Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з ПАТ «Євраз Суха Балка» компенсації втрати чистини заробітної плати в зв'язку із порушенням строку її виплати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що в період з 22.07.1996 року по 31.05.2010 року пропрацював підземним гірничим робітником очисного вибою в шахті «Фрунзе» ПАТ «Євраз Суха Балка», звільнений був із підприємства по ст. 38 КЗпП України в зв'язку із виходом на пенсію за віком. В 2012р. він дізнався, що відповідача порушував законодавство України в частині виплати заробітної плати за час щорічних відпусток. Звернувшись із заявою до відповідача, останній виплатив йому 06 квітня 2012р. 5264 гривень 53 копійок в порядку недоплаченого заробітку за час щорічних відпусток за період з 1996р. по 2010р. В зв'язку із тим, що при звільненні із підприємства відповідач не провів з ним остаточного розрахунку позивач просить стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку який складає 45035 гривень 12 копійок. По причині порушенням законодавства про оплату праці - несвоєчасною невиплатою заробітної плати за минулі роки позивач вважає, що йому спричинена моральна шкода яку оцінив в розмірі 10 000 гривень, при цьому зазначає, що відповідач на протязі багатьох років роботи обманював його у відношенні виплати належного заробітку, дізнавшись про це він переніс і переносить моральні страждання та переживання. Вказує, що кращі роки свого життя віддав ПАТ « Євраз Суха Балка», працював сумлінно та добросовісно, в процесі роботи дотримувався вимог законодавства, не порушував правила охорони праці, а відповідач в свою чергу порушував законодавство про охорону праці ( він отримав професійне захворювання), порушував законодавство в частині нарахування та виплати заробітної плати. Недоплачені кошти він міг би направити на свій та сім'ї відпочинок, на посилене харчування, на лікування. В наступному представник позивача, який діє по довіреності наданій позивачем, подав до суду уточнення позовної заяви в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 10000гривень за спричинену моральну шкоду - несвоєчасною виплатою заробітної плати за минулі роки та стягнути 4595гриваень 64копійки компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку із порушенням строку її виплати, надаючи при цьому розрахунок який розрахований із врахуванням податку із доходів фізичних осіб. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 45035грн. 12 коп. представник позивача просить залишити без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні позовні вимоги позивача підтримав та просить стягнути на користь позивача 10000грн. за спричинену моральну шкоду за порушення законодавства про оплату праці та стягнути 4595гриваень 64копійки компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку із порушенням строку її виплати, про цьому послався на обставини вказані в позовній заяві та уточненні позовної заяви. Представник відповідача в особі Безверхої І.І. позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню. Вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Із трудової книжки Позивача встановлено, що в період з 22.07.1996 року він працював у Відповідача по професії - підземним гірничим робітником очисного вибою в шахті «Фрунзе». 31.05.2010 року звільнений був із підприємства по ст. 38 КЗпП України в зв'язку із виходом на пенсію за віком. Відповідно до довідки наданої Відповідачем від 27.11.2012р. за № 3752 встановлено, що відповідно до заяви позивача від 30.10.2012р., Відповідач перерахував та до нарахував позивачу заробітну плату за час щорічних відпусток 06.04.2012 року (за період з 1998р. по 2010р.) в сумі 5 264 грн. 53 коп., після утримання податку із доходу фізичних осіб фактично виплачено 4474грн. 85коп. В довідці №1 та № 2 зазначено, що Позивач находився у відпустці: (червень - вересень 2000 року) йому недоплачено 137.03 грн., (грудень 2000 рік) недоплачено суму 25.45 грн., (січень 2001 року) недоплачено суму 14.54 грн., (травень 2001 року) недоплачено суму 16.45 грн., (вересень 2001 року) недоплачено суму 6.40 грн., (березень 2002 року) недоплач6но суму 418.96грн., (серпе6нь 2002 року) недоплачено суму 217.81 грн., (лютий 2003 року) недоплачено - 59.19 грн., (вересень 2003 року) недоплачено - 596.83 грн., (травень 2004 року) недоплачено - 343.31 грн., (жовтень 2004 року) недоплачено - 188.74 грн., 2005 року) недоплаче6но - 477.31 грн., (грудень 2005 року) недоплачено - 27.96 грн., (січень 2006 року) недоплачено - 121.15 грн., (квітень 2006 року) недоплачено - 211.40 грн., (листопад 2006 року) недоплачено - 119.55 грн., (лютий 2007 року) недоплачено 334.88 грн., (серпень 2007 року) недоплачено - 276.19 грн., (червень 2008 року) недоплачено 221.18 грн., (жовтень 2008 року) недоплачено 1157.35 грн., (червень 2009 року) недоплачено 221.07 грн., (листопад 2009 року) недоплачено 23.88 грн. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд виходив із наступного. Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток. Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Спір, щодо розміру нарахованої заробітної плати за період відпусток з 2000 року по 2010 рік між сторонами відсутній. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) - компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01.01.2001 р. здійснюється згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. При розрахунку суми компенсації застосовується нарахована заробітна плата за мінусом суми податку з доходів фізичних осіб, а також внесків до соціальних фондів. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати повинна розраховуватися з січня 1998 року, за кожну нараховану відпустку окремо, по час фактичної виплати заборгованості. Розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати складає 4595 гривень 64 копійок із розрахунку: Позивач знаходився у відпустці: (травень - червень 1997 року) недоплачено йому - 10.01.грн., (жовтень - листопад 1997 року) йому недоплачено 37.83 грн.. Позивач не просить нарахувати компенсацію за вищевказані періоди, а суд не може вийти за межі позовних вимог тому за вказані періоди не нараховує компенсацію. Відпустка надана (червень - вересень 2000 року) недоплачено 137.03 грн., Відповідач виплатив вказану суму коштів лише в 06.02.2012р. приріст споживчих цін за даний період становив 2.078% , після утримання податку із донарахованої суми компенсація становить 137грн. 03коп. (137грн. 03коп. - 15% податок х 2.078=242грн. 02коп.); відпустка (грудень 2000 року) донараховано 25.45грн., після утримання податку сума становить 21.63грн. х приріст споживчих цін, який становив 1.905%, компенсація становить 41грн. 20коп.; відпустка (січень 2001 року) донараховано 14.54грн. після утримання податку та з врахуванням приросту споживчих цін 186.4% компенсація становить 23грн. 02коп.; відпустка (травень 2001 року) донараховано 16.45грн. за мінусом податку та з врахуванням 180.7% приросту споживчих цін компенсація складає 25грн. 26коп.; відпустка (вересень 2001 року) донараховано 6.40грн., після утримання податку та з врахуванням 183.3% приросту споживчих цін компенсація складає 9 грн.97 коп.; відпустка (березень 2002 року) донараховано 418.96грн., після утримання податку та з врахуванням 178.7% приросту споживчих цін, компенсація складає 636грн. 36коп.; відпустка (серпень 2002 року) донараховано 217.81грн., після утримання податку та з урахуванням приросту споживчих цін 185.6% сума компенсації складає 343грн.60 коп.; відпустка (лютий 2003 року) донараховано 59.19грн., після утримання податку та з урахуванням 168.5% споживчих цін компенсація складає 84грн. 77 коп.; відпустка (вересень 2003 року) донараховано 596.83грн., після утримання податку на приросту споживчих цін 166.6% компенсація складає 845грн. 16коп.; відпустка (травень 2004 року) донараховано 343.31грн., з урахуванням утримання податку та приросту споживчих цін 145.5% компенсація складає 424грн. 58коп.; відпустка (жовтень 2004 року) донараховано 188.74грн., з урахуванням утримання податку та споживчих цін 135.8% компенсація складає 217грн. 85коп.; відпустка (червень 2005 року) донараховано 477.31грн., з урахуванням утримання податку та приросту споживчих цін 113.1% компенсація складає 458грн. 85коп.; відпустка (грудень 2005 року) донараховано 27.96 грн., після утримання податку та з урахуванням приросту споживчих цін 105.4% компенсація складає 25грн. 04коп.; відпустка (січень 2006 року) донараховано 121.15 грн., х урахуванням утримання податку та приросту споживчих цін 102.9% компенсація складає 105грн. 95коп.; відпустка (квітень 2006 року) донараховано 211.40грн., після утримання податку та з врахуванням індексу приросту споживчих цін 100.7% сума компенсації складає 180грн. 94коп.; відпустка (листопад 2006 року) донараховано 119.55грн., після утримання податку та приросту споживчих цін 85.6% компенсація складає 86грн. 97 коп.; відпустка (лютий 2007 року) донараховано 334.88грн., після утримання податку та приросту споживчих цін 82.0% компенсація складає 233грн. 40 коп.; відпустка (серпень 2007 року) донараховано 276.19грн., після утримання податку та приросту споживчих цін 73.2% компенсація складає 171грн. 84 коп.; відпустка (червень 2008 року) донараховано 221.18грн., після утримання податку та приросту споживчих цін 36.6% компенсація складає 68грн. 80 коп.; відпустка (жовтень 2008 року) донараховано 1157.35грн., після утримання податку та приросту споживчих цін 33.7% компенсація складає 331грн. 52 коп.; відпустка (червень 2009 року) донараховано 221.07грн., після утримання податку та приросту споживчих цін 18.8% компенсація складає 35грн. 32 коп.; відпустка (листопад 2009 року) донараховано 23.88грн., після утримання податку та приросту споживчих цін 15.9% компенсація складає 3грн. 22 коп. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції чинній станом на 06.02.2012 року, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь - яким строком. Позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди спричиненої несвоєчасною виплатою заробітної плати за час щорічних відпусток підлягає частковому задоволенню. Статтею 237-1 Кодексу Законів про працю України, встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що несвоєчасною виплатою відповідачем заробітної плати за час щорічних відпусток за період з 1998р. по 2010р. порушено право позивача передбачено ст.. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме що заробітна плата повинна виплачуватися не рідше двох разів на місяць. Суд вважає, що сума спричиненої моральної шкоди позивачем завищена. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем - ПАТ «Євраз Суха Балка» позивачеві моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причино - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - відповідача (а саме недоплачені кошти, позивач міг направити на підтримання працездатності, відпочинок, посилене харчування, той факт, що саме відповідач повинен понести матеріальну відповідальність за свої навмисні порушення законодавства в частині нарахування та несвоєчасної виплати заробітної плати.) При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, вину підприємства в заподіянні майнової та немайнової шкоди, істотність вимушених змін в його життєдіяльності. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлено факт затримки зі сторони відповідача виплати заробітної плати за період з 1998 - 2010р.р., що призвело до заборгованості позивачеві частини заробітної плати в зв'язку із порушенням строку її виплати, також встановлений факт спричинення моральної шкоди [PERSON], суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації в розмірі 4000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням які завдані позивачу. Підлягає задоволенню заява представника позивача про залишення без розгляду раніше заявлені вимоги, про стягнення з відповідача 45 035грн. 12коп. - середнього заробітку за час затримки, оскільки у відповідності до ст.. 207 ЦПК України це правом позивача залишити позовні вимоги без розгляду. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial