Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

31 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 17900,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 червня 2014 року придбав в супермаркеті будівельних матеріалів " 33 м2", що розташований в місті Миколаєві по вул. Космонавтів, 81/2, власником якого є відповідач, 8-ми хвильовий шифер розміром 113 х 175 см., загальною вартістю 8280,00 грн. 13 червня 2014 року вказаний шифер укладений спеціалістами на крівлі житлового будинку, що розташований по вул. Шаповаленка, 30 в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області. Вартість виконаних робіт склала 80000,00 грн. однак, 17 червня 2014 року після дощу, шифер почало викривляти, в результаті чого він потріскався та прийшов в непридатність. Зазначене відбувається після кожного дощу, після висихання, шифер улягається на місце. Зазначив, що в зв'язку з неналежною якістю придбаного у відповідача шиферу йому спричинена матеріальна та моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача у відповідності до статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів". Ухвалою суду від 04 вересня 2014 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Техпром". Ухвалами суду від 10 жовтня 2014 року провадження у справі зупинено та від 07 листопада 2014 року - відновлено. В судовому засіданні 26 листопада 2014 року позивач усно заявив про зменшення позовних вимог та просив стягнути спричинену йому матеріальну шкоду в розмірі 8805,91 грн. та 3000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду, без виходу суду до нарадчої кімнати, заява про зменшення позовних вимог судом прийнята, в порядку статті 31 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, з урахуванням письмових заперечень та письмових пояснень від 23 грудня 2014 року. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. 11 червня 2014 року у фізичної особи - підприємця [PERSON] в супермаркеті будівельних матеріалів " 33м2" було придбано 120 шт. 8-ми хвильового шиферу розміром 113 х 175 см., вартістю 69,00 грн. кожний та 7 шт. планки конька розміром 0,20 х 2 м., вартістю 75,13 грн. за 1 шт., на загальну суму 8805,91 грн., що об'єктивно підтверджується фіскальним касовим чеком №278707 (а.с.5-а). 18 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій повідомив про неналежну якість придбаного ним шиферу (а.с.5). Листом без номеру і дати, відповідач повідомив позивача про неможливість задоволення претензії щодо неякісного товару, оскільки підприємством виробником встановлені порушення при укладці шиферу (а.с.6). Ухвалою суду від 10 жовтня 2014 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.40-41). З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 05 листопада 2014 року №89/14, яка проведена судовим експертом [PERSON] (а.с.49-61) вбачається наступне. Покрівля будинку №30 по вул. Шаповаленка в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області виконана із азбестоцементних хвилястих листів, які мають видимі пошкодження у вигляді: тріщини уздовж хвиль шиферу, які проходять як у містах кріплення шиферу шиферними цвяхами до обрешітки скрізь отвори в гребенях листів (37 шт.), так і коло отворів в гребенях листів, не проходячи через отвори під цвях у шиферу (7 шт.); наявних видимих пошкоджень у вигляді деформацій (вигинів) шиферних листів у площині перпендикулярної гребеням (42 шт.). Шифер, який укладений на крівлі будинку №30 по вул. Шаповаленка в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області відповідає маркуванню згідно пункту 2.3 ГОСТ 8747); ширина та довжина листів шиферу не перевищують граничні відхилення та відповідають ДСТУ Б В.2.7.-53-96; відхилення від прямолінійності листа відповідає нормативній, згідно пункту 3.6 ДСТУ Б В.2.7.-53-96; товщина листа та висота рядової хвилі (при вимірі 5 хвиль) не відповідають нормативній висоті хвилі та товщині листа. Згідно висновку експерта, при укладці шиферу були дотримані норми ДБН В.2.6.-14-97, крім пункту 3.35 щодо обов'язкової гідрофобізації поверхні листів кремнеорганічним розчином або вологопогодостійкими фарбами, що виконано не було. Разом з тим, експерт прийшов до висновку, що обрешітка замість брусу 60х60 мм, згідно вимог ДБН В.2.6-14-97, змонтована брусом 30х100 мм, що відповідає пункту 3.33 зазначеного ДБН. Вказаний вище висновок по другому питанню експертизи обґрунтований лише усною заявою позивача щодо наявності потужних вітрів, в місці розташування будинку, який знаходиться неподалік широкого гирла річки Інгул та не містить жодного доказу, що підтверджують зазначену обставину, яка надала право на відхилення при укладці шиферу від вимог ДБН. Виявлені пошкодження шиферу на думку експерта не могли виникнути внаслідок неправильного транспортування, зберігання, виконання покрівельних робіт, використання його споживачем чи внаслідок іншого механічного впливу, тому що з усної заяви [PERSON] при розвантаженні шиферу він був присутній особисто, як і при укладці шиферу на конструкцію даху після закінчення монтажних (покрівельних) робіт. Експерт припустився, що після проведення монтажних (покрівельних) робіт шифер був цілий та не деформований, та після того як пройшов дощ, та з усної заяви [PERSON], листи зложилися та почались деформуватися у площині перпендикулярної гребеням. В судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив свій висновок та вказав, що на питання, на які він не мав можливості дати висновок як експерт, він посилався на пояснення позивача. Згідно частини 6 статті 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 212 ЦПК України). На думку суду, експерт не надав вичерпної відповіді на порушене перед ним п'яте питання експертизи, зокрема чи могли виникнути пошкодження шиферу внаслідок його неправильного транспортування, зберігання, виконання покрівельних робіт, використання його споживачем чи внаслідок іншого механічного впливу та допустився припущень при вирішенні другого та п'ятого питання експертизи. У відповідності до абзацу 3 пункту 2.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мін'юсту України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (далі - Інструкція) на експерта покладається обов'язок особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз'яснити його. Згідно абзацу 2 пункту 4.13 Інструкції на кожне з поставлених питань має бути дано відповідь по суті або вказано, з яких причин неможливо його вирішити. Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, висновок експерта є неповним та необґрунтованим в частині вирішення питань експертизи шляхом міркувань та припущень. Як вбачається з висновку експерта та усного пояснення експерта, для визначення остаточної причини виникнення дефектів шиферу, необхідно провести лабораторні випробування шиферу для визначення межі міцності при вигині, визначення несучої здатності хвилястих листів, визначення щільності та вологопоглинення. Зазначене питання виходить за межі його спеціальних знань. Таким чином, вичерпного висновку на п'яте питання експертизи, експертом не надано. Суд вважає проведену експертизу також неповною й з урахуванням її проведення без наявності документу (сертифікату) на якість шиферу, про що зазначає сам експерт в заключній частині висновку по п'ятому питанню експертизи. Відповідно до абзацу 4 пункту 2.2. Інструкції на експерта також покладено обов'язок невідкладно заявляти клопотання органу (особі) який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), щодо уточнення питань або надання відповідних матеріалів у разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення (поставлених експертові питань) або виникнення потреби у додаткових матеріалах, необхідних для проведення повного дослідження. Експерт з клопотанням про надання додаткових матеріалів (сертифікату якості на шифер) для проведення ним повного дослідження та надання висновку по п'ятому питанню експертизи, до суду не звертався та свій обов'язок не виконав. Разом з тим, особа як носій певного обсягу прав і обов'язків має право звернутись до суду за захистом лише свого порушеного права. На думку суду, позивачем [PERSON] не доведено його право звернення до суду з вказаним позовом. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано в [ADDRESS] (а.с.2-3). Позивачем не надано суду будь-яких доказів його проживання в будинку №30, що розташований по вул. Шаповаленка в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області, в якому, на думку позивача, укладений придбаний у відповідача шифер. Не містять матеріали справи й доказів того, що саме придбаний за фіскальним касовим чеком шифер, укладений на крівлі будинку №30 по вул. Шаповаленка в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області. Крім цього, не надано суду належних і допустимих доказів, що підтверджують право власності чи будь-якого іншого речового права позивача на будинок №30, що розташований по вул. Шаповаленка в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області. В той час, як згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, власником житлового будинку №30 по вулиці Шаповаленка в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області, значиться [PERSON] (а.с.56-57). Відповідно до частин 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, згідно частини 1 статті 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З урахуванням принципу диспозитивності та змагальності цивільного процесу, суд обмежений в праві і не має обов'язку самостійно збирати докази та доводити обставини, що викладені в вимогах та запереченнях сторін. Під час судового розгляду, судом, у відповідності до частини 4 статті 10 ЦПК України, позивачу роз'яснювались його права та обов'язки, передбачені статтями 27, 31 ЦПК України, в тому числі акцентовано судом й право позивача заявляти клопотання про призначення додаткової експертизи. Однак, позивач не скористався вказаним правом. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в частині відшкодування матеріально шкоди за недоведеністю. Не підлягає також задоволенню й вимога про стягнення моральної шкоди, оскільки вказана вимога, з огляду недоведеності протиправного діяння відповідача відносно позивача, на підставі наявних у справі доказів, є передчасною.

Outcome: dismissed