Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Державної казначейської служби України, про стягнення з першого відповідача безпідставно набутого майна, трьох відсотків річних та інфляційних збитків, та стягнення із Державного бюджету України грошових коштів, в якому просить стягнути з ТОВ «Порше Мобіліт» на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 352 022,50 грн., стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» на його користь три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму 37 497,58 грн. та інфляційні збитки за весь час прострочення на суму 90 328,85 грн. за період з 07.08.2017 по 23.02.2021, стягнути з державного бюджету України на його користь грошові кошти у розмірі 43 834,24 грн. шляхом безспірного списання коштів з рахунку Державної казначейської служби України. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 20.05.2014 між ТОВ «Порше Мобіліті» та позивачем, за участю поручителя [PERSON] , укладено кредитний договір № 50011914. Пунктом 1.1. загальних умов ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язалося надати позивачу кредит в розмірі 330 230, 44 грн. та суму додаткового кредиту в розмірі 127 374, 70 грн. для купівлі автомобіля марки Volksvwagen модель Passat В7, 2014 року випуску з об`ємом двигуна 1 968 куб. см., кузов № [NUMBER] . Зазначений кредитний договір забезпечено договором застави № 50011914 від 28.05.2014, згідно з умовами якого [PERSON] , надав в заставу автомобіль марки Volksvwagen. 20.02.2017 на адресу [PERSON] було направлено Вимоги від 16.02.2017 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50011914. У зв`язку із невиконанням вимоги приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. 14.04.2017 вчинено виконавчий напис № 886 на договорі застави № 50011914. 28.04.2017 постановою старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 14.04.2017 приватним нотаріусом Семеновою Г.В. 07.08.2017 державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, на підставі якої в подальшому предмет застави (автомобіль) було реалізовано за 352 022, 50 грн. 27.06.2018 виконавче провадження закінчено, у зв`язку з виконанням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020 по справі № 755/12286/17 виконавчий напис приватного нотаріуса Семенової Г.В., вчинений 14.04.2017 про звернення стягнення на транспортний засіб марки Volksvwagen визнано таким, що не підлягає виконанню. З викладеного вбачається, що виконавчий напис, на підставі якого предмет застави (автомобіль) було реалізовано за 352 022, 50 грн. скасовано відповідним рішенням суду, яке не було оскаржено та набрало законної сили, а тому даний факт не підлягає повторному доказуванню. Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» безпідставно набуло майно у вигляді грошових коштів на загальну суму 352 022, 50 грн. за рахунок позивача. Оскільки після визнання рішенням Київського апеляційного суду від 16.09.2020 у справі № 755/12286/17 виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Семеновою Г.В. таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава, на якій Відповідач стягнув з Позивача 352 022,50 грн. Тобто правові підстави набуття Відповідачем 352 022, 50 грн. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Існування між сторонами договірних відносин, що виникли з договору кредиту, не спростовує факт безпідставного набуття грошових коштів, оскільки питання наявності та/або відсутності заборгованості Позивача перед Відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Отже, за твердженнями позивача, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» підлягає стягнення безпідставно набутого майна у вигляді грошових коштів на суму 352 022, 50 грн. Також на позивач вважає, що з ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягнення три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційні збитки за весь час прострочення, що підтверджується наступним. Так, у Відповідача виникло грошове зобов`язання перед Позивачем з моменту передачі на зберігання автомобіля марки Volkswagen представнику за довіреністю ТОВ «Порше Мобіліті». Відповідно до постанови про передачу майна на зберігання іншому зберігачу від 07.08.2017 по ВП № 53859223 вбачається, що автомобіль марки Volkswagen переданий на зберігання представнику за довіреністю ТОВ «Порше Мобіліті» Кравченко Іллі Сергійовичу, а тому саме з цієї дати Позивач фактично позбавився свого транспортного засобу. Зазначений транспортний засіб передано на зберігання та реалізовано за 352 022, 50 грн. на підставі виконавчого напису, який визначений відповідним рішенням суду таким, що не підлягає виконанню, а тому підстави за яких даний автомобіль було вилучено у Позивача та реалізовано відпали. Оскільки автомобіль марки Volksvwagen передано на зберігання 07.08.2017, саме з цієї дати має обчислюватися три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційні збитки. Також зазначає, що підлягає поверненню сума сплаченого ним виконавчого збору у розмірі 43 834,24 грн. за реалізацію на користь ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави - автомобіль марки Volkswagen. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Згідно з ч. 7 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій. Так, у зв`язку із визнанням виконавчого напису № 886 від 14.04.2017 таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава, за якою Позивачем сплачено 43834,24 грн. виконавчого збору, а тому на виконання ч. 7 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" дана сума підлягає поверненню. Ухвалою суду від 25.02.2021 відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання на 17.03.2021. 17.03.2021 в підготовчому судовому засіданні за участі представника позивача судом була постановлена протокольна ухвала про закриття підготовчого розгляду та перехід у судовий, у зв`язку із належним повідомленням всіх учасників справи. 25.03.2021 ухвалою суду було забезпечено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на кошти ТОВ «Порше Мобіліті» у межах позовних вимог. 29.03.2021 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, заява про залишення позовної заяви без руху та письмові пояснення від відповідача ТОВ «Порше Мобіліті», в яких представник відповідача просить відмовити у позові в повному обсязі, з огляду на наступне 20.05.2021 року між позивачем, за участю поручителя [PERSON] , та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір №50011914. У зв`язку з невиконання позивачем умов договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. 14.04.2017 року вчинено виконавчий напис №886. 28.04.2017 року постановою старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ відкрито виконавче провадження з виконання напису нотаріуса №886. 07.08.2017м державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника. В подальшому 02.05.2018 ДП «Сетам» було проведено електронні торги та реалізовано транспортний засіб Volksvwagen модель Passat В7, 2014 року випуску з об`ємом двигуна 1 968 куб. см., кузов № [NUMBER] , переможець торгів: [PERSON] 27.06.2018 року виконавче провадження закінчено, у зв`язку з повним виконанням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Оскільки електронні торги не були визнанні недійсними, відповідач вказує, що не має підстав для задоволення позову. До відзиву представник відповідача долучає копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2017, протоколу № 329965 проведення електронних торгів, постанови про зняття арешту з майна від 22.05.2018 та постанови про закриття виконавчого провадження від 27.06.2018. Крім того, в заяві про залишення позову без руху представник відповідача вказує на те, що позивач не сплатив судовий збір, хоча той посилається на ст. 22 ЗУ «Про судовий збір», таке посилання не є вірним та позов потрібно залишити без руху. Щодо вказаного клопотання суд зазначає таке. За положеннями Глави ЦПК України питання щодо залишення позовної заяви без руху вирішується судом під час розгляду можливості відкриття провадження у справі після надходження позовної заяви. З огляду на те, що клопотання відповідача надійшло вже на стадії судового розгляду справи по суті, суд не може вирішувати питання про наявність або відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху. 30.03.2021 від відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» надійшли аналогічні заяви по суті справи із долученими доказами у паперовому виді. Того ж дня від відповідача Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві надійшов лист, який за своїм змістом є відзивом на позовну заяву. Відповідач зазначає, що «після перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі виконавче провадження № 53859223 при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса №886 від 14.04.2017, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" предмет застави-автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель- PASSAT, тип транспортного засобу -ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В,номер шасі (кузова,рами)- [NUMBER] , рік випуску-2014, колірбілий, реєстраційний номер [NUMBER] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, пропоную задовільнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 20 травня 2014 по 16 лютого 2017 року, сума поточної заборгованості станом на 16 лютого 2017 року становить 438342,47» та наводить ідентифікатор доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження. 30.03.2021 судове засідання було проведено за допомогою відеоконференцзв`язку з представником відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» (який не заперечував проти можливості розгляду справи) та за участю представника позивача. Відповідачі Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві та Державна казначейська служба України у судове засідання не з`явились, повідомлялись шляхом направлення судових повісток, які були отримані 22.03.2021. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить наступних висновків. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.05.2014 між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] , за участю поручителя [PERSON] , укладено кредитний договір № 50011914. Пунктом 1.1. загальних умов ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язалося надати позивачу кредит в розмірі 330 230, 44 грн. та суму додаткового кредиту в розмірі 127 374,70 грн. для купівлі автомобіля марки Volkswagen модель Passat В7, 2014 року випуску з об`ємом двигуна 1 968 куб. см., кузов № [NUMBER] . Зазначений кредитний договір забезпечено договором застави № 50011914 від 28.05.2014, згідно з умовами якого [PERSON] , надав в заставу автомобіль марки Volksvwagen (а.с. 15-27). На адресу [PERSON] було направлено Вимоги від 16.02.2017 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50011914 (а.с. 49-50). 14.04.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Порше мобіліті» предмету застави за договором застави № 50011914, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., а саме автомобіля марки Volkswagen модель Passat тип легковий седан-В, 2014 року випуску, білого кольору, днз [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 886 (а.с. 28). 28.04.2017 постановою старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дегтярьовою Ю.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 14.04.2017 приватним нотаріусом Семеновою Г.В. (а.с.29-30). 07.08.2017 державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме автомобіля марки Volkswagen модель Passat В7, 2014 року випуску з об`ємом двигуна 1 968 куб. см., кузов № [NUMBER] (а.с.31-33). Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про передачу вказаного автомобіля на зберігання представнику за довіреністю «Порше Мобіліті» Кравченку І.С. (а.с.47-48). 02.05.2018 відбулися торги з реалізації предмету застави - транспортного засобу Volkswagen Passat В7, 2014 року випуску, днз [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 329965. Ціна продажу становила 370 550,00 грн., переможцю торгів, з урахуванням сплаченого гарантійного внеску, необхідно перерахувати 352 022,50 грн. 22.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з [PERSON] у сумі 43 834,24 грн. (а.с. 45-46). 27.06.2018 постановою державного виконавця встановлено, що заставний транспортний засіб було реалізовано за 352 022,50 грн., та прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з виконанням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави (а.с. 34-35). Постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020 у справі № 755/12286/17 виконавчий напис, вчинений 14 квітня 2017 року приватним нотаріусом Семеновою Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 886, визнано таким, що не підлягає виконанню. Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, колегію суддів визнано недотримання стягувачем положень ч. 3 ст. 24 та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме нездійснення стягувачем до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягення на предмет обтяження. Главою 83 Цивільного кодексу України визначені підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку із набуттям, збереження майна без достатньої правової підстави. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 та від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18 від 28.01.2020). Отже, як зазначає сам відповідач на 8 арк. відзиву, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020 у справі № 755/12286/17 виконавчий напис, вчинений 14 квітня 2017 року приватним нотаріусом Семеновою Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 886 визнано таким, що не підлягає виконанню, то отримані відповідачем грошові кошти внаслідок реалізації предмету застави у сумі 352 022,50 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані відпала. При цьому доводи представника ТОВ «Порше Мобіліті», що заставлене майно було реалізовано з електронних торгів, які не були визнані недійсними, суд відхиляє, адже первісною підставою для отримання відповідачем грошових коштів внаслідок реалізації предмету застави, були не результати торгів, а вчинений нотаріусом виконавчий напис, який вподальшому був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постановах від 23.05.2018 у справі 761/30446/19 та від 23.05.2018 у справі № 640/2704/16, за якою визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було звернуто стягнення на предмет застави, не є підставою для визнання електронних торгів недійсними, оскільки […] виконавчий напис нотаріуса був чинним на час проведення торгів. Однак суд не бере до уваги вказану позицію, адже у вказаних справах позивачі обрали інший спосіб захисту своїх інтересів, а саме шляхом визнання електронних торгів недійсним, відтак посилання відповідача не є релевантним. Відхиляє суд і посилання відповідача Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві на наявність виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 14.04.2017 приватним нотаріусом Семеновою Г.В., адже цей напис, як встановлено вище, судовим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню. Як визначає ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як випливає із змісту ст.ст. 524, 523 ЦК України, грошовим зобов`язанням є зобов`язання, що виражено в грошових одиницях України - гривні, або грошовий еквівалент в іноземній валюті. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, яка визначає, що підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків можуть бути: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відтак, грошове зобов`язання може виникати не тільки із договірних правовідносин, але й з інших підстав, визначених цивільним законодавством. Наведені висновки підтверджує правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, в якій Велика Палата, застосовуючи положення ст. 1212 та ч. 2 ст. 625 ЦК України: погодилася з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01.06.2016 року у справі № 910/22034/15, про те, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань; зазначила, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України; не взяла до уваги доводів відповідача про те, що припис частини другої статті 625 ЦК України може застосовуватись судом лише за наявності порушення боржником грошового зобов`язання, оскільки ним якраз порушене позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Отже, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Суд погоджується із доводами позивача, що рахувати індекс інфляції та 3 % річних слід з дня, коли [PERSON] фактично було позбавлена його майна внаслідок виконання виконавчого напису нотаріуса, який вподальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Інфляційні збитки розраховуються за формулою: (збитки від інфляції)=(сума боргу)х(індекс інфляції/100% - (сума боргу). Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). 3 % річних розраховуються за формулою: (відсотки)=(сума боргу)х(процентна ставка)/100%/365 днів (кількість днів). Суд приймає розрахунок позивача, а саме початок розрахунку з 07.08.2017 по 23.02.2021 року по дату закінчення нарахування трьох відсотків річних у сумі 37 497,58, а також розрахунок інфляційних збитків з 07.08.2017 по 23.02.2021 на суму 90 328,85 грн., адже заперечень щодо правильності розрахунку від відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» не надходило. Задовольняючи вимоги позивача про стягнення саме з відповідача Державної казначейської служби України грошових коштів у розмірі 43 834,24 грн. суд виходить з такого. 22.05.2018 державним виконавцем Деснянського районного ВДВС м. Києва Дегтярьовою Ю.С. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з [PERSON] у сумі 43 834,24 грн. (а.с.45-46). Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Згідно ч. 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Частиною 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України регламентується порядок здійснення нарахувань, а саме Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій. Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 визначено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій. Відповідно до п. 5 вказаного порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з зазначенням певної обов`язкової інформації: Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства (п. 10 порядку) Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. При цьому в відповідно до ч. 4 ст. 58 ЦПК України держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник. Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який стягнув виконавчий збір, та Державна казначейська служба, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету. Оскільки вже після стягнення виконавчого збору виконавчий напис нотаріуса № 886 від 14.04.2017, за яким здійснювалось виконавче провадження, визнано таким, що не підлягає виконанню, тому на підставі ч. 7 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" дана сума підлягає поверненню. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, всебічно, повно, об`єктивно в судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та їх взаємозв`язок в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» грошових коштів в сумі 352 022,50 грн., 3 % річних у сумі 37 497,58 грн. та інфляційних збитків у сумі 90 328,85 грн, та стягнення з відповідача Державної казначейської служби України на користь позивача грошові кошти у розмірі 43 834,24 грн. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що основною вимогою позову є стягнення із відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» безпідставно набутого майна, інші позовні вимоги (у тому числі щодо стягнення сплаченого виконавчого збору з держави) є похідними, тобто випливають із основної вимоги. Тому суд вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача ТОВ «Порше Мобіліті».

Outcome: approved