Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У жовтні 2013 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк "ПриватБанк " звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на квартиру, виселення із предмету іпотеки без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог представник позивача вказала, що 21 липня 2008 року з [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/08НМS4Д та нею був отриманий кредит у сумі 88.000 доларів США по 20 липня 2018 року включно. У забезпечення виконання зобов*язання за кредитним договором з відповідачами в цей же день був укладений договір іпотеки № НМS4Д/1 і в іпотеку була надана квартира [ADDRESS] загальною площею 72,50м.кв., яка належить відповідачам на праві власності. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки складає 286.770 гривень. Однак, взяті зобов*язання за кредитним договором [PERSON] не виконує. Тому станом на 03 жовтня 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором яка складає 222.328, 04 доларів США, що еквівалентно 1.776.401 гривні 03 копійкам. Просить позов задовольнити, виселивши відповідачів із предмету іпотеки без надання іншого жилого приміщення, знявши їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Відповідачі 20 липня 2013 року банком письмово були повідомлені про добровільне звільнення предмету іпотеки. Однак вимоги банку не виконали. Просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з*явились. Судом про день, час та місце розгляду справи повідомлені. Про поважність причини неявки у судове засідання не повідомили. При таких обставинах суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню. Так, із укладеного 21 липня 2008 року кредитного договору № 1/08НМS4Д вбачається, що відповідачці [PERSON] був наданий кредит у сумі 88.000 доларів США строком по 20 липня 2018 року включно. В цей же день з нею та відповідачем [PERSON] також був укладений договір іпотеки нерухомого майна. У забезпечення виконання зобов*язань по кредитному договору відповідачі надали в іпотеку належне їм на праві особистої власності нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] загальною площею 72,50м.кв. по вулиці Запорізькій у м. Дніпродзержинську. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки складає 286.770 гривень. Умови укладеного кредитного договору [PERSON] не виконувала і тому станом на 03 жовтня 2013 року заборгованість за кредитним договором складає 222.328, 04 доларів США, що еквівалентно 1.776.401 гривні 03 копійкам. Відповідно до ст. 526 ЦК України: « Зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу». Згідно зі ст. 530 ЦК України: «Якщо у зобов*язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.» Відповідно до ст.1050 ЦК України: « Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.» Відповідно до ст.33ч.1 Закону України "Про іпотеку": у разі невиконання боржником основного зобов*язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов*язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні було встановлено, що у нині спірній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі. Відповідачі банком письмово 20 липня 2013 року за вихідним номером 30.1.0/2-FXO, були повідомлені про добровільне звільнення предмету іпотеки. Вказана вимога не є порушенням чинного законодавства, а є попередженням та вимогою для належного виконанням укладеного сторонами кредитного договору. Вимоги банку у цій частині є законними та відповідають укладеному кредитному договору. Вимога відповідає ст. 35 Закону України "Про іпотеку". Разом з тим, відповідачі добровільно виселятися та звільняти предмет іпотеки не бажають. Відповідно до ст.40ч.1 Закону України "Про іпотеку": звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Тому суд, оціюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved