмір кредиту за яким становив 1\~900\~000 грн. Однак, у зв»язку з тим, що договором поруки встановлено строк дії поруки (п.3.2) її слід вважати припиненою, а вимоги, що випливають з укладеного договору такими, що не підлягають задоволенню. Однак, в липні 2014 р. ПАТ «МОТОР-БАНК» звернувся до суду з позовом про солідарне заборгованості за кредитним договором № 04/К/22/13 від 21.05.2013 р., у зв»язку з неналежним виконанням боржником зобов»язань за даним кредитними договором, обґрунтовуючи свої вимоги до позивача, начеб то діючим договором поруки. Посилаючись на ст.ст.251, 252, ч.4 ст.559 ЦК України, за позовом [PERSON] просить суд визнати поруку за договором поручительства № 35/11 від 31 травня 2011 року, укладеним між ПАТ «МОТОР-БАНК» та ним, припиненою з 31 травня 2014 року. Посилаючись на ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України, також просить визнати поруку припиненою, оскільки ПАТ «МОТОР-БАНК» в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за кредитним договором, про що надіслав листа на адресу ТОВ «ФЕРРО-ВВ». Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Представник ПАТ «МОТОР БАНК» подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в процесі розгляду справи заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.37-40). Представник третьої особи ТОВ «ФЕРРО-ВВ» в процесі розгляду справи підтримувала позов, заявлений [PERSON] Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та в процесі розгляду справи представників відповідача та третьої особи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч. 1 ст. 553та ч. 1 ст. 554 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. За правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31.05.2011р. між ПАТ "МОТОР-БАНК" та ТОВ "ФЕРРО-ВВ" була укладена генеральна угода № GEN-3/11, яка регулює загальні засади співпраці між банком та позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності позичальника. Метою цієї генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності позичальника, яка здійснюється відповідно до цієї генеральної угоди шляхом укладення кредитних договорів (а.с.41-46). В забезпечення виконання ТОВ "ФЕРРО-ВВ" умов генеральної угоди № GEN-3/11 від 31.05.2011р. (з усіма чинними кредитними та іншими договорами, які є невід'ємними її частинами, а також з усіма чинними додатками та додатковими угодами до генеральної угоди, які є невід'ємними її частинами) між ПАТ "МОТОР-БАНК" та [PERSON] 31.05.2011р. було укладено договір поручительства № 35/11, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання боржником основного зобов'язання, а також відшкодувати витрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання основного зобов'язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання основного зобов'язання (п. 3.1 договору поручительства) (а.с.57). У випадку невиконання боржником основного зобов'язання, передбаченого кредитним договором, кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання поручителем і відшкодування інших збитків кредитора, обумовлених невиконанням боржником основного зобов'язання, або звернути стягнення на належне йому майно чи грошові кошти відповідно до чинного законодавства України, при цьому строк пред'явлення кредитором такої вимоги до поручителя встановлюється сторонами у термін 3 (три) роки від дня укладення даного договору (п. 3.2 договору поручительства). 22.05.2013р. між ПАТ "МОТОР-БАНК" та ТОВ "ФЕРРО-ВВ" в рамках генеральної угоди № GEN-3/11 від 31.05.2011р. було укладено кредитний договір № 04/К/22/13, відповідно до якого позичальнику було надано грошові кошти у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії в розмірі 2 500 000 грн. на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності та інших умов, викладених у цьому договорі. Кредит надається строком користування до 21.05.2014р. включно (а.с.49-55). Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 21.03.2014 р. до кредитного договору № 04/К/22/13 від 22.05.2013р. було зменшено ліміт кредитної лінії до 1 900 000 грн. (а.с.56). Також, шляхом підписання додаткової угоди № 1 від 21.03.2014р. були внесені зміни до договору поручительства № 35/11 від 31.05.2011р., визначено розмір загального ліміту еквівалентним 1 900 000 грн. (а.с.58). Далі, з матеріалів справи вбачається, що вимога про усунення порушення (погашення заборгованості за кредитним договором) вих. № 14/956 від 29.05.2014р. була направлена ПАТ "МОТОР-БАНК" [PERSON] 30.05.2014р., що підтверджується копіями вимоги, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, реєстру на відправлення рекомендованих листів по ПАТ "МОТОР-БАНК" (а.с.64, 65, 66). Як вбачається з вказаної вимоги від 29.05.2014р., банк вимагав погасити заборгованість за кредитним договором № 04/К/22/13 від 22.05.2013р. станом на 27.05.2014р. в сумі 2 002 072,85 грн., а саме: 1 900 000 грн. - заборгованість за кредитом; 92 204,39 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 7 137,46 грн. - пеня; 2 731,00 грн. - заборгованість за простроченою комісією. Вказану вимогу [PERSON] отримав 02.06.2014р. (а.с.65). 27.06.2014р. позивач направив Голові правління ПАТ "МОТОР-БАНК" лист від 26.06.2014р., в якому зазначав, що, отримавши вимогу Банку про усунення порушення та погашення заборгованості за кредитним договором, заявляє, що відмовляється від солідарного виконання зобов'язання ТОВ "ФЕРРО-ВВ" перед ПАТ "МОТОР-БАНК" у зв'язку з закінченням строку дії договору поруки. Вказане вбачається з копій листа від 26.06.2014р., опису вкладення до цінного листа, конверту (а.с.67, 68). ПАТ "МОТОР-БАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, як з поручителя, 14.07.2014р., що визнається сторонами. У п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" дано роз'яснення, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, строк виконання основного зобов'язання настав 21.05.2014р., строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання. Крім іншого, за умовами п. 3.2 договору поручительства № 35/11 від 31.05.2011р. строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя встановлюється сторонами у термін 3 (три) роки від дня укладення даного договору, тобто до 31.05.2014р. Банк пред'явив вимогу до поручителя 30.05.2014р. та звернувся до суду з позовом до [PERSON] 14.07.2014р. У зв'язку з цим, зобов'язання позивача за договором поручительства № 35/11 від 31.05.2011р., відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, не припинились. Таким чином, підстав для визнання поруки припиненою, суд не встановив. Позивач, звернувшись до суду з позовом про визнання поруки припиненою, в обґрунтування позову послався також на ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки відповідач в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за кредитним договором, про що надіслав листа на адресу ТОВ «ФЕРРО-ВВ». За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи належні та допустимі докази того, що ПАТ «МОТОР-БАНК» в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за кредитним договором, відсутні. Саме по собі направлення листа на адресу ТОВ «ФЕРРО-ВВ» не свідчить підвищення відсоткової ставки. А тому, судом не встановлено підстав для визнання поруки припиненою на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, через недоведеність позовних вимог. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. У порядку ст.88 ЦПК України, суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed