Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У липні 2016 р. позивач звернулася до суду з позовом про скасування дисциплінарного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.06.2002 р. позивач закінчила Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця і отримала повну вищу «світу за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула Кваліфікацію лікаря. Зі слів позивача, 01.08.2002 р. була прийнята до Київської офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на посаду лікаря-інтерна відділення 31 «Судинної патології», а 02.02.2004 р. переведена на посаду лікаря-офтальмолога відділення № 31 «Судинної патології». 01.09.2004 р. переведена на посаду лікаря офтальмолога відділення «Реконструктивної хірургії». З 21.09.2014 р. переведена на посаду лікаря-офтальмолога офтальмологічного відділення № 61 20.05.2009 р. позивачу була вручена почесна грамота Виконавчого органу Київської міської ради ГУ охорони здоров'я та медичного забезпечення за багаторічну сумлінну працю, значний особистий внесок у наданні медичної допомоги населенню м. Києва, високий професіоналізм, відданість своїй справі та з нагоди святкування дня медичного працівника. Як вказано у позові, 14.12.2012 р.. позивач пройшла атестацію в атестаційній комісії при Головному управлінні охорони здоров'я і наказом по Головному управлінню охорони здоров'я за № 1677/к їй присвоєна вища кваліфікаційна категорія лікаря за фахом офтальмологія. 30.12.2014 р. позивач підтвердили звання лікаря за спеціальністю «Організація і управління охороною здоров'я» про що виданий сертифікат спеціаліста, який дійсний до 31.12.2019 р. 29.02.2016 р. позивач отримала диплом з відзнакою Національної академії державного управління при Президентові України та здобула ступінь магістра за спеціальністю «Державне управління у сфері охорони здоров'я» і здобула кваліфікацію магістра державного управління. За час роботи лікарем офтальмологом у відповідача - Київській міській клінічній офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока" маю почесні грамоти. При цьому 15.06.2016 р. позивачу була вручена почесна грамота Ради Київської міської профспілки Працівників Охорони здоров'я та нагороджено мене за багаторічну сумлінну працю, активну життєву позицію, великий особистий розвиток охорони здоров'я, соціальне партнерство з Профспілкою ти з нагоди Дня медичного працівника. Як вказує позивач, 22.06.2016 р. у кабінеті головного лікаря у присутності інших осіб позивачу були пред'явлені ксерокопії документів пацієнтки [PERSON] (епікриз, направлення з поліклініки в КМКОЛ "ЦМХО" та мій консультативний висновок), яка зверталася до позивача за консультацією у квітні 2016 р., у якої позивачем вперше було встановлено діагноз: відшарування сітківки. За проханням пацієнтки позивач направила її на суміжну консультацію до кафедрального співробітника офтальмологічного відділення Олександрійської міської клінічної лікарні м. Києва, на базі якого знаходиться кафедра офтальмології Національного медичного Університету ім. О.О. Богомольця та працюють головний позаштатний офтальмолог МОЗ України та головний офтальмолог Департаменту охорони здоров'я м. Києва. Як вказує позивач, зі слів головного лікаря [PERSON] пацієнтка [PERSON] написала на позивача скаргу, суть якої полягає в тому, що позивач направила її на лікування до іншої установи, пояснюючи це тим, що у відповідача - КМКОЛ "ЦМХО" не проводяться операції необхідною їй профілю та немає спеціалістів достатнього рівня кваліфікації. Сама скарга пацієнтки у письмову вигляді чи її копія представлена не була, але головним лікарем [PERSON] було зазначено, що вона знаходиться у кабінеті першого заступника головного лікаря КМКОЛ "ЦМХО" [PERSON], який наразі перебуває у відпустці, тому доступу до документів немає. Надалі від головного лікаря КМКОЛ "ЦМХО" [PERSON] у бік позивача ( з її слів) звучали необґрунтовані, суб'єктивні та такі, що не відповідають дійсності звинувачення у непрофесійності, було зазначено, що я не маю права направляти пацієнтів на суміжні консультації або лікування до інших медичних установ окрім КМКОЛ "ЦМХО", звучали особисті образи. Зі слів позивача, головний лікар [PERSON] та юрисконсульт [PERSON] порушуючи її конституційні права на працю (ст. 43 Конституції України) та статті 36,40,43 КЗпП України, у примусовому порядку вимагали від позивача написати заяву про звільнення з займаної посади в КМКОЛ "ЦМХО" за власним бажанням, як єдиний вихід з даної ситуації, супроводжуючи свої дії погрозами. Після відмови позивача безпідставно писати таку заяву, в присутності працівників лікарні, [PERSON] наказала завідуючій офтальмологічним відділенням № 6 [PERSON] написати на позивача колективну скаргу від імені співробітників відділення. При цьому позивачу було вказано написати пояснювальну записку щодо направлення пацієнтки [PERSON] у інший медичний заклад. 01.07.2016 р. враховуючи подальше упереджене ставлення до позивача з боку адміністрації та підготовку колективної скарги на позивача (зі слів співробітників її відділення), нею було написано заяву про надання щорічної основної невикористаної відпустки, а також, згідно чинного законодавства, заяву про надання копій документів та скарги пацієнтки [PERSON], на які посилалися головний лікар [PERSON] та заступник [PERSON], для ознайомлення. Як вказує позивач, пацієнтка [PERSON] телефонувала останній, щоб подякувати за проведену позивачем консультацію та вчасно поставлений діагноз, і жодних претензій або скарг в її бік пацієнтка [PERSON] не пред'являла. Наказом відповідача від 12.07.2016 р. № 141 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-офтальмолога офтальмологічного відділення № 6 [PERSON]» було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення, на думку відповідача, трудової дисципліни, яке ніби мало місце 21.06.2016 р., ніби порушення мною посадових обов'язків. При цьому 08.07.2016 р. надані позивачем письмові пояснення з приводу не порушення трудової дисципліни враховані не були, що свідчить про формальність застосування дисциплінарного стягнення до позивача. Також позивач вказує, що відповідачем не було дотримано порядку застосування дисциплінарного стягнення, так як з наказу № 141 від 12.07.2016 р. вбачається, що позивача було ознайомлено з даним наказом лише 14.07.2016 р., і позивач зазначила у самому наказі, що категорично не згодна з діями адміністрації відносно себе та своє право оскаржити цей наказ відповідно до чинного законодавства. Як вказано у позові, позивач є членом первинної профспілкової організації Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», про що було відомо відповідачу. З огляду на те, що позивач є членом профспілки відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 252 КЗпП України на неї було накладено дисциплінарне стягнення без попередньої згоди виборного профспілкового органу. Тому позивач просить суд визнати наказ відповідача - Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» № 141 від 12.07.2016 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-офтальмолога офтальмологічного відділення № 6 [PERSON]» незаконним та скасувати його. Тому посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати наказ Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» № 141 від 12.07.2016 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-офтальмолога офтальмологічного відділення № 6 [PERSON]» незаконним та скасувати його. У судове засідання позивач з'явилась разом із своїм представником та підтримала даний позову у повному об'ємі. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти даного позову, при цьому представник [PERSON] зачитувала свої письмові заперечення, а представник [PERSON] підтримав їх. Представник третьої особи - первинна профспілкова організація Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» в судове засіданні так і не з'явився. При цьому суд з'ясував у сторін, що у відповідача три таких профспілкових організації, і весь час у судове засідання з'являвся не належний представник профспілки. Суд, дослідивши письмові докази у справі та допитавши свідка [PERSON], встановив обставини, викладені нижче. Позивач [PERSON] працює на посаді лікаря офтальмолога відділення № 6 «Реконструктивної хірургії» Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» з 2002 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 13). Як з'ясував суд, наказом від 12.07.2016 р. № 141 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-офтальмолога офтальмологічного відділення № 6 [PERSON]» позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне, на думку відповідача, виконання нею посадових обов'язків; порушення порядку ведення медичної та статистичної документації та порядку ведення лікування хворих, нібито відмова у наданні медичної допомоги. (а.с. 17). Підставою накладення на позивача дисциплінарного стягнення став висновок про перевірку від 08.07.2016 р., де комісією було встановлено неналежне, на думку відповідача виконання позивачем посадових обов'язків; порушення порядку ведення медичної та статистичної документації та порядку ведення лікування хворих, неякісне надання медичної допомоги. (а.с. 22-26). У відповідності до положень ч. 1 ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Судом встановлено, що надані позивачем письмові пояснення від 08.07.2016 р. надані з приводу не порушення трудової дисципліни враховані не були, що свідчить про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України, та про формальність застосування дисциплінарного до позивача. Крім того, з наказом від 12.07.2016 р. про застосування дисциплінарного стягнення позивач був ознайомлений 14.07.2016 р. Вказаний факт не оспорюється представниками відповідача. У відповідності до п. 31 Постанови Державного комітету СРСР по праці і соціальних правах № 213 від 20.07.1984 р. «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій», наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівникові, підданому стягненню, під розписку в триденний термін. Крім того, судом встановлено, що позивач є членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока». Відповідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців первинна профспілкова організація Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» була зареєстрована Державною реєстраційною службою України 07.05.2014 р. з присвоєнням ідентифікаційного коду юридичної особи 39207452, і дана інформація також ніким з сторін не оспорюється. З пояснень свідка [PERSON] які були надані суду, з'ясовано, що вона жодної скарги на позивача не писала, і до керівництва відповідача не зверталась щодо покарання позивача, а дійсно отримала допомогу щодо встановлення діагнозу та в подальшому вчасно проведена операція лікарем [PERSON], яку вона раніше знала, спасла їй ліве око. І у свою чергу з її (свідка) боку потягнуло за собою висловлення письмової подяки на ім`я міського голови [PERSON] та ноторіальну письмову заяву до усіх компетентинх органів. Як з'ясовано судом, підставою накладення на позивача дисциплінарного стягнення став висновок про перевірку від 08.07.2016 р., де комісією було встановлено неналежне, на думку відповідача виконання позивачем посадових обов'язків; порушення порядку ведення медичної та статистичної документації та порядку ведення лікування хворих, неякісне надання медичної допомоги. Судом з'ясовано, що позивач є членом первинної профспілкової організації Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», про що було відомо відповідачу, а так як позивач є членом профспілки відповідачем, але у порушення вимог ч. 2 ст. 252 КЗпП України на позивача було накладено дисциплінарне стягнення без попередньої згоди виборного профспілкового органу. Ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і ч. 2 ст. 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Згідно із ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови. За аналогією права правило ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати і до передбачених ч. 2 ст. 252 КЗпП України, ч. 2 ст. 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності. Як установлено судом, відповідач - Київська міська клінічна офтальмологічна лікарня «Центр мікрохірургії ока» не звертався до профспілкової організації за наданням згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. З огляду на положення ч. 6 ст. 39, ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і ч. 2 ст. 252 КЗпП України суд приходить до висновку про відсутність у відповідача - Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» права на притягнення позивача [PERSON] до дисциплінарної відповідальності без згоди профспілкової організації. Саме до такого висновку суду зводиться позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-163ц14 від 22.10.2014 р. З огляду на встановлення судом порушень ч. 1 ст. 149, 252 КЗпП України, п. 31 Постанови Державного комітету СРСР по праці і соціальних правах № 213 від 20.07.1984 року «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій», ст. 39, 41 України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», які були допущені відповідачем при прийнятті рішення про застосування дисциплінарного стягнення до позивача [PERSON] із посиланням на недостовірну інформацію з боку завідуючого МНПЦ [PERSON] - організації відповідача щодо дій позивача та введення в оману керівництва відповідача щодо нібито скарг з боку пацієнта - свідка по справі [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позову та приймає рішення про визнання незаконним та скасування наказу Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» № 141 від 12.07.2016 р. «Про винесення догани [PERSON]» Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд приймає рішення про стягнення з відповідача в дохід держави судових витрат у розмірі 551,21 грн. Тому враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved