Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

15.12.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15.09.2020 року в результаті проведеної службової перевірки працівниками Напрямку "Служба безпеки" АТ КБ "Приватбанк" було виявлено факт протиправного заволодіння чужими коштами з боку [PERSON] . Службову перевірку ініційовано у зв`язку з виявленням факту зняття коштів відповідачем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з рахунків клієнта [PERSON] , яка проживає у Волинській області. У ході перевірки було встановлено, що [PERSON] оформила довіреність, якою уповноважила своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси до 03.08.2023 року. 17.08.2018 року дана довіреність була внесена до програмного комплексу банку "Єдина клієнтська база" щодо клієнта [PERSON] . Відомості про батька клієнта [PERSON] - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) внесені до бази двічі: як довірена особа, що не завірена нотаріально і як довірена особа, що завірена нотаріально. Довірена особа [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) протягом 2018-2019 років неодноразово знімав кошти з рахунку ФОП [PERSON] . Однак, керівником Луцького відділення №2 Північно-Західного РУ Музичук О.В. було помилково внесені дані іншого [PERSON] , РНОКПП якого: [NUMBER] , як "довірена особа, що завірена нотаріально" в розділ "Зв`язки" програмного комплексу банку "Єдина клієнтська база" клієнта [PERSON] . Помилкове внесення даних зумовлено повним співпадінням ПІБ двох клієнтів банку. Однак, батько клієнта [PERSON] - [PERSON] має РНОКПП [NUMBER] , а інший [PERSON] має РНОКПП [NUMBER] . Оскільки помилкове внесення даних про довірену особу не було виявлено вчасно, це надало змогу відповідачу заволодіти грошовими коштами з рахунку клієнта [PERSON] в сумі 161 174 грн. 20.08.2020 року [PERSON] звернулася із заявою до Луцького ВП ГУНП у Волинській області по факту незаконного зняття коштів. За вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 12020030010002675 від 20.08.2020 року за ч.3 ст.185 КК України. 20.10.2020 року банком було проведено відшкодування коштів на користь [PERSON] в сумі 161 174 грн. Тому, просять суд стягнути з відповідача на їх користь 161 174 грн. заподіяної матеріальної шкоди. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав відзив на позов, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він отримав СМС-повідомлення з невідомого номера про те, що він переміг у конкурсі і на його банківську картку буде нараховано приз у значній сумі. Тому, коли на його рахунок поступили кошти, він вважав, що це і є той приз. Однак, щоб не стати жертвою шахраїв, він одразу звернувся до працівників банку з проханням підтвердити чи має він право розпоряджатися коштами. Працівники банку, перевіривши його рахунок, справжнісь персональних даних, повідомили, що він має право розпоряджатися за власним бажанням коштами, згідно діючих умов та Правил. Оскільки його рахунок не було заблоковано, в період з квітня місяця 2020 року він продовжував вільно користуватися своєю платіжною картою. Крім того, сума позову є завищеною, оскільки він не міг витратити 161 174 грн., а доступ до картки був і у інших осіб. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" відкриває рахунок на ім`я [PERSON] , яка за довіреністю від 03.03.2018 року доручає [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) отримувати грошові кошти з її рахунку. Із заключення 526 по зверненню громадян (вхідна кореспонденція) від 15.09.2020 року вбачається, що головним спеціалістом по економічній безпеці Управління безпеки в Північно-Західному РУ АТ КБ "Приватбанк" Іващуком О.І., проведено службову перевірку по факту внесення в ЄКБ клієнта [PERSON] , як "довіреної особи, завіреної нотаріально" даних громадянина [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). В ході якої встановлено, що керівник Луцького відділення №2 Північно-Західного РУ Музичук О.В. помилково внесла дані клієнта [PERSON] , РНОКПП якого: [NUMBER] , як "довірена особа, що завірена нотаріально" в розділ "Зв`язки" програмного комплексу банку "Єдина клієнтська база" клієнта [PERSON] . Після цього невстановлений валідатор, не звіривши ПІБ і ІПН, провів валідацію, озеленивши зв`язок [PERSON] , РНОКПП якого: [NUMBER] , як "довірена особа, що завірена нотаріально". 20.10.2020 року АТ КБ "Приватбанк" було проведено відшкодування коштів на користь [PERSON] в сумі 161 174 грн., що вбачається з платіжного доручення № 135356297. Згідно із ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1997 року «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до вимог ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно із п. 1.24 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Згідно із п. 1.23 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Отже, грошові кошти в сумі 161174 грн. відповідачем були набуті без достатньої правової підстави. Діючи недобросовісно, відповідач розуміючи, що грошові кошти не є його власністю, протягом тривалого часу, продовжував ними розпоряджатися, в результаті чого, своїми діями порушив права власника цих грошових коштів щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном, а отже на відповідача покладається обов`язок повернути вказані кошти, як безпідставно отримані. За таких обставин, оцінивши всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги підтвердження факту зняття відповідачем грошових коштів, які належать [PERSON] , які відповідач добровільно не повернув, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved