Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє представник - [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про про визнання за нею права власності на незавершене будівництво магазину " [INFO] " за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовує тим, що 30.11.1997 року між Первомайським районним споживчим товариством та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу основних засобів незавершеного будівництва магазину " [INFO] " за вищевказаною адресою. Між сторонами був проведений повний розрахунок за придбане майно, що підтверджується умовами договору та квитанцією до прибуткового касового ордеру. 21.12.2007 року рішенням № 7 виконавчого комітету Лисогірської сілської ради Первомайського району Миколаївської області будівлі магазину присвоєно адресу: [ADDRESS] . Крім того, рішенням № 9 виконавчого комітету Лисогірської сілської ради Первомайського району Миколаївської області від 12.02.20219 року внесено зміни у рішення виконавчого комітету Лисогірської сілської ради Первомайського району Миколаївської області від 21.12.2007 року № 7, а саме спірній будівлі присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] . З часу придбання по сьогоднішній день позивач володіє і користується приміщенням магазину. На звернення про реєстрацію права власності на приміщення магазин державний реєстратор відмовив через відсутність укладеного у встановленому порядку договору купівлі-продажу. Про необхідність обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу позивачу не було відомо, а через зміни в законодавстві на теперішній час також не може здійчнити. Враховуючи, що приміщення магазину набуте позивачем у власність на законних підставах, за будь-якою іншою особою у встановленому порядку не зареєстроване, вважає наявними підстави для визнання [PERSON] власником незавершеного будівництва магазину " [INFO] ". Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської обасаті від 31.12.2020 року у справі відкрито провадження. Ухвалою від 18.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника - адвоката Філатова І.Л. надійшла заява із клопотанням про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Педставник відповідача Первомайського районного споживчого товариства в судове засідання не з`явився, 26.01.2021 року голова правління Бойчук В.М. надіслав до суду відзив на позов у якому просить справ у розхглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи Мигіївської сільської об`єднаної територіальної громади Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не з`яився.,через канцелярію суду надійшла заява із клопотанням про розгляд справи у відсутність пердставника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідженням викладених у позові фактичних обставин справи встановлено їх відповідність наявним у справі письмовим доказам. Відповідно до оформленої на ім`я [PERSON] квитанції до прибуткового касового ордеру № 22138 від 26.11.2007 року за приміщення "Продовольчі товари" , с.Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, стання сплатила 2000.00 грн. Технічний паспорт на виробничий будинок (будівля магазину) за адресою [ADDRESS] виготовлений 05.05.2008 року на ім`я позивача - [PERSON] . Згідно копії договору купівлі - продажу основих засобів від 30.11.1997 року Первомайське районне споживче товариство, в особі голови правління Бойчука В.М. продало [PERSON] незавершене будівництво магазину " [INFO] " по [ADDRESS] . Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 7 від 21.12.2007 року будівлі магазину за адресою [ADDRESS] присвоєно номер 89, б. Рішенням Виконавчого комітету Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 9 від 12.02.2019 року внесено зміни у рішення Виконавчого комітету Лисогірської сільської ради № 7 від 21.12.2007 року та присвоєно нову поштову адресу будівлі магазину, яка належить [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . На підставі наведених доказів у відповідності до 4, 42, 43, 44, 46, 128, 153, 171, 224 ЦК УРСР в редакції 1963 року судом встановлено підстави вважати, що договір купівлі-продажу незавершеного будівництва магазину " [INFO] " в с.Лиса гора Первомайського району Миколаївської обалсті віщд 30.11.1997 року між позивачем та Первомайським районним споживчим товариством відбувся, між ними досягнуто усіх істотних умов і договір є повністю виконаним, про що свідчить приймання-передачі від продавця до покупця предмета договору. 03.11.202 року позивач звернулась до державного реєстратора з метою оформлення права власності на приміщення магазину, якому на підтвердження придбання цього майна подала вищевказані документи. Рішенням від 13.11.2020 року державний реєстратор відмовив позивачу у державній реєстрації права власності на незавершене будівництво, що розташованеза адресою: [ADDRESS] . За змістом ст. 227 ЦК УРСР обов`язкове нотаріальне посвідчення встановлювалось лише для договорів купівлі-продажу житлового будинку. У пункті 2.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом № 121 від 09.06.98 року, було передбачено, що реєстрація права власності об`єктів нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів. У додатку № 1 Інструкції наведений перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, серед яких договори купівлі-продажу, посвідчені державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами. Наведе дійсно свідчить про існування правової колізії в законодавстві, чинному у період придбання позивачем незавершеного будівництва магазину. Відповідно до чинної на даний час ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. За змістом ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 року по справі № 916/1608/18 вказала, що за змістом ст.392 ЦК України судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що положення ст.392 ЦК України за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Враховуючи вищенаведені положення матеріального закону та правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що встановлена по справі сукупність фактів і обставин доводить законність придбання позивачем незавершеного будівництва магазину та їх відповідність положенням ст.392 ЦК України, а тому дає достатні підстави для визнання за позивачем права власності на незавершене будівництво магазину. За таких обставин визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved