Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Херсонський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів допомоги по безробіттю в обгрунтування позову зазначено, що 31.10.2001 року позивач звернувся до позивача за сприянням за працевлаштуванням, з 07.11.2001 року відповідачу на підставі його особистої заяви надано статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. В заяві від 07.11.2001 року відповідач проінформував, що не має заробітку та інших передбачених законодавством доходів, а також не отримує пенсію передбачену законодавством і не являєтьсязайнятим відповідно до п. 3 ст. 1 ЗУ "Про зайнятість населення". У разі зміни умов, зазначених вище, зобов'язався своєчасно сповіщати про це службу зайнятості. З листа Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні стало відомо, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач працював. Посилаючись на порушення відповідачем п. а, ч. 3 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення"(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) позивач просив стягнути з відповідача кошти допомоги по безробіттю у розмірі 477,30,14 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача про час та місце розгляду справи, який не повідомив про причини неявки. Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно персональної картки № 2123СНП31100107375, зареєстрованої 31.10.2001 року Херсонським міським центром зайнятості, [PERSON] звернувся з вимогою пошуку роботи. З вищезазначеної персональної картки судом встановлено, що в ній [PERSON] не позначив, що перебуває у трудових відносинах. Згідно заяви [PERSON] від 27.11.2001 року встановлено, що ним зазначено, що в даний час він не має заробітку та інших передбачених законодавством доходів, а також не отримує пенсію(пільгову, за віком, по інвалідності) і не являєтьсязайнятим відповідно до п.3 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", у разі зміни умов, зазначених вище зобов'язується своєчасно сповістити про це службу зайнятості . Наказом №20593 від 07.11.2001 року Суворовським районним ЦЗ у м. Херсоні [PERSON] надано статусбезробітного з 07.11.2001 року з виплатою допомоги. Наказом від 01.11.2002р. № 19423 Суворовським районним центром зайнятості в м. Херсоні прийнято рішення закінчити виплату допомоги по безробіттю 01.11.2002р. Наказом від 24.01.2003р. № 1097 у звязку з неявкою безробітного в центр зайнятості без поважної причини на протязі 1 місяця прийнято рішення зняти з обліку як безробітного гр. [PERSON] з 24.01.2003р. з припиненням виплати допомоги по безробіттю з 02.11.2002 р. З листа Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні від 14.11.2016р. вих. № 25495/02 вбачається, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості [PERSON] працював. На підставі викладеного та відповідно до п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000р. № 1533-ІІІ (далі - Закон № 1533), проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення та встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості згідно довідки підприємства від 26.01.2017р. вх. № 404 [PERSON] працював у Виробничому підрозділі служби воєнізованої охорони «Херсонського загону воєнізованої охорони» з 29.04.2002р. на посаді стрільця стрілецької команди ст. Херсон- наливний, а з 01.07.2004р. був переведений на посаду стрільця стрілецької команди ст. Миколаїв, 24.03.2016р. був звільнений з лав воєнізованої охорони, про що зроблені відповідні записи у трудовій книжці БТ-І № 2098342, яку відповідач до центру зайнятості не подавав. За результатами перевірки позивачем складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 52/р-3 від 01.02.2017р. Наказом від 13.02.2017р. № 21 відповідно до Закону № 1533 прийнято рішення про повернення [PERSON] коштів, наданих як допомога по безробіттю за період з 29.04.2002р. по 01.11.2002р., у розмірі 477 грн. 30 коп. І Листом від 14.02.2017 року за вих. № 06-24/454, направленим рекомендованою кореспонденцією, [PERSON] запропоновано добровільно повернути кошти позивачу, протягом п'ятнадцяти днів від дня отримання поштового відправлення, про те даний лист відповідач не отримав та його було повернуто на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання. На день звернення до суду з позовом сума боргу відповідачем не повернута. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Згідно п.6 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 15.12.2016 №1543, центральний апарат Служби, регіональні та базові центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності). Відповідно до п.а ч.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до зайнятого населення належать громадяни працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Відповідно до п.4 та 7 ч.1 ст.19 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державна служба зайнятості: подає допомогу громадянам у підборі підходящої роботи і власникам підприємств, установ, організацій або уповноваженим ними органам у підборі необхідних працівників; реєструє безробітних і подає їм у межах своєї компетенції допомогу, в т. ч. і грошову. Згідно п.п.а п.44 Положення про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, виплати допомоги по безробіттю, а також умови подання матеріальної допомоги в період професійної підготовки та перепідготовки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1998 року № 578 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)громадяни, зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, та безробітні знімаються з обліку у разі працевлаштування громадянина, у тому числі за направленням державної служби зайнятості або самостійно, а також на сезонні роботи (з дня прийняття на роботу). Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з абз.1 ч.З ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент встановлення статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю відповідач перебував у трудових відносинах. На підставі викладеного, допомога по безробіттю, виплачена [PERSON], підлягає поверненню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved