Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Сарненська районна державна адміністрація, як органу опіки та піклування, звернулася в суд з позовом до [PERSON], про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], батьком якої він записаний в свідоцтві про народження і відносно якого [PERSON] не проявляє батьківської уваги, не дбає про виховання та розвиток дитини. 11.07.2018 року ухвалою Сарненського районного суду було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 06.12.2018 року ухвалою Сарненського районного суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача Дехтяр Л. М., яка діє на підставі довіреності №15/05-826 від 06.11.2018 року, пояснила, що відповідно до свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON] її батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] 18.05.2009 року було розірвано. [INFO] матір [PERSON] - [PERSON] померла. До органу опіки і піклування звернулася [PERSON], і повідомила, що батько її онуки - [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні своєї доньки, тому громадянка клопочеться про розгляд питання доцільності позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON]. Попередньо питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] 2003 р.н., було розглянуте на засіданні Районної комісії з питань захисту прав дитини 27.02.2018 за його особистої участі, на якому було прийнято рішення встановити [PERSON] 3 місяці випробувального терміну для зміни свого ставлення щодо виховання та утримання неповнолітньої [PERSON], налагодженні стосунків з донькою. Проте, надання випробувального терміну не змінило ставлення громадянина до дитини і [PERSON] продовжив ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. Представник позивача також пояснила, що [PERSON] рідко спілкувався з донькою, і після смерті матері дитиною опікується бабуся. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що матеріально свою дочку забезпечує, сплачує аліменти на її утримання в розмірі приблизно 2000 гривень, купував одяг, також придбав дитині велосипед, планшет, комп'ютерний стіл та багато інших речей. Дочку відвідував два чи три рази на рік. Часто не міг відвідувати свою дочку, оскільки йому в цьому перешкоджала матір дочки. Не може сказати, які саме книги читає, які фільми дивиться його дочка, чим харчується. Також не міг пояснити, які саме речі він купував дочці. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26.04.2001 року, та ст. 55 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо освіти і розвитку дитини. Пункт 2 частини 1 статті 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ": ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено судом батьками [PERSON], [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER]) є [PERSON] та [PERSON]. 18.05.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 21.02.2018 року вбачається, що вона проживає у будинку, який належить [PERSON], без права власності та складається з трьох кімнат, кухні, коридору, ванни. Усі кімнати мебльовані, в квартирі чисто та прибрано. Також у акті вказано, що після розірвання шлюбу батьків дитини в 2003 році, [PERSON] рідко спілкувався з донькою, жодного разу не відвідував її за місцем проживання. Також, у документі зазначається, що після смерті матері, дитиною опікується її баба, а батько [PERSON] не цікавився її станом та умовами проживання. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 21.02.2018, зазначається, що [PERSON] проживає в квартирі, яка належить його матері, усі кімнати мебльовані, в квартирі чисто та придбано, зазначено, що після розірвання шлюбу [PERSON] рідко спілкувався з донькою, проте сплачує аліменти. Довідками від 19.02.2018 року за № 03, та від 08.05.2018 року за № 647 виданими Клесівською ЗОШ І-ІІ ст., у якій адміністрація закладу повідомляє, що батько неповнолітньої [PERSON], 2003 р.н., за період її навчання у закладі, не займався її вихованням, жодного разу не з`являвся на класні збори, загальношкільні заходи, успіхами дитини за весь період навчання не цікавився, впродовж хвороби мами та після її смерті вихованням дитини займається бабуся [PERSON] Із спеціальної картки Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області від 21.05.2018 року, вбачається, що [PERSON] 11.05.2018 року було скоєно акт насильства над неповнолітньою донькою. Відповідно до характеристики з місця роботи, [PERSON] характеризується з позитивної сторони. Згідно письмових пояснень [PERSON], вбачається, що вона після смерті своєї дочки [PERSON] самостійно опікується своєю онукою. Батько неповнолітньої дитини не належним чином виконує свої батьківські обов'язки стосовно своєї дитини, висуває претензії на майно, що належить її онуці [PERSON], вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Допитана в судовому засідання як свідок [PERSON] показала, що вона є бабусею неповнолітньої [PERSON]. Її онука проживає разом з нею. Її батько не бере участі у вихованні та утриманні дочки, не проявляє батьківської турботи щодо неї. Коли дитина попросила у батька купити банан, він відповів, що він платить аліменти на її утримання, і нехай мати купує їй. Батько ніколи не підтримував свою дочку, на випускний вечір він не прийшов, не привітав її із закінченням навчання. Після смерті матері, не підтримав її, не перейнявся її болем. Коли на день народження дитини, вони зустрілися на вулиці, він не привітав її, тільки глянув на неї з ненавистю. Коли дитина хворіла, він жодного разу не прийшов її провідати, не поцікавився, чи потрібні ліки, кошти на придбання медикаментів. Оздоровленням дитини займався її син, який є хрещеним дитини. Також він возив її на вступні іспити. Один раз відповідач приходив в школу, де вів себе неадекватно, кричав на дочку, в зв'язку з чим прийшлося викликати працівників поліції. Її дочка ніколи не забороняла бачитися батьку з дитиною, проганяла його лише коли він приходив в нетверезому стані. Він сам не бажав бачитися з дитиною. Відповідач купив для своєї дочки лише планшет, продукти харчування для дитини він ніколи не передавав. Будинок в якому проживає дочка відповідача, був придбаний [PERSON] на кошти її родини, але він оформив будинок лише на себе. Не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON]. Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітньої [PERSON], 2003 р.н. від 16.05.2018, підтверджує, що умови для її навчання та проживання у житлі є задовільними. Також у документі зазначається, що після розлучення батьків, дитина рідко спілкувалася з батьком, а після смерті матері [PERSON] жодного разу не поцікавився здоров`ям доньки, не надавав коштів на продукти харчування та предмети повсякденного вжитку. Дитина [PERSON] перебуває на утриманні бабусі Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її батько ніколи не піклувався про неї, не цікавився її життям. Вони бачилися дуже рідко. Мама ніколи не перешкоджала їй спілкуватися з батьком, проте сам батько не хотів її бачити, ухилявся від зустрічей. Вони бачилися лише два чи три рази на місяць, а розмовляли дуже рідко, по одній дві фразі. З подарунків, які приносив їй батько вона пам'ятає розмальовки, пазли, планшет і м'яку іграшку. Комп'ютерного столу, велосипеду, продуктів харчування, одягу і взуття, він їй не купував. Вчиняв проти неї психічне насильство, в зв'язку з чим зверталися до працівників поліції. [PERSON] пояснила, що батько жодного разу з нею не поговорив з батьківською теплотою, як з дочкою, не похвалив її, не пригорнув, лише безпідставно дорікав з надуманих причин. Вона надалі бажає проживати з бабусею у своєму будинку. Бажає, щоб її батька позбавили батьківських прав щодо неї. Із висновку органу опіки і піклування Сарненської РДА від 01.06.2018 року №15/39-452, який підтримав представник служби у справах дітей Дехтяр Л. М. встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню і вихованню [PERSON] 2003 року народження, а тому в інтересах дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. У Декларації прав дитини (принципі 6), прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року прописано, що "дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Суд не вбачає у діях відповідача почуття відповідальності за майбутнє дитини, за її долю, він дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків тому є всі підстави позбавлення його батьківських прав. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача на користь держави 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 155,164 Сімейного кодексу України, п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»,

Outcome: approved