Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати визнати неправомірними діями відповдіача АТ Оператора газорозподільної системи "Миколаївгаз" з незаконного демонтажу газового лічильника марки «ВІЗАР G-4» у будинку [ADDRESS] та нарахування боргу на суму 28988,44 гривень, скасувати рішення відповідача про нарахування необлікованих об`ємів природного газу та зобов`язати відповдіача встановити безкоштовно газовий лічильник за місцем його проживання. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 11 червня 2019 року він отримав листа від АТ Оператора газорозподільної системи "Миколаївгаз", у якому знаходилися: рахунок на оплату вартості необлікованих обємів природного газу на суму 28988,44 гривень, протокол щодо направлення ЗВТ на експертизу від 21 березня 2019 року, витяг із особового рахунку, акт про порушення № 00001138 від 21 березня 2019 року, акт № 2761 про виявлення порушення від 21 березня 2019 року, акт № 2769 демонтажу лічильника газу для проведення експеризи від 21 березня 2019 року. Вваажає такі дії відповідача неправомірними, виходячи із такого: відповідачем при повірці газового лічильника порушено строки проведення такої повірки, жодних актів ним підписано не було так само як і не було його повідомлено про проведення експертизи газового лічильника. Крім цього працівник відповідача, який демонтував лічильник прийшов до його домоволодіння без будь-яких направлень, планів чи скерувань. Більше того такий працівник, хоча демонтував лічильник і уприсутності моєї дружини, проте не упаквав такий та не опломбуав пакет, до якого його помітив, а також не встановив іншого приладу обліку з обмінного фонду. Він зверунвся із скаргою до НКРЕ, яка йому у відповідь скерувала лист, у якому зафіксовано та встановлено численні порушення відповідача. Відтак, вважає свої права як споживача природного газу порушено, а тому змушений звертатися до суду за захистом. Представником відповідача Акціонерного товариства Оператора газорозподільної системи "Миколаївгаз", Хандріга А.О. надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому вказувала на безпідставності та необгрунтованості позовних вимог, категорично такі заперечувала та просила у їх задоволенні відмовити. Свої заперечення обгрунтовувала тим, що 21 березня 2019 року у домоволодінні позивача [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , працівниками відповідача виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, про що складено відповідний акт № 00001138, який підписаний позивачем без зауважень. Відтак відповідачем ініційовано питання про проведення експертизи по виявленому порушенн. На підставі чого відповідно до акт № 2769 від 21 березня 2019 року для проведення експертизи у помешканні позивача було демонтвоано газовий лічильник та направлено на експертизу, за результатми якої встановлено, що мався доступ до відлікового механізму, отже лічильник не придатний до використання та підлягає заміні. 27 травня 2019 року на засіданні постійно діючої комісії по розгляду актів про порушення, прийнято рішення про його задоволення та нарахування необлікованих (донарахованих) обсягів природного газу. Листом позивачу направлено рахунок на оплату такого боргу. Відтак вважає дії відповідача правомірними, а усі доводи, що викладені у позовній заяві надуманими, а тому у задоволенні такого позову просить відмовити. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 липня 2019 року (головуючий суддя Ціпивко І.І.) дану справу прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02 вересня 2019 року. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2019 року (головуючий суддя Ціпивко І.І.) закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Оператора газорозподільної системи "Миколаївгаз", третя особа, яка не заявляє своїх вимог: Національна комісія , що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, про неправомірні дії та зобов`язання їх винити певні дії. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач заявлені ним позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник позивача адвокат Ляшенко М.Д. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково просив суд звернути уваги на численні порушення, які були допущенні відповідачем при демонтажі газового лічильника у житлі позивача, на які вказано у листі НКРЕ. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила та просила у їх задоволенні відмовити з підстав, що викладені у письмовому відзиві на позов. Свідок [PERSON] , будучи допитаним у судовому засіданні, попередженим про кримінальну відповідальність та приведеним до присяги, повідомив, що працює у АТ «Миколаївгаз» слюсарем. Підтвердив, що 21 березня 2019 року проводив огляд приладу обліку - газовий лічильник за адресою: [ADDRESS] . Коли підійшов до вказаного домоволодіння, то до нього вийшла жінка. Він повідомив їй, що лічильник підлягає повірці, тому він змушений його демонтувати. Зазначена жінка жодних перешкод йому не створювала. Під час демонтажу ним було виявлено пошкодження лічильника, тому він почав складати акт про порушення, який підписувала ця жінка. Їм вона не представилася. При складанні ним актів [PERSON] на місці не було. Чому в акті зазначено, що такий складався у присутності споживача [PERSON] пояснити не може. Так само як і не зміг пояснити, чому в актах, які були видані на місці особі, яка була присутня, взагалі відсутній будь-який підпис навпроти прізвища « [PERSON] ». Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача у межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено докмуентально те, що позивач [PERSON] є споживачем природнього газу за місцем свого проживання, що за адресою: [ADDRESS] . Так, 27 квітня 2015 року між ПАТ «Миколаївгаз» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з газопостачання. За адресою розташування житлового будинку, який належить позивачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до акту про порушення № 00001138, складеного 21 березня 2019 року слюсарем [PERSON] , у домоволодінні за адоресою: [ADDRESS] , виявлено порушення кодексу газорозподільних систем, а саме пошкодження пломби заводу виробника, у зв`язку з чим проведено демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, знято показники лічильника, які на день перевірки становили 32392,82 куб. м. та повідомлено споживача про те, що такий акт буде розглядатися комісією 26 квітня 2019 року у [ADDRESS] . Актом про виявлені порушення № 2761 від 21 березня 2019 року встановлено, що на газовому лічильнику марки «ВІЗАР» № 0152009 на обліковому механізмі вдавлена мастична пломба і не видно тавра заводу виробника. Згідно акту № 2769 від 21 березня 2019 року, газовий лічильник марки «ВІЗАР» № 0152009, який встановлено за адресою: [ADDRESS] , демонтовано на підставі акту про порушення, який поміщено до пакету та опломбовано за № В 12995025, пакет С 48616733. Повідомлено споживача [PERSON] про те, що лічильник направляється на експертизу до АТ «Миколаївгаз», експертиза буде проведена за адресою: м. Миколав, вул. Погранична, 159, 02 квітня 2019 року о 14 годині 15 хвилин, куди запрошується споживач, що підтверджується також протоколом щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу № 54002.1-S7-10070-0310 від 21 березня 2019 року, За результатами проведеної експертизи комісією представників ПАТ «Миколаївгаз» та ДП «Миколаївстандартметрологія» складено акт експертизи лічильника газу № 222 від 02 квітня 2019 року, відповідно до якого встановлено пошкодження пломби заводу виробника, що дає змогу доступу до відлікового механізму, на відліковому механізмі пошкодження відсутні, на крпусі лічильника пошкодження відсутні. На підставі цього висновки комісії: мався доступ до відлікового механізму та за результатми повірки прилад не придатний до подальшого використання. На підстав чого складена довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 310/143 від 04 квітня 2019 року. 27 травня 2019 року на засіданні постійно діючої комісії по розгляду актів про порушення фізичними особами - споживачами природного газу розглянуто акт про порушення № 00001138 від 21 березня 2019 року, прийнято рішення про його задоволення та нарахування позивачу [PERSON] необлікованих (донарахованих) обсягів природного газу. Листом за вих. № 119/10 від 04 червня 2019 року позивачу [PERSON] направлено рахунок на оплату вартості необлікованих об`ємів природного газу на суму 28988,44 гривень. Між сторонами у справі склалися правовідносини, які регулюються Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619 (далі - Положення). Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, оператор газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно з пунктом 3 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, на території та/або в приміщенні якого встановлений лічильник газу, зобов`язаний забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ після пред`явлення ними службових посвідчень для проведення робіт з демонтажу лічильника на повірку (або його повірки на місці встановлення). Матеріали справи свідчать про те, що Акціонерне товариство «Миколаївгаз» є Оператором ГРМ. Згідно пункту 4 глави 2 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система для виконання своїх функцій та обов`язків, передбачених законодавством. Згідно підпункту 3 пункту 2 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, для належної організації періодичної повірки лічильників газу по об`єктах побутових споживачів Оператор ГРМ повинен: забезпечити періодичну повірку лічильника протягом міжповірочного інтервалу. Згідно пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: 1) пошкодження пломб; 2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу); 3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу; 4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору; 5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ; 6) наявність несанкціонованого газопроводу; 7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу. Зокрема, акт про порушення після пред`явлення представником оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється. Згідно пукту 2 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, після зняття ЗВТ та/або пломби, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, чи гвинта, на якому закріплено пломбувальний матеріал (далі - пломба), у присутності сторін пломба або ЗВТ пакується в пакет з поліетилену чи з іншого цупкого матеріалу (або в транспортну тару, що передбачена заводом-виробником та зазначена в паспорті на ЗВТ), який опломбовується пломбою Оператора ГРМ з унікальним номером та, за бажанням, пломбою споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу). При цьому представник Оператора ГРМ складає протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу (по одному екземпляру для кожної сторони), в якому чітко зазначає: 1) поштову адресу місця проведення експертизи; 2) дату та орієнтовний час проведення експертизи (у випадку проведення експертизи ЗВТ та/або пломби суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу», Оператор ГРМ зазначає кінцевий строк, до якого має бути передано ЗВТ та/або пломбу до такого суб`єкта); 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо проведення експертизи); 4) сторону, відповідальну за доставку ЗВТ та/або пломби на експертизу; 5) дату останньої повірки ЗВТ. Під час складання протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу сторона, яка ініціювала експертизу, визначає, ким буде здійснюватися така експертиза (комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктом судово-експертної діяльності, діяльність якого регулюється Законом України «Про судову експертизу»). Дослідженими судом доказами встановлено, що демонтований представниками відповідача лічильник з будинку позивача відповідно до акта про порушення № 00001138 від 21 березня 2019 року став предметом експертизи від 02 квітня 2019 року, а порушення викладені у вказаному акті та висновку експертизи були підставою для донарахування позичу обсягу не облікованого природного газу на суму 28988 гривень 44 копійки. В той же час, в акті про порушення № 00001138 від 21 березня 2019 року (у примірнику, який надав представник відповідача) наявний напроти прізвища споживача - позивача [PERSON] підпис останнього, однак як встановлено у судовому засіданні та підтверджено поясненнми самого позивача, письмовими поясненнями свідка [PERSON] та показаннями свідка [PERSON] , [PERSON] при складані такого акта не було. Більше того у примірнику такого акта, який надано стороною позивача, взагалі відсутній підпис [PERSON] , однак відмітка працівників оператора ГРМ про те, що споживач (позивач) відмовився від підпису, відсутня. Акт про порушення був підписаний одним працівником оператора ГРМ та відмова споживача - позивача від підпису акта в порушення вказаних норм Кодексу газорозподільних систем не була підтверджена відео- зйомкою або засвідчена підписом незаінтересованої сторонньої особи, відтак суд вважає такий акт недійсним. Крім цього, порушення, що зафіксоване в акті про порушення № 00001138, відсутє у переліку порушень, зазначених у пукті 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРМ, що є грубим порушенням. У пункті 7 акта № 1138 не зазначені додатки, які додаються до нього. Відповідно до п.8 акта № 00001138, засідання комісії Оператора ГРМ з розгляду акта про порушення повинна була відбутися «26 квітня 2019 року за адресою: [ADDRESS] » без зазначення контактного телефону особи Оператора ГРМ, що є порушенням вимог підпункту 3 пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ. За такого, суд, беручи до уваги допущення працівником відповідача численних процесуальних порушень при складанні акту № 00001138, вважає такий акт недійсним та таким, який складено із порушеннями. У Акті № 2769 від 21 березня 2019 року про демонтаж лічильника для проведення експертизи та Протоколі щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 21 березня 2019 року № 54002.1-S7-10070-0319, не зазначено поштової адреси місця проведення експертизи та контактний телефон особи Оператора ГРМ, що є порушенням підпунктів 1 та 3 пункту 2 глави 10 розділу Х Кодексу ГРМ. Згідно копії Акта експертизи лічильника газу № 222 від 02 квітня 2019 року, зазначено, що експертиза проводилася у присутності споживача [PERSON] та складалася з двох представників Оператора ГРМ та представника метрологічної організації, що є порушенням пункту 3 глави 10 розділу Х Кодексу ГРМ, оскільки до складу відповідної комісії для проведення експертизи має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Підпис [PERSON] або відмітка про відмоу його від підпису у Акті № 222 відсутні, що є порушенням вимог пункту 8 глави 10 розділу Х Кодексу ГРМ. Крім цього, відповідачем не було надано інформації щодо перевірки стану приладу обліку перед введенням його в експлуатацію, актів про встановлення та пломбування газового лічильника у домоволодінні споживача позивача [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , відомостей про здійснення періодичної повірки приладу, що свідчило б про відсутність такого пошкодження на обліковому приладі на момент його встановлення. Більше того судом встановлено та підтвердено сторонами у судовому засіданні, що повірка газового лічильника у домовлодінні позивача не здійснювалася жовного разу з моменту його встановлення, що є порушенням підпункту 3 пункту 2 глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ. Слід також зазначити, що засідання Комісії по розгляду Актів про порушення було перенесено з 26 квітня 2019 року (про що зазначено в Акті № 1138) на 27 травня 2019 року, однак підстави перенесення засідання, та документи, що підтверджують належність повідомлення споживача [PERSON] про таке, суду не надано. За результатми засідання згаданої вище Комісії було прийнято рішення про задоволення акта про порушення та проведення нарахування необлікованих об`ємів споживання природного газу [PERSON] . Разом з тим, відсутній акт-розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості. За такого, слід зазначити, що недотримання працівниками оператора ГРМ порядку щодо демонтажу лічильника позивача, його пакування та відправки на експертизу, викликають сумніви, що викладені в акті № 00001138 порушення були допущені саме позивачем, оскільки такі порушення могли виникнути як в процесі демонтажу лічильника, так і під час його відправки, транспортування до експертної установи чи навіть ще під час його встановлення. Зважаючи на те, що донарахування позичу обсягу не облікованого природного газу проводились на підставі недійсного акту про порушення № 000001138 від 21 березня 2019 року, то суд приходить до висновку про неправомірність демонтажу лічильника, та донарахування позивачу вказаної грошової суми, у зв`язку із чим, позов у цій чатині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13. Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач посилається на порушення відповідачем його прав як споживача відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно п.6 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Як вбачається зі змісту позовної заяви та фактичних обставин справи, рішення комісії АТ «Миколаївгаз» від 27 травня 2019 року, яким задоволено акт про порушення №00001138 від 21 березня 2019 року та здійснено нарахування необлікованих об`ємів природного газу, не встановлює для позивача будь-яких обов`язків крім рекомендацій щодо оплати вартості необлікованих об`ємів природного газу, жодних її прав, як споживача щодо отримання природного газу відповідачем порушено не було та, відповідно не належить до актів у розумінні ст. 16 ЦК україни. Такі документи не є обов`язковими до виконання, вони лише фіксують факти, а отже жодних обов`язків на позивача безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права чи інтереси. Крім цього, Комісії Оператора ГРМ належить право перегляду своїх рішень, у тому числі і скасування таких. За такого, суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] у частині скасування рішення комісії щодо розгляду акта про порушення та нарахування боргу відмовити. Крім цього, вимогами п. 8 гл.9 розділу 10 Кодексу газорозподільних систем встановлено, що, коли за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, повязані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, повязані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № № 720/479/17-ц Відтак, ухвалюючи рішення за позовною вимогою щодо безкоштовного встановлення газового лічильника, суд дійшов висновку, що витрати, пов`язані із встановленням нового лічильника, мають бути компенсовані за рахунок позивача, оскільки за результатами проведення експертизи комісією представників ПАТ «Миколаївгаз» та Державного підприємства «Миколаївстандартметрологія» підтверджено факт несанкціонованого втручання позивача у роботу лічильника. Проведення експертизи лічильника газу та нарахування боргу через порушення процесуального порядку фіксації правопорушення, а саме порядку оформлення акта про порушення, не спростовує правильності висновку експертизи, за результатами якої підтверджено факт несанкціонованого втручання позивача у роботу лічильника. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на коритсь позивача сплачену ним суму судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено одну із трьох позовних вимог, відтак до стягнення із відповдіача на користь позивача пілягає 1/3 частина сплаченого ним судового збору, що становить 256,13 гривень.

Outcome: partial