Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

27.06.2014 р. ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до суду з даним позовом, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, в якому ставиться питання про солідарне стягнення з: - [PERSON] , як позичальника за договором про надання споживчого кредиту № 11346293000, укладеним 21.05.2008 р. між останнім та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого вони є); - [PERSON] , як поручителя за договором поруки № 3105Р185, укладеним 21.05.2008 р. між останньою та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого вони є), заборгованості на загальну суму 6314,26 доларів США, що еквівалентно 74\~ 258 грн. 51 коп., з яких: - 5298,39 доларів США (що еквівалентно 62311 грн. 42 коп.) заборгованість за кредитом, у тому числі 2908,70 доларів США прострочена заборгованість за кредитом з 21.02.2013 р. по 17.06.2014 р.; - 697,94 доларів США (що еквівалентно 8208 грн. 08 коп.) прострочена заборгованість по процентам з 23 серпня 2013 р. по 17 червня 2014 р.. - 255,11 доларів США (що еквівалентно 3000 грн. 21 коп.) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 17 червня 2013 р. по 17 червня 2014 р.. - 62,82 доларів США (що еквівалентно 738 грн. 80 коп.) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам з 17 червня 2013 р. по 17 червня 2014 р.. Представник ПАТ «УкрСиббанк», за довіреністю Морозова А.О., під час дії довіреності, просила розглядати справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Доповнивши інформацією про фактичну сплату заборгованості за кредитним договором та те куди пішли зазначені кошти. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в ході судового розгляду фактично заперечували проти позовних вимог, пославшись на підвищення курсу долара США, що унеможливило сплату ануїтетних платежів за договором. Ставили під сумнів правильність проведення розрахунків, правомірність черговості зарахування коштів на погашення заборгованості. Вказали на те, що жодних повідомленням про продаж їхньої заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вони не отримували. Тим більше [PERSON] був мобілізований, у вказаний період, до лав ЗСУ. Про відступлення права вимоги дізнались в ході судового розгляду (30.10.2015 р.). Не розуміють позицію позивачів щодо не реалізації заставного автомобіля. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2015 р. замінено позивача ПАТ «Укрсиббанк» його правонаступником ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія". Представник ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" просив розглядати справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги, додатково надавши суду статут ТОВ, витяг з ЄДРЮО та ФОП, наказ про призначення директора, договір факторингу, з додатками, з реєстром боржників, з доказами про повідомлення боржників про відступлення права вимог, докази про наявність у ПАТ «УкрСиббанк» ліцензії на здійснення валютних операцій. Вислухавши пояснення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. По справі встановлено, що 21.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11346293000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 10268,91 доларів США (що дорівнює еквіваленту 51850 грн.) за курсом НБУ на день укладення договору) та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, що визначені цим Договором, зі сплатою 13 % річних, зі строком повернення до 21 травня 2015 року. По справі встановлено, що 19.10.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11346293000 від 21.05.2008 р., [PERSON] зобов`язувався повертати в день сплати ануїтетних платежів, передбачених Договором, суму кредиту сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у таких розмірах: -21.10.2009 р. у розмірі 97,02 доларів США; -у період з 21.11.2009 р. по 21.09.2010 р. у розмірі 97,02 доларів США; -у період з 21.10.2010 р. до кінця терміну дії Договору у розмірі 214,15 доларів США, якщо інший розмір ануїтетного платежу не буде встановлений згідно умов Договору. В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, 21.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір поруки № 3105Р185, за яким поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У зв`язку з укладенням між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] додаткової угоди № 1 від 19.10.2009 р. до Договору про надання споживчого кредиту № 11346293000 від 21.05.2008 р., між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] 19.10.2009 року було укладено додаткову угоду до договору поруки № 3105Р185 від 21.05.2008 р., відповідно до якої остання надала свою згоду на зміну основного зобов`язання, а саме зміну розміру ануїтетного платежу АКІБ «УкрСиббанк» умови кредитного договору виконано та надано позичальнику обумовлену кредитним договором суму коштів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявність доказів, що їх підтверджують). Як вбачається з матеріалів справи, здійснюючи право на захист і звертаючись до суду ПАТ «УкрСиббанк» з позовом та розпоряджаючись своїми правами у відповідності з правилами ст.11 ЦПК первісний позивач просив суд стягнути в солідарному порядку заборгованість із визначенням грошової заборгованості в доларах США з визначенням еквіваленту іноземної валюти у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями\~ допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У зв`язку з наведеним вище та врахувавши правову позицію, висловлену Верховним Судом України в справі № 6-190цс15 (постанова від 16.09.2015 р.), слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. При цьому, судом враховується наявність в Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»: - банківської ліцензії, виданої НБУ за № 75 від 24 грудня 2001 р. на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 179); - дозволу, з додатком, які виданий НБУ за № 75-2 від 24 грудня 2001 р. на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в тому числі операції з валютними цінностями (а.с. 181, 184). З довідки-розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11346293000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 21.05.2008 р. вбачається, що: - розмір заборгованості з вказаним кредитом за період з 21.02.2013 р. по 17.06.2014 р. становить 5\~298,39 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 17.06.2014 р., еквівалентно сумі 62 311 грн. 42 коп., у тому числі 2908,70 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; - розмір заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 23.08.2013 р. по 17.06.2014 р.. становить 697,94 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 17.06.2014 р., еквівалентно сумі 8 208 грн. 08 коп.. З вказаної довідки-розрахунку, судом встановленою що [PERSON] на виконання договору про надання споживчого кредиту № 11346293000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 21.05.2008 р. вніс кошти на погашення кредиту на загальну суму 10705,54 доларів США, з яких 4970,52 дол.США було зараховано в погашення по тілу кредиту; 5614,51 дол.США було зараховано на погашення процентів за користування кредитом; 120,51 дол.США було зараховано на погашення пені за період з 22.11.2010 р. по 15.02.2011 р.. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання за вказаним договором, а [PERSON] належним чином не виконувала обов`язки поручителя останнього, внаслідок чого, у них перед ПАТ «УкрСиббанк», як кредитором виникла заборгованість за кредитом в означеній сумі. На спростування вказаних розрахунків, [PERSON] та [PERSON] , в порушення ст.ст. 10,60 ЦПК України, доказів не надали. По справі встановлено, що 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 17, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк», як Клієнт відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», як Фактору Права Вимоги, а саме право грошової вимоги\~ ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] щодо погашення заборгованості, що виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11346293000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), укладеним 21.05.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами вказаного договору та визначена в Реєстрі Боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», як Фактор прийняло Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк», як Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт (стаття 1079 ЦК України). Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа ? підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.\~\~\~\~\~\~ Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та у цьому повідомленні визначено грошову вимогу, яка піддягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж. Витягом з Реєстру боржників до Договору Факторингу № 17 від 20 квітня 2015 р. підтверджується, що: - загальна заборгованість [PERSON] за договором в валюті кредиту становить 7084,57 доларів США, що еквівалентно 149184 грн. 42 коп; - сума основного боргу за кредитом в валюті кредиту становить 412,61 доларів США, що еквівалентно 8688 грн. 60 коп.; - сума простроченого основного боргу за кредитом становить 4885,78 доларів США, що еквівалентно 102883 грн. 06 коп.; - сума нарахованих процентів в валюті кредиту становить 106,27 доларів США, що еквівалентно 2237 грн. 80 коп.; - сума прострочених процентів в валюті кредиту становить 1679,91 доларів США, що еквівалентно 35 374 грн. 96 коп.. Врахувавши наведені обставини та вимоги закону, провівши системний аналіз даного витягу (а.с. 100) з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом на 17 червня 2014 р. (а.с. 30-34), суд робить висновок, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набув право вимоги грошових коштів від [PERSON] та [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11346293000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), укладеним\~ 21.05.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , в розмірі позовних вимог. В даному випадку не має правового значення наявність або відсутність у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, так як ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями потрібна при укладенні кредитного договору, а 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 17. \~ \~ \~ \~ \~Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до Списку № 12457-58-36 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням поданих в ЦОКК 2 ТОВ «Джинджер» від 6 травня 2015 р. (а.с. 169) [PERSON] було направлено поштове повідомлення не відомого змісту. Враховуючи відсутність підтверджень отримання [PERSON] письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги, заперечення нею факту отримання такого повідомлення, зважаючи на те, що [PERSON] з 8 серпня 2014 р. по 8 вересня 2015 р. проходив військову службу під час часткової мобілізації та з 18 травня по 29 червня 2015 р. приймав безпосередню участю а АТО, суд приходить до висновку про порушення з боку ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» приписів щодо обов`язкового письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Виходячи з правого аналізу ст. 1082 ЦК України можна зробити висновки, що: - заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора; - викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору; - невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не сплачували заборгованість за договором за договором про надання споживчого кредиту № 11346293000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 21.05.2008 р ні новому (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»), ні старому кредитору (ПАТ «УкрСиббанк»). Враховуючи наведене, виходячи з приписів ст. 11 ЦПК України щодо меж судового розгляду, приймаючи до уваги те, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» позовні вимоги не збільшувала, суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за Договором про надання споживчого кредиту № 11346293000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 21.05.2008 р. слід стягнути, в солідарному порядку: - заборгованість за кредитом в сумі 5\~298,39 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 17.06.2014 р., еквівалентно сумі 62 311 грн. 42 коп. з 21.02.2013 р. по 17.06.2014 р., у тому числі у тому числі 2908,70 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 697,94 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 17.06.2014 р., еквівалентно сумі 8 208 грн. 08 коп. з 23.08.2013 р. по 17.06.2014 р.. Судом встановлено, що первісний позивач ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на їх користь 255,11 доларів США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 17.06.2013 р. по 17.06.2014 р., що еквівалентно 3\~000 грн. 21 коп. та 62,82 доларів США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 17.06.2013 р. по 17.06.2014 р., що еквівалентно 738 грн. 80 коп.. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Таким чином, пеня\~ це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов`язання й до того дня, доки зобов`язання не буде виконане. Враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України в справі № 6-190цс15 (постанова від 16.09.2015 р.) в частині заборони стягнення в іноземній валюті сум фінансової санкції, якими є пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, які, в свою чергу не є платою за користування грошима, враховуючи відсутність клопотань сторін про застосування спеціальної позовної давності (з 17.06.2013 р. по 26.06.2013 р.), про зменшення розміру неустойки, те, що розмір пені не є таким, що перевищує розмір заборгованості, суд знаходить, що з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за Договором про надання споживчого кредиту № 11346293000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 21.05.2008 р. слід стягнути, в солідарному порядку, 3\~000 грн. 21 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 17.06.2013 р. по 17.06.2014 р. та 738 грн. 80 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 17.06.2013 р. по 17.06.2014 р., тобто в гривнях, а не в іноземній валюті. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи наявність в договорі факторингу № 17 положень щодо включення в Право вимоги за цим Договором права вимагати відшкодування відповідних понесених судових витрат, суд знаходить, що з [PERSON] слід стягнути судовий збір саме на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в сумі 371 грн. 30 коп.. Враховуючи те, що [PERSON] надав копію посвідчення про наявність у нього статусу учасника бойових дій (серія [NUMBER] ), наданого йому 19.10.2015 р. Управлінням персоналу штабу військової частини [NUMBER] , беручи до уваги те, що дана справа, пов`язана з порушенням його прав, то в силу п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору. Отже в силу ч. 2 ст. 88 ЦПК України і роз`яснення, викладеного в абз. 2 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відшкодування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» частини судового збору в сумі 371 грн. 30 коп. (платіжне доручення на а.с. 1) у зв`язку з задоволенням позову має бути здійснено з бюджету, а не відповідачем [PERSON] ..

Outcome: approved