Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк", м.Дніпропетровськ, звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.04.2006 року у розмірі 23375,00 Євро, виселення. Сторони не з'явилися в судове засідання, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Представник позивача подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без участі позивача, підтримує позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, вважається таким, що належним чином своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у відсутності відповідача не надходило. Тому, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши подані докази, повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до укладеного договору № MKV0GK00006054 від 12.04.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 23375,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.04.2016 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків Позивача, які мають вираз у залученні Позивачем вільних коштів до страхового резерву, створенного в забезпечення простроченної заборгованності позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 10.01.2014 року має заборгованість - 13553,81 Євро, яка складається з наступного: - 4349,59 Євро - заборгованість за кредитом; - 3441,17 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 442,26 Євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 5320,79 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач року уклали договір іпотеки бн. Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 240.0 кв.м., житлова площа 172.0 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченного приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] 12.04.2006 року за реєстровим номером 701 та зареєстрованого в Виноградівському бюро технічної інвентаризації 12.04.2006 року за номером запису 1126 в книзі 1, яке занесеного до Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 9965008. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 150 000 грн. 00 коп. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно- правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони врегульовані нормами ЦК України 2003 р. та нормами Закону України "Про іпотеку". Так, відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Проаналізувавши у сукупності встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки-житловий будинок є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з тим, розглядаючи вимогу про звернення стягнення на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок - предмет іпотеки, суд вважає в цій частині позову відмовити, виходячи з наступного. Частиною 4 ст.6 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею). А тому, суд вважає, що обов"язковою умовою віднесення земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно-предмет іпотеки, до майна, на яке може бути звернено стягнення за іпотечною угодою, є передання такої в іпотеку під час укладання іпотечної угоди. Як встановлено зі змісту Іпотечного договору, земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, не віднесено до предмету іпотеки за вказаною угодою, не вказано її розмір, належність тощо. Отже, позовна вимога позивача про звернення стягнення на земельну ділянку, є безпідставною, не ґрунтується на умовах правочину, а тому суд вважає в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно із ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, що узгоджується із положеннями ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення мешканців житлового будинку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про виселення відповідача із житлового будинку, який є предметом іпотеки, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 1840,06 гривень судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial