Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 31 січня 2017 року на бул Пепрова в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geely GC6» д/н [NUMBER], що належить позивачу та автомобіля «Porsche Cayenne» д/н [NUMBER], під керуванням відповідача. 07 квітня 2017 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка», відповідно до поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5676582. Згідно звіту № 1062 про визначення вартості матеріального збитку від 26 червня 2017 року, вартість відновлювального ремонту становить у розмірі 112 729,84 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 32 729,84 грн., витрати на зберігання пошкодженого автомобіля у розмірі 2 600,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. 06 грудня 2017 року ухвалою суду залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що оскільки позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, тому позивач обрав спосіб здійснення права на відшкодування шкоди, яка полягає у зверненні до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником автомобіля марки «Geely GC6» д/н [NUMBER] (а.с.6). 07 квітня 2017 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 32 729,84 грн. (112729,84 грн. - 80 000,00 грн.). На підтвердження вимог позивачем надано звіт № 1062 про визначення вартості матеріального збитку від 26 червня 2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику автомобіля марки «Geely GC6» д/н [NUMBER] становить у розмірі 112 729,84 грн., вартість матеріальних збитків становить у розмірі 85 425,09 грн. (а.с.7-35). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що оскільки позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, тому вже обрав спосіб здійснення права на відшкодування шкоди, який полягає у зверненні до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встановлено, що 25 грудня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" та відповідачем було укладено поліс № АК/5676582 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого ліміт страхового відшкодування становить у розмірі 100 000,00 грн. (а.с.143). Згідно звіту № 7576 про оцінку колісного транспортного засобу від 03 квітня 2017 року вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля марки «Geely GC6» д/н [NUMBER] становить у розмірі 101 655,82 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить у розмірі 101 655,82 грн. (а.с. 86-125). Згідно страхового акту № 00215227 від 02 червня 2017 року заявлена подія є страховим випадком за Договором страхування № АК/5676582 від 26 грудня 2016 року виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 80 000 грн. 00 коп. (а.с.84). Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Сторони не заперечують, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" перераховано позивачу узгоджене страхове відшкодування у розмірі 80 000,00 грн. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При розрахунку різниці суми відшкодування позивач виходить із вартості відновлювального ремонту, визначеної у звіті № 1062 від 26 червня 2017 року. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Отже, позивач має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат. Тому предметом доказування є обставини, що підтверджують оплату вартості відновлювального ремонту. Проте позивачем не надано доказів оплати суми вартості відновлювального ремонту, яка зазначена в звіті № 1062 про визначення вартості матеріального збитку від 26 червня 2017 року, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, оскільки позивачу за його згодою було виплачено страхове відшкодування у розмірі 80 000,00 грн. та не надано доказів оплати вартості відновлювального ремонту, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просив просив про стягнення витрат на зберігання у розмірі 2 600,00 грн. Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підтвердження сплати витрат на зберігання автомобіля позивачем надано наряд- замовлення № 427 від 30 червня 2017 року (а.с. 36), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 18 від 30 червня 2017 року про сплату послуг у розмірі 2 600,00 грн. (а.с. 39). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки ( ст. 29 цього Закону). Отже, відшкодування потерпілому витрат, які пов'язанні зі зберіганням транспортного засобу, є складовою відшкодування шкоди, заподіяною майну потерпілого. Відповідно, розмір відшкодування витрат по зберіганню транспортного засобу зараховується до загального розміру страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Законом не встановлений розподіл ліміту відповідальності страховика в залежності від характеру витрат потерпілого. Отже, відшкодування потерпілому таких витрат обмежуються лише лімітом страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Закон не встановлює перелік поважних причин для розміщення транспортного засобу на стоянці. Тому вимоги про стягнення витрат на зберігання транспортного засобу у сумі 2 600,00 грн. не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Outcome: dismissed