Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

ТзОВ "Факторингова компанія "Рантьє" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договром. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.01.2012 року між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачкою було укладено кредитний договір № Л71.188.71705, згідно якого вона отримала кредит в розмірі 26489 грн , зі сплатою 0 відсотків річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим договором графіком щомісячних платежів. 30.10.2015 року між ТзОВ "Факторингова компанія "Рантьє" та ПАТ "Ідея Банк" укладено договір факторингу, згідно умов якого їх товариство набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідачку було про це належним чином повідомлено. Сума боргу [PERSON] на дату відступлення права вимоги 30.10.2015 року становила 26044,9 грн., з яких: основний борг- 6177,57 грн., прострочений борг 19866,46 грн., прострочені проценти - 0,87 грн. Станом на 30.03.2016 року сума боргу відповідачки не змінилася. У добровільному порядку борг не сплачений, тому звернулися до суду та просить стягнути з відповідачки 26044,9 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з"явився, хоча його явку судом було визнано обов"язковою та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. В позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутності представника товариства. Відповідачка в судовому засіданні вимоги позову заперечила, в своїх поясненнях та в письмовому запереченні зазначила, що вимоги позивача є надуманими та сфабрикованими, оскільки жодних коштів за договором кредиту від 05.01.2012 року в ПАТ "Ідеяя Банк" вона не отримувала. 05.01.2012 року вона дісно підписала кредитний договір № Л71.188.71705 з ПАТ "Ідея Банк", однак не в офісному приміщенні установи банку, а в автомобілі начальника служби безпеки банку, який їй пояснив, що виникла така необхідність через, ніби-то, існуючу заборгованість на суму 445,00 грн. щодо договору , який нею був укладений ще із банком "Дністер", який був переіменований в ПАТ "Плюс Банк", а згодом в ПАТ "Ідея Банк". Їй пояснили, щоб сплатити залишок кредиту в розмірі 445,00 грн. необхідно формально підписати вищевказаний договір. Вона в це повірила, підписала його і в лютому 2012 року оплатила залишок кредиту за 2008 рік в сумі 445,00 грн. двома платежами. Вважає, що покликання позивача суперечливі також в сумі основного баоргу з ПАТ "Ідея Банк", яка станом на 20.09.2013 р. становить : основний борг -17659,54 грн., прострочений борг - 8384,49 грн., прострочені проценти 0,36 %, строкові проценти 0,01 %. А з ТзОВ "ФК "Рантьє" станом на 30.10.2015 року сума основного борогу становить 6177,57 грн., прострочений борг -19866,46 грн., прострочені поценти -0,87 %, строкові проценти - 0% .Про те, що вона не отримувла кошти в сумі 26489, 00 грн. свідчить те, що нею не підписаний меморіальний договір про отримання готівки кредиту.В з в"язку з цим просила вимогам позову відмовити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні вимоги позов заперечив та дав пояснення аналогічні за змісту пояснення [PERSON], просив позову відмовити. 12.09.2016 року від ТзОВ "ФК "Рантьє" поступили письмові пояснення на заперечення [PERSON], в яких зазначено, що банк повністю виконав свої зобов"язання згідно кредитного договору та надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером від 17.01.2012 року. Кредитний договір № Л71.188.71705 від 05.01.2012 року був укладений з метою погашення заборгованості по угоді № Г13.100.71325 від 17.03.2008 року. Відповідно вся сума кредиту в розмірі 26489,00 грн. була перерахована 17.01.2012 року в рахунок погашення заборгованості по по договору від 17.03.2008 року, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] по угоді від 17.03.2008 року. Щодо розбіжностей у розрахунках заборгованості, то зазначили, що насправді кредит був виданий під 0,0010% річних, а в позові допустили технічну помилку та заокруглили до 0%. Розрахунок був зроблений до процентної ставки - 0,0010% річних. Віддмінність у сумах основного боргу та простроченого боргу пояснюється тим, що при здійсненні розрахунку на 20.09.2013 року сума простроченого боргу була меншою, ніж станом на 30.10.2015 року. Враховуючи вищенаведене, просять позов задоволити повністю. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали даної справи, справи №445/1978/13-ц, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст.3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що 05.01.2012 року в м. Львові між ПАТ [PERSON]" в особі уповноваженого представника [PERSON] укладено договір № Л71.188.71705. Згідно п. 1.1. кредитного договору, [PERSON] надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 26489,00 грн., а позичальник зобов"язується одержати кредит і повернути його разом з процентними плтежами і комісіями відповідно з умовами договору. Банк надав кредит строком на 60 місяців, датою видачі кредиту є дата видачі коштів у готівковій формі через касу банку ( при видачі кредиту готівкою) та списання коштів з рахунку ьанку ( при безготівковому переказі коштів). Кредитні кошти у належній до виплати частині видаються позичальнику в готівковій формі через касу банку.За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,0010% річних від залишкової суми кредиту (п.п. 1.2-1.4 кредитного договору). 30.10.2015 року в м. Львові укладений договір факторигу № 30/10/1 між ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" та ПАТ "Ідея Банк". Згідно умов цього договору ПАТ "Ідея Банк" відступив ( передав у власність) ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" З довідки-розрахунку станом на 30.10.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № Л71.188.71705 від 05.01.2012 року, становить: - основний борг - 61777,57 грн., - прострочений борг -19866,46 грн., - прострочені проценти - 0,87 грн. - строкові проценти - 0 грн., - нарахована плата за обслуговування кредиту - 0 грн., - построчена плата за обслуговування кредиту - 0 грн. Загальна заборгованість становить 26044,9 грн. З довідки-розрахунку станом на 30.03.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № Л71.188.71705 від 05.01.2012 року, становить: -заборгованість за тілом кредиту -26044,03 грн., -заборгованість за нарохованими та несплаченими відсотками та комісіями - 0,87 грн. Загальна заборгованість- 26044,9 грн. Отже, відповідно до умов договору, відповідачка мала отримати кредитні кошти в касі банку. Позивачем наданий як доказ меморіальний ордер № TR.467509.3601.1652 від 17.02.2012 року, згідно якого [PERSON] є платником, а ПАТ "Ідея Банк" отримувачем 26489,00 грн. Вказаний меморіальний ордер не підписаний [PERSON] Інших доказів про те, що відповідачка отримала кредитні кошти позивачем не надані. Також, позивачем не надані, докази того, що ці кошти були перераховані на погашення кредиту по договору від 17.03.2008 року. Вказане не знайшло підтвердження і в матеріалах справи № 445/1978/13-ц ( 2/445/825/13) за позовом ПАТ КБ "Ідея Банк" до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв"язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об"єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню ні повінстю, ні частково. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 526, 527, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60 , 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed