Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся із відповідним позовом, який мотивовано тим, що 08 серпня 2013 року при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження за виконавчим листом №2-3273/2011 Феодосійського міського суду йому стало відомо про акт «Про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки» від 19 липня 2013 року. Як стало відомо з вказаного акту, 12 липня 2013 року за адресою [ADDRESS] Кримською філією ПП «Юстиція» проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме, об'єкту незавершеного будівництва літер «А» загальною площею 805, 92 кв.м, 38% готовності та земельної ділянки, кадастровий номер 01:116:457:00:01:001:0483, площею 0,1101 га, розташований за адресою [ADDRESS], що належало боржнику - позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №9020 від 21.06.2010 року. Про проведення торгів позивач не попереджався, у торгах участі не приймав. Позивач вважає, що торги проведено без дотримання вимог ст.ст. 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», а тому є підстави для визнання прилюдних торгів від 12 липня 2013 року та Акту «Про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна» недійсними. Позовну заяву зареєстровано за №119/6446/13-ц 2/119/2474/13. 12.08.2013 року позивачем уточнено позовні вимоги у частині підстав позову, зазначено, що, виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України, недодержання вимог закону в момент укладення правочину, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів та порушення норм закону щодо проведення даних торгів, є підставою для визнання даних торгів недійсними. Так, відповідачем «Спеціалізованим підприємством юстиція» інформація про проведення торгів опублікована 27 червня 2013 року, отже на п'ятнадцятий день, а не за п'ятнадцять днів до проведення торгів, що є порушенням Тимчасового положення про проведення прилюдних торгів п 3.5. Крім того, відповідно до п 4.2 Тимчасового положення, лот виставляється на торги у тому випадку, якщо зареєстровано не менш, ніж 2 покупця, тоді як згідно акту участь у прилюдних торгах прийнято тільки одним учасником. Також відповідачами не додержано процедуру проведення торгів, оскільки продано земельну ділянку, що зареєстрована за [PERSON], який на момент проведення торгів помер. Також [PERSON] не був повідомлений ані про відкриття виконавчого провадження, ані про проведення прилюдних торгів, ані про складення акту опису та арешту майна. Дійсно, матеріали виконавчого провадження містять конверти, що було направлено позивачеві та повернуто без вручення, однак останній даних конвертів не отримував. Підставою для пред'явлення вказаного позову є недодержання спеціалізованою організацією вимог Тимчасового положення та виконавчою службою - закону України «Про виконавче провадження». 29 серпня 2013 року позивачем знов уточнено позовні вимоги. Згідно наданих уточнень, позивач, посилаючись на судову практику, вказує на те, що прилюдні торги є правочином, а тому можуть бути визнані недійсними. Також позивач зазначає, що відповідачами допущено грубі порушення чинного законодавства щодо проведення прилюдних торгів. Так, продано земельну ділянку, яка не була зареєстрована за [PERSON], а належала померлому [PERSON], який не був стороною у виконавчому провадженні про стягнення з позивача на користь Імексбанку заборгованості за кредитним договором, а отже не було підстав для арешту та продажу земельної ділянки на прилюдних торгах. Крім того, оскільки нотаріусом було зареєстровано право власності [PERSON], позивач ставить питання про скасування реєстрації права власності. Згідно уточнень, позивач просить визнати недійсними прилюдні торги, визнати недійсним договір купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, оформлений у вигляді акту від 19 липня 2013 року, визнати недійсним акт від 19 липня 2013 року, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію обтяжень, зобов'язання внести запис про скасування державної реєстрації та зобов'язання поновити запис про право власності на нерухоме майно, а також заявлено вимоги про застосування наслідків недійсності правочину. 08 серпня 2013 року позивач звернувся із окремим позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, який мотивовано тим, що позивач є власником об'єкту незавершеного будівництва літер «А» загальною площею 805, 92 кв.м, 38% готовності, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 01:116:457:00:01:001:0483, площею 0,1101 га, розташовані за адресою [ADDRESS]. Таким чином, земельна ділянка також знаходиться у користуванні [PERSON] У теперішній час група осіб під керівництвом [PERSON] здійснює демонтаж будівлі та її знесення, що порушує права позивача, а тому є підставою для зверненням із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов'язання [PERSON], не перешкоджати [PERSON] користуватися власністю. Позовну заяву зареєстровано за №119/6455/13 ц 2/119/2476/13. 10 вересня 2013 року представником позивача надано заяву про зміну предмету позову, у якій зазначено, що відповідач [PERSON] неправомірно заявляє про наявність права власності на вказані вище об'єкти нерухомого майна, а тому позивач просить визнати за [PERSON] право власності на об'єкт незавершеного будівництва літер «А» загальною площею 805, 92 кв.м, 38% готовності, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 01:116:457:00:01:001:0483, площею 0,1101 га, розташовані за адресою [ADDRESS], та визнати право власності на земельну ділянку та зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні власністю. Ухвалою суду від 07 жовтня 2013 року позовні вимоги по цивільній справі №119/6446/13-ц 2/119/2474/13 та по цивільній справі №119/6455/13 ц 2/119/2476/13 об'єднано в одне провадження. Позивач у судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. 07 жовтня 2013 року представником позивача надано письмові пояснення (а.с.199-203, 244-247, т.1) до позову, які містять підстави позову, не зазначені у позовній заяві та уточнень до неї. Відповідно до ст. 31 ЦПК України, позивач має право до початку розгляду справи змінити підстави або предмет позову шляхом подання письмової заяви про такі зміни. Таким чином, оскільки письмові пояснення не є заявою про уточнення підстав позову або його предмету, суд приймає до уваги тільки ті підстави позову, що викладено у позовній заяві та уточнень до неї. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, сповіщена належним чином. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що реалізацію нерухомого майна проведено у відповідності до вимог діючого законодавства, відповідачем придбано майно на законних підставах, а тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Представник приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство юстиція» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила, що підприємство організувало та провело прилюдні торги у відповідності до вимог діючого законодавства, при організації торгів було застосовано положення Закону України «Про іпотеку», оскільки реалізовувалося іпотечне майно. Також представником зазначено, що вони здійснюють продаж майна на підставі договору із виконавчою службою та передають на торги те майно, яке вказується виконавчою службою. До повноважень підприємства не входить перевірка законності дій державного виконавця щодо опису майна та передачі його для реалізації. Представник державної виконавчої служби у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що виконавчі дії проведено у відповідності до закону. [PERSON] неодноразово сповіщався за місцем його реєстрації, конверти було повернуто за закінченням терміну зберігання. Боржник не повідомляв виконавчу службу про зміну місця проживання, а тому сповіщався за місцем своєї реєстрації. Також державним виконавцем було пояснено, що він передав на реалізацію іпотечне майно без проведення процедури звернення на нього стягнення, оскільки це майно забезпечувало зобов'язання, за яким відкрито виконавче провадження. Представник ПАТ «Імексбанк» проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що між банком та позивачем 04 лютого 2007 року укладено Договір кредитної лінії №12, відповідно до якого позивачу надано у тимчасове користування 400 000 доларів США зі сплатою 15 відсотків річних з кінцевим терміном повернення до 30 січня 2012 року. Відсоткову ставку було двічі змінено. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договору між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого у іпотеку передано об'єкт незавершеного будівництва літер «А» загальною площею 805, 92 кв.м, 38% готовності та земельну ділянку, кадастровий номер 01:116:457:00:01:001:0483, площею 0,1101 га, розташовані за адресою [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, єдиним спадкоємцем померлого є позивач, яки є власником об'єкту незавершеного будівництва на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що розміщено на відповідній земельній ділянці. Таким чином, позивач є власником незавершеного будівництва та земельної ділянки згідно із норм цивільного законодавства стосовно спадкових правовідносин. Таким чином, позивач став правонаступником прав та обов'язків свого батька за Договором іпотеки. Рішенням Феодосійського міського суду від 12 жовтня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду АРК від 07 грудня 2011 року з позивача на користь банку стягнуто 3 566 429, 49 грн як заборгованість за кредитним договором №12, виконавчий лист пред'явлено до виконання, виконавче провадження відкрито 06.11.2012 року. На думку представника відповідача, державним виконавцем та спеціалізованою організацією не було порушено норм діючого законодавства щодо проведення прилюдних торгів, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню. Дії державного виконавця у виконавчому провадженню, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб захисту. Скарги на дії державного виконавця при здійсненні його повноважень не подавалися, а тому предмет розгляду справи про визнання прилюдних торгів недійсними не включає в себе надання правової оцінки діям державного виконавця, що має самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Представник Першої Феодосійської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином. Третьою особою - державним нотаріусом Глєбовим П.В. направлено клопотання про розгляд справи у його відсутність. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, сповіщена належним чином. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві як третьої особи, що заявляє самостійні вимоги. На задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягала. Пояснила, що її доверітель не була сповіщена про наявність заборгованості та реалізацію спірного майна, на іпотечне майно звернення стягнення у встановленому законом порядку не здійснювалося, а тому вона була позбавлена свого майна незаконно. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Судом встановлено, що 04 лютого 2007 року між позивачем та АКБ «Імексбанк», правонаступником якого є ПАТ «Імексбанк», укладено Договір кредитної лінії №12, відповідно до умов якого позивач отримав 400 000 доларів США у вигляді не відновлюваної кредитної лінії зі сплатою 15 відсотків річних строком до 30 січня 2012 року (а.с.129-133, т.1) Умови договору змінювалися (а.с.134-145, т.1) У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором 04 лютого 2007 року між банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] у забезпечення виконання зобов'язань позивача за Договором кредитної лінії №12 передано у іпотеку об'єкт незавершеного будівництва літер «А» загальною площею 805, 92 кв.м, 38% готовності та земельну ділянку, кадастровий номер 01:116:457:00:01:001:0483, площею 0,1101 га, розташовані за адресою [ADDRESS] (а.с.146-156,т.1) Відповідно до 2.1.4 Договору іпотеки, предмет іпотеки знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.147 т.1) Рішенням Феодосійського міського суду АРК від 12 жовтня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду АРК від 07 грудня 2011 року, з позивача на користь банку стягнуто заборгованість за Договором кредитної лінії №12 у розмірі 3 568 249, 49 грн (а.с.157-166,т.1) На виконання даного рішення видано виконавчий лист, за яким головним державним виконавцем Бурнашевим О.В. відкрито виконавче провадження постановою від 06.11.2012 року (а.с.167-170, т.1) Судом встановлено, що [PERSON] 21.06.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий номер №902, відповідно до якого спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з об'єкту незавершеного будівництва за адресою [ADDRESS], розміщений на земельній ділянці 0,1101 га кадастровий номер 01:116:457:00:01:001:0483. Об'єкт незавершеного будівництва житлового будинку належав померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КМ №032266, виданого 29.06.2004 року Коктебельською селищною радою (а.с.19,20, т.1) Дослідженням державного акту на право власності на земельну ділянку встановлено, що на ньому є позначка державного нотаріусу Городенківської ДНК [PERSON] про те, що він видає свідоцтво про спадщину, по якому право власності на земельну ділянку та незавершене будівництво за адресою [ADDRESS] переходить до [PERSON] (а.с 30,т.1) Предмет іпотеки за вказаним вище договором включено до Акту опису та арешту майна від 29 листопада 2012 року (а.с.171-174, т.1), проведено оцінку та призначено проведено прилюдних торгів на 17.06.2013 року, які не відбулися у зв'язку із відсутністю учасників. Уцінку майна проведено відповідно до Акту від 20 червня 2013 року (а.с.211,т.1) Повторні торги проведено 12 липня 2013 року. Прилюдні торги було організовано Кримською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство юстиція». За результатами прилюдних торгів 12 липня 2013 року складено протокол №24/123/13-и-01 (а.с.204,т.1) 19 липня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції МЮУ в АРК Бурнашевим О.В. складено Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, зі змісту якого вбачається, що 12 липня 2013 року за адресою [ADDRESS] Кримською філією ПП «Юстиція»проведено прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме, об'єкт незавершеного будівництва літер «А» загальною площею 805, 92 кв.м, 38% готовності та земельної ділянки, кадастровий номер 01:116:457:00:01:001:0483, площею 0,1101 га, розташований за адресою [ADDRESS], що належало боржнику - позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №9020 від 21.06.2010 року. Для участі у прилюдних торгах було зареєстровані учасники - [PERSON], стартова ціна об'єкту складає 735 925, 5 грн. (а.с.8, т.1). Акт затверджено начальником ВПВР УДВС ГУЮ МЮУ в АРК Бутко О.В. На підставі вказаного акту державним нотаріусом Першої Феодосійської державної нотаріальної контори АРК Глєбовим П.С видано [PERSON] свідоцтво про право власності на придбане майно - об'єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (а.с.32-33,т.1) Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на момент проведення прилюдних торгів, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" Згідно із ст. 62 вказаного вище закону, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. Статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. З аналізу положень вказаного вище закону вбачається, що вони застосовуються у частині, що не суперечить Закону України «Про іпотеку», як спеціального закону, що регулює правовідносини щодо реалізації майна, переданого у іпотеку. Суд не приймає до уваги посилання представників позивача та представника третьої особи, що у даному випадку повинно бути застосовано тільки норми Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 2 листопада 1999 року за N 745/4038, оскільки судом встановлено, що спірне майно є предметом іпотеки, а тому при з'ясовуванні, чи дотримано норми діючого законодавства, суд посилається на Закон України «Про іпотеку», як на норми, що мають вищу юридичну силу, а також на вказане вище Тимчасове положення у частині, що не суперечать законові. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку», прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна. З матеріалів справи вбачається, що про проведення прилюдних торгів 17 червня 2013 року було повідомлено у засобах масової інформації «Голос Крыма» №22 (1012 від 31 травня 2013 року та «События» №20 (372) від 31 травня 2013 року (а.с.48-63, т.2), тобто за 15 днів до моменту проведення торгів. Опис лотів містить повну інформацію про об'єкт, що продається, а тому у даному випадку порушень судом не встановлено. Судом досліджено у судовому засіданні конверти, що повернуто з місця реєстрації позивача у зв'язку із закінченням терміну зберігання та з метою встановлення їх змісту вскрито дані конверти та встановлено, що вони містять повідомлення про прилюдні торги. Відсутність позивача за місцем його реєстрації не може бути підставою для висновку про його неналежне сповіщення, оскільки про зміну місця постійного проживання позивач повинен був повідомити та не проживання його у зареєстрованому місці є особистою справою та проблемою позивача. Суд не приймає до уваги пояснення представників позивача, що він навіть не знав про відкрите виконавче провадження, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи. Так, судом встановлено, що позивач оскаржував рішення суду про стягнення з нього заборгованості, яка складає понад 3 млн грн., тобто знав про те, що рішення про стягнення прийнято та набрало законної сили. Таким чином, позивач знав про те, що виконавчий лист буде пред'явлено до виконання. Відсутність контролю у його особистих справах свідчить про його недбалість стосовно своїх зобов'язань, відповідальність за яку не може бути покладено на державні органи та інших осіб. Судом встановлено, що третю особу не було сповіщено про проведення прилюдних торгів (первісних та повторних), однак суд не вважає це суттєвим порушенням, що може стати підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, виходячи з того, що вона передала нерухоме майно, на яке мала право на невизначену частку у спільному сумісному майні, у іпотеку, позивач є її сином, тобто близькою людиною, а тому вона мала можливість дізнатися наявність заборгованості. Крім того, не тільки кредитор повинен сповіщати про наявність заборгованості, у іпотекодавця також є зустрічний обов'язок щодо контролю за виконанням боржником своїх зобов'язань належним чином. Також суд звертає увагу на те, що оголошення про проведення прилюдних торгів розміщено у засобах масової інформації, що не позбавляло усіх зацікавлених осіб дізнатися про реалізацію майна. Судом встановлено, що 17 червня 2013 року прилюдні торги не відбулися у зв'язку із відсутністю зацікавлених у придбанні майна осіб. Повторні торги призначено на 12 липня 2013 року, про що належним чином оформлене повідомлення у газеті «Голос Крыма» №26 (1016) від 27 червня 2013 року та у газеті «События» №24 (3760 від 28 червня 2013 року. Судом не встановлено порушень щодо опису майна, що виставляється на торги, при повторному розміщенні оголошень. Дійсно, повторні прилюдні торги проведено на п'ятнадцятий день після оголошення, однак пропуск даного строку є несуттєвим та не свідчить про те, що таке порушення вплинуло на результат торгів. Представниками позивача, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не доведено, що проведення прилюдних торгів на день раніше суттєво вплинуло на результати торгів та є підставою для визнання їх недійсними. Суд звертає увагу на те, що визнання прилюдних торгів недійсними можливо лише у разі наявності непоодиноких грубих порушень діючого законодавства при їх проведенні. Згідно із ст. 44 Закону України «Про іпотеку», у прилюдних торгах мають право брати участь фізичні і юридичні особи, які сплатили гарантійний внесок і можуть відповідно до закону бути покупцями нерухомого майна, що реалізується. Розмір гарантійних внесків не може перевищувати 5 відсотків початкової ціни продажу предмета іпотеки. Учасники прилюдних торгів підлягають реєстрації організатором прилюдних торгів. Реєстрація припиняється не раніше ніж за одну годину до початку прилюдних торгів. Для цілей реєстрації учасник надає організатору прилюдних торгів документ, що посвідчує його особу, заяву про участь у торгах, документ, що підтверджує сплату гарантійного внеску. Під час проведення реєстрації учасник прилюдних торгів отримує картку із зазначенням його порядкового номера, згідно з яким цей учасник бере участь у торгах. Статтею 45 Закону України «Про іпотеку передбачено», що прилюдні торги проводяться прозоро. Організатор прилюдних торгів забезпечує кожного учасника прилюдних торгів правилами проведення прилюдних торгів до їх початку. Будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. За результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки. У протоколі зазначаються: опис придбаного покупцем предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки; ціна продажу предмета іпотеки; інформація про покупця предмета іпотеки; день, до якого покупець повинен повністю сплатити ціну продажу предмета іпотеки; банківський рахунок органу державної виконавчої служби для переказу покупцем ціни продажу предмета іпотеки. У разі необхідності до протоколу може бути внесена й інша інформація. Копії протоколу надсилаються іпотекодавцю, всім іпотекодержателям та державному виконавцю протягом п'яти днів з дня його підписання. Порушень вказаних вище норм при оформленні результатів прилюдних торгів судом не встановлено. Суд не приймає до уваги посилення представників позивача, що відповідно до Тимчасового положення прилюдні торги є такими, що відбулися тільки у разі наявності не менш, як двох покупців, оскільки у даному випадку застосовуються норми Закону України «Про іпотеку», які допускають проведення прилюдних торгів за наявності одного учасника. Представником ПАТ «Імексбанк» не заперечувався факт перерахування коштів [PERSON] за придбане майно. Відповідно до ст. ст. 46, 47 Закону «Про іпотеку», переможець прилюдних торгів протягом десяти робочих днів з дня підписання протоколу перераховує кошти за придбане на торгах майно на зазначений у протоколі банківський рахунок органу державної виконавчої служби. Організатор прилюдних торгів протягом трьох днів з дня підписання переможцем прилюдних торгів протоколу надсилає відповідний протокол державному виконавцю, а також інші документи, що підтверджують реалізацію предмета іпотеки відповідно до цього Закону. На вимогу державного виконавця для перевірки дотримання порядку проведення прилюдних торгів організатор прилюдних торгів зобов'язаний подати державному виконавцю повну та достовірну інформацію і документи, що стосуються організації та проведення торгів. Протягом п'яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки, в якому зазначаються:назва виконавчого документа, на підставі якого здійснено реалізацію предмета іпотеки, його номер та дата видачі, найменування органу (посадової особи), який видав документ; відомості про іпотекодержателя та іпотекодавця; стисла характеристика та місцезнаходження предмета іпотеки; назва організатора прилюдних торгів, яка проводила прилюдні торги, дата та місце їх проведення; відомості про покупця; початкова ціна предмета іпотеки та ціна продажу; сума коштів, перерахована за придбаний предмет іпотеки, включаючи гарантійний платіж, та дати їх перерахування;відомості про те, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог цього Закону. Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, яка проводила прилюдні торги. На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Слід зазначити, що державний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону. Порушень вказаних вище норм закону судом не встановлено. Факт проведення прилюдних торів саме за місцем розташування нерухомого майна підтверджується матеріалами справи (а.с.80-102, т.2) та це не спростовано позивачем та його представниками. Суд не приймає до уваги свідчення свідка [PERSON], оскільки згідно змісту його свідчень, він взагалі не розуміє, що таке прилюдні торги, заперечував проти їх проведення, однак на прохання суду пояснити, що таке прилюдні торги, повідомив, що взагалі про це нічого не знає. З його свідчень вбачається, що він увесь час перебуває у своєму вагончику, та іноді просить відпочиваючих не заходити на територію домоволодіння. Свідок пояснив, що через вказану земельну ділянку є вільний прохід, будь-яка особа може туди потрапити, та він часто просив відпочиваючих не ходити на цю територію. Враховуючи, що ліцитатор та учасник торгів не мають спеціальної форми для проведення вказаних дій, одяг їх не відрізняється під час проведення вказаних дій, свідок не мав можливості, з урахування своєї обізнаності у цьому питання, відрізнити учасників торгів від відпочиваючих. Таким чином, судом не встановлено суттєвих порушень порядку проведення прилюдних торгів, а отже відсутні підстави для визнання їх недійсними. Суд не приймає до уваги посилання представників позивача на те, що здійснено реалізацію майна особи, що померла, оскільки, згідно із т. 23 Закону України «Про іпотеку», У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем іпотекодержателя, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, а тому на момент проведення прилюдних торгів предмет іпотеки мав власника, який одночасно є й боржником. Відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач у своїх заявах до органів внутрішніх справ та у позовних заявах неодноразово звертав увагу на те, що спірна земельна ділянка йому належить та він прийняв спадщину. Крім того, позивач звернувся за захистом свого права стосовно ї земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем прийнято спадщину у повному обсязі, а тому його заперечення щодо відсутності власника земельної ділянки не повинно бути прийнято до уваги. Слід також зазначити, що позиція представників позивача у судовому засіданні різниться із позицією, що вони викладали при наданні заяви про злочин, оскільки згідно заяви, що мається у матеріалах справи, [PERSON] звертався про порушення його прав та про скоєний відносно нього злочин та стверджував, що йому належить не тільки об'єкт незавершеного будівництва, а й земельна ділянка під вказаним об'єктом (а.с.22,т.1) Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та розділу 5 Договору іпотеки від 04 лютого 2007 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що державним виконавцем предмет іпотеки передано для реалізації з прилюдних торгів без дотримання встановленої законом та договором обов'язкової процедури звернення стягнення, що є порушенням з боку державного виконавця вимог діючого законодавства, однак у даному випадку, при дотриманні порядку проведення прилюдних торгів, це порушення не може бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними з наступних підстав. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначає Закон «Про виконавче провадження» та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 у відповідних редакціях. Законом та Інструкцією визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону). Разом із тим аналіз положень Закону «Про виконавче провадження» та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону). Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір . Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Враховуючи предмет вказаного спору, дане положення застосовується з урахування Закону України «Про іпотеку». Слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо передачі майна для реалізації, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24 жовтня 2012 року №6-116 цс. Таким чином, порушення, допущені державним виконавцем щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Вказані вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними прилюдні торги, визнання недійсним договір купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, оформлений у вигляді акту від 19 липня 2013 року, визнання недійсним акту від 19 липня 2013 року, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію обтяжень, зобов'язання внести запис про скасування державної реєстрації та зобов'язання поновити запис про право власності на нерухоме майно, а також заявлено вимоги про застосування наслідків недійсності правочину. Оскільки відсутні правові підстави для припинення права власності [PERSON] на спірне майно, суд також не знаходить підстав для визнання за [PERSON] права власності на об'єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні власністю. Слід також зазначити, що на неодноразові вимоги суду позивачем та його представниками не було уточнено свої вимоги щодо підстав для визнання права власності [PERSON] на земельну ділянку. Повний текст рішення складено 31 січня 2014 року.

Outcome: dismissed