Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю для позивача, як спадкоємця за законом своєї матері [PERSON] , отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 4,79 в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом серія ПЛ № 0291776, яка розташована на території Богданівської сільської ради Семенівського району Полтавської області та належала померлій [INFO] бабі позивача - [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини позивач не був зареєстрований, але постійно проживав із спадкодавцем. 20.01.2020 відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 03.03.2020. Позивач і його представник у судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідачі звернулися до суду із клопотаннями про розгляд справи за відсутності їх представників, заперечень проти позову не мають. Третя особа у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності. Неявка учасників справи та представника позивача відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виконуючи приписи ст.ст. 198-200, 206, 264 ЦПК України суд зазначає таке. Виконуючи приписи ст.ст. 206, 264 ЦПК України суд зазначає таке. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка після розірвання шлюбу 06.08.1986 змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 5-7). [PERSON] до дня смерті проживала разом з позивачем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області № 2368 від 19.06.2018 (а.с .8). Майна у покійної [PERSON] на день смерті не було, тому з приводу оформлення спадкових прав позивач нікуди не звертався. У травні 2018 року йому стало відомо, що у його бабиі [PERSON] - матері покійної, є право на земельну частку (пай) площею 4,79 га, розташована на території Богданівської сільської ради Семенівського району Полтавської області (а.с. 11). Спадкова права на майно померлої [PERSON] не заводилась (а.с. 10). Згідно листа Відділу у Семенівському районі ГУ Держгеокадастру від 04.09.2018 № 97/145-18 на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0291776 за реєстраційним № [NUMBER] , площа 4,27 умовних кадастрових гектарів; сертифікат зареєстровано 28.03.1997; нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на 01.01.2018 складає 166445,10 грн (а.с. 12). [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку та права на вказану вище земельну частку (пай), які мати позивача [PERSON] прийняла після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме після поховання [PERSON] розпоряджалась її хатнім майном, забравши собі речі домашнього вжитку (а.с. 13, 15). Те, що покійна мати [PERSON] є донькою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 15). Згідно довідки виконавчого комітету Богданівської сільської ради Семенівського району Полтавської області №2 18 від 10.07.2018, згідно запису по господарської книги Богданівської сільської ради сільського району Полтавської області за 1996-2000 роки [PERSON] , [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживала одиноко, заповіт не складався (а.с. 14). На час смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття (ст. 548 ЦК УРСР). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже мати позивача, як дочка спадкодавця [PERSON] , є її спадкоємцем першої черги та спадкувала усе її майно. У липні 2018 року позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав своєї матері, які вона також отримала від своєї матері за законом (баби позивача), проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю однакового зареєстрованого місця проживання позивача зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с. 11). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - ЦК). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК). Позивач, як син [PERSON] , віднесений до першої черги її спадкоємців за законом (ст. 1261 ЦК України). Отже позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , а також усієї спадщини, яку [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] . Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК) - дня смерті спадкодавця. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК). Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Ураховуючи зазначене, суд робить висновок, що права позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину порушено з незалежних від позивача, відповідачів і нотаріуса обставин, чим позивачеві створено об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відтак суд захищає цивільне право позивача щодо отримання спадщини його матері, яку вона отримала від своєї матері (баби позивача), тому задовольняє позов і визнає за позивачем право на відповідну земельну частку (пай). Стосовно окремого задоволення вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не задовольняє її, оскільки він визнаний та доведений відповідними довідками органу місцевого самоврядування, а також вже врахований судом як одна із складових для задоволення позову. Спору щодо існування цього факту між сторонами не існує. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed