Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2012 року в розмірі 15 460,66 грн. Позов обґрунтований тим, що 16 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір, укладений між сторонами, складається з підписаної відповідачем заяви, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифів Банку, які викладені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» виконано повністю. Відповідач [PERSON] в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертає, порушує зобов'язання щодо повернення чергових частин суми кредиту. Станом на 28 лютого 2017 року заборгованість відповідача по кредиту становить 15 460,66 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує положеннями ст.ст. 525-527,530,598,599, 610,615,629 ЦК України. З цих підстав просить позов задовольнити. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому процесуальним законом порядку. Заочний розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 та ч.1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 16 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 1600,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що 16 листопада 2012 року, укладаючи кредитний договір, відповідачем [PERSON] підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно цієї анкети-заяви відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов'язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] вбачається, що станом на 28 лютого 2017 року заборгованість по кредиту становить 15 460,66 грн., з яких: 851,07 грн. - заборгованість за кредитом, 10 397,18 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, пеня - 3 000,00 грн, штрафи - 500, 00 грн. фіксована частина, 712,41 грн. - процентна складова. Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості з процентів та штрафу, підтверджується наданими доказами: бланком анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", витягом із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року. Щодо зазначеного позивачем розміру заборгованості з процентів, то згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" процентну ставку встановлено в розмірі 1,7 % в місяць, тобто 20,40 % в рік. В позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач також зазначив, що відповідачу було надано кредит на умовах сплати 20,40 % в рік. Водночас в розрахунку заборгованості за договором вбачається, що розмір процентів з 16 листопада 2012 року до 31 серпня 2014 року становив 20,40 %, з 01 вересня 2014 року до 31 березня 2015 року - 34,80 %, а з 01 квітня 2015 року - 43,20 %. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків. Проте, згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Однак позивач не надав жодних доказів щодо письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Посилання позивача на те, що п. 1.1.3.2.3. Умов і Правил надання банківських послуг встановлений порядок повідомлення відповідача про зміну процентної ставки, а саме: банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проіформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, не заслуговують на увагу, оскільки ця умова договору щодо повідомлення клієнта суперечить порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем суду не надано доказів про згоду [PERSON] на збільшення процентної стаки, суд приходить висновку про стягнення процентів, виходячи із погодженої з відповідачем відсоткової ставки, тобто 20,40 % річних. Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] по процентах за користування кредитом у період з 16 листопада 2012 року по 28 лютого 2017 року, згідно погодженої сторонами відсоткової ставки - 20,40 % річних становить 8 074,90 грн., яка розрахована судом виходячи з наступного: Різниця у процентних ставках з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 14,40 % (34,80% -20,40% = 14,40%). За даний період нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти становлять 199,30 грн. За даний період нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти становлять 245,14 грн. Таким чином, різниця по відсоткових ставках за даний період становить 64,00 грн. (199,30 + 245,14 ) х 14,40%:100 = 64,00 ). Різниця у процентних ставках з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2017 року - 22,80 % (43,20 % - 20,40 % = 22,80 %). За даний період нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти становлять 710,58 грн. За даний період нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти становлять 9 194,18 грн. Таким чином, різниця по відсоткових ставках за даний період становить 1 853,38 грн. (710,58 + 9 194,18 ) х 22,80% :100 = 2 258,28 ). Заборгованість по процентам: 10 397,18 - 64,00 - 2 258,28 = 8 074,90 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу, то відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф урозмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням процентів і комісій. Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" у разі виникнення прострочених зобов'язань клієнт сплачує банку пеню. В постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора та боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру пені до 900,00 грн. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 9 825,97 грн. заборгованості за кредитним договором, з них: 851,07 грн. - кредит, 8 074,90 грн.- проценти за користування кредитом, 900,00 грн. - пеня. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial