Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

27.04.2021 року представник позивача адвокат Мартиненко А.М. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна позивача, як боржника, при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №57918063; - зняти арешт з усього майна [PERSON] , що був накладений державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на підставі постанови від 18.03.2019 року у виконавчому провадженні №57918063; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в МРВ ДВС по Валківському та Коломацькому районах СМУМЮ (м. Харків) на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП №57918063 з примусового виконання виконавчого листа №615/836/18, виданого 11.12.2018 року Валківським районним судом Харківської області щодо боржника [PERSON] . Постановою державного виконавця від 18.03.2019 року у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на майно боржника в межах суми боргу 40 799,94 грн. (з урахуванням суми боргу - 36 981,57 грн., виконавчого збору - 3 698,15 грн., витрат виконавчого провадження - 120,22 грн.). Постановою від 29.04.2020 року виконавчий документ було повернуто стягувачу. Позивач є сином [PERSON] , який помер [INFO] , та згідно заповіту є його спадкоємцем. Реалізуючи своє право на спадкування [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, внаслідок чого 24.07.2020 року приватним нотаріусом Левчуком С.В. зареєстровано спадкову справу №66165312. Однак, внаслідок існування арешту на належну [PERSON] (спадкодавцю) земельну ділянку, який накладений в межах виконавчого провадження, приватний нотаріус не може здійснити реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, чим порушено право позивача. Зазначив, що позивач звертався до МРВ ДВС по Валківському та Коломацькому районах СМУМЮ (м. Харків) із запитом про надання інформації та копій документів від 18.03.2021 року щодо обставин та підстав не зняття арешту з усього майна, у тому числі у виконавчому провадженні ВП №66165312. Зі змісту відповіді органу державної виконавчої служби слідує, що у державного виконавця відсутні підстави, передбачені ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника. На думку представника позивача, арешт майна, накладений постановою державного виконавця підлягав зняттю при поверненні виконавчого документа стягувачу, оскільки згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження ВП №66165312 перебуває на стадії «завершено». Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувану, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Звернув увагу, що арешт на майно, накладений державним виконавцем наразі не може бути знятий в будь-якому іншому порядку, окрім як судовому, оскільки державний виконавець не має права вчиняти будь-які дії у зв`язку з тим, що виконавче провадження завершене. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 30.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 14.05.2021 року представник відповідача Гончаренко В.А. подав відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позов без задоволення. Вказав, що у відділі на примусовому виконанні перебувало декілька виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] , а саме: - ВП №33882223 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] ; - ВП №57918063 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 36981,57 грн.; - ВП №61747354 про стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 369,81 грн.; - ВП №61747412 про стягнення з [PERSON] судового збору у розмірі 352,40 грн.; - ВП №61747518 про стягнення з [PERSON] судового збору у розмірі 384,20 грн. Виконавчі провадження №33882223, №61747354, №61747412, №61747518 завершені 16.06.2020 року на підставі п.3 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», інформація щодо боржника [PERSON] в той же день була виключена з Єдиного реєстру боржників. Виконавче провадження №57918063 завершено 29.04.2020 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону, а виконавчий лист повернутий стягувачу [PERSON] , яка відповідно до вимог ст.12 Закону мала право повторно пред`явити виконавчий документ до примусового виконання в зв`язку з тим, що боржник [PERSON] на той час був ще живий. Наголосив, що зняття арешту з майна боржника призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів дитини померлого, оскільки арешт на майно боржника [PERSON] накладений у виконавчому провадженні про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] 21.05.2021 року представник позивача надіслав заяву - зі змісту відповідь на відзив, в якій вказав, що викладені відповідачем доводи жодним чином не спростовують підстав та обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги. На його думку, наразі відсутня необхідність викладення додаткових пояснень, міркувань і аргументів у відповіді на відзив, тому, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі, просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача Омельченко В.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що проти зняття арешту не заперечує, однак позовні вимоги в частині визнання бездіяльності державного виконавця протиправною не визнав та просив відмовити. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заява [PERSON] , що надійшла до суду 16.06.2021 року, про долучення до участі у справі в якості третьої особи через наявність правового зв`язку зі сторонами спору, задоволенню не підлягає, оскільки рішення у справі не вплине на її права або обов`язки щодо однієї із сторін. До того ж, суд приймає до уваги, що спір щодо спадкового майна вирішується в іншому порядку. Позов в цій частині до однієї або декількох сторін не подано. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком позивача є [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29.01.1991 року с. Шарівка Валківського району Харківської області, актовий запис №5. Згідно сертифікату, зареєстрованого 02.08.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №128, [PERSON] передано право на земельну частку (пай) розміром 5,76 умовних кадастрових гектар на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого Валківською ДНК за №1257 від 16.05.2007 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.05.2020 року виконавчим комітетом Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис №18. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61057916 від 24.07.2020 року, приватним нотаріусом Левчуком С.В. 24.07.2020 року зареєстрована спадкова справа №66165312 - у Спадковому реєстрі, №54/2020 - у нотаріуса, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 18.03.2019 року державним виконавцем МРВ ДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] в межах суми боргу 40 799,94 грн. (з урахуванням суми боргу - 36 981,57 грн., виконавчого збору - 3 698,15 грн., витрат виконавчого провадження - 120,22 грн.) у виконавчому провадженні №57918063 з примусового виконання виконавчого листа №615/836/18, виданого 11.12.2018 року Валківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 09.02.2012 року по 31.03.2018 року в розмірі 36981,57 грн. Даний виконавчий лист постановою державного виконавця від 29.04.2020 року повернуто стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є ЗУ "Про виконавче провадження". Згідно ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 ЗУ "Про виконавче провадження"). Згідно ч.1 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. П.6 ч.3 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника. Відповідно до ст.56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3,11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. (п.2 ч.1, ч.3,5 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження"). З огляду на те, що державним виконавцем повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження", тобто у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, з урахуванням положення ч.3 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець не зобов`язаний був знімати арешт, накладений на майно боржника [PERSON] при поверненні виконавчого листа стягувачу, тому будь-яких порушень вимог чинного законодавства України в діях державного виконавця не вбачається. Ч.1 ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.4,5 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження"). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, зняти арешт з усього майна боржника [PERSON] , що був накладений державним виконавцем на підставі постанови від 18.03.2019 року у виконавчому провадженні №57918063. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial