Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" філія-Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" звернувся до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість в сумі 23952,56 грн., в тому числі 20999,44 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2891,75 грн. - проценти за користування кредитом; 4,89 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 13,49 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по процентам; 31,89 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 11,10 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам. Вимоги обгрунтовують тим, що відповідно до укладеного договору про споживчий кредит №34072 від 02.03. 2020 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 21000 грн. на строк 60 міс. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.03.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, станом на 19.06.2020 р. умови договору не виконувались і утворилась заборгованість на суму 23952,56 грн., з яких: 20999,44 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2891,75 грн. - проценти за користування кредитом; 4,89 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 13,49 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по процентам; 31,89 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 11,10 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам, що і змусило звернутись з позовом до суду. Представник позивача АТ "Державний ощадний банк України" філія-Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, згоден на винесення заочного рішення. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено положеннями статті 1055 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 21000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01 березня 2025 року. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду кредитну заяву 817167382, договір про споживчий кредит та розрахунок заборгованості (а.с.5-18) Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У той же час, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 82 ЦПК України відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами укладеного між сторонами договору банк надав позичальнику кредитні кошти до 01 березня 2025 року. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Право банку на дострокове повернення кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за договором передбачено пунктом 3.9.3.2 договору. Отже, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 23952,56 грн., 20999,44 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2891,75 грн. - проценти за користування кредитом; 4,89 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 13,49 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по процентам, що становить 23909,57 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідач не надав доказів того, що розмір зазначених сум є меншим та розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не оспорював. У позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача 3 % річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу у розмірі 31,89 грн. та 3 % річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам у розмірі 11,10 грн. В цій частині визнання позову суперечить вимогам закону, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 зазначено, що згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Проценти за користування кредитом - проценти які нараховуються в межах строку кредиту (позики) визначеного в договорі, і такі проценти розуміються як «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами», розмір яких визначається договором або законом, і які сплачуються позичальником та порядок виплати яких урегульовано ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Згідно підпункту 4.2.1 кредитного договору Позивач та Відповідач домовились, що Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору. Пунктом 4.2.2 Кредитного договору визначено право Банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами-проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких урегульовано ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. У правовідносинам, що виникли між сторонами, [PERSON] правомірно користувався грошовими коштами на підставі укладеного кредитного договору, а, відтак, він має сплатити позивачу проценти на підставі ст. 1048,1054 ЦК України. Три відсотки річних за ст. 625 ЦК України стягненню не підлягають, оскільки нараховані банком за час чинності кредитного договору, тобто, за час правомірного користування коштами, за який відповідачу нараховані відсотки. При подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (99,8 %) на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 1917 грн. 16 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява АТ "Державний ощадний банк України" філія-Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial