Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються з останнього на її користь у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на зміну життєвих обставини та матеріального стану сторін, позивач просила суд збільшити розмір аліментів до 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не зявилися, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності. Позивач також зазначила, що свій позов підтримує у повному обсязі, а відповідач вказав, що позов визнає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України оскільки розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2005 року по 05 лютого 2009 року, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про шлюб, про розірвання шлюбу та про народження дитини. Згідно з рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, виданого Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, 07 липня 2017 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Кондратюк». У відповідності до довідки Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 14 вересня 2017 року № 1000 малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] За змістом довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15 вересня 2017 року № 4157/03 позивач отримує аліменти на сина із пенсії відповідача в наступному розмірі: з січня по квітень 2017 року по 317 грн. 99 коп. на місяць, у травні-червні 2017 року по 334 грн. 56 коп. на місяць, а загалом за період з 01 січня по 30 червня 2017 року в сумі 1941 грн. 08 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з положеннями ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане судам Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, за наявності відповідних обставин, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний час має стабільний дохід, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. На думку суду, розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Враховуючи наведене та позицію відповідача, який не заперечив проти позову, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], підлягає збільшенню до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що головне - дитини. Водночас суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня подачі даного позову до суду, оскільки згідно з розясненнями, наданими судам у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 180 - 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року,

Outcome: approved