Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

28.05.2019 р Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" звернулося в суд з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та ТОВ "Еталон-Автобудсервіс" на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" заборгованості за кредитним договором № 0045/08/01-А від 07.02.2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком "Форум" та [PERSON] , у розмірі 302756,43 грн і 4541,35 грн сплаченого судового збору. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 07.02.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0045/08/01-А. Відповідно до умов кредитного договору АК Банк "Форум" виколнав свої зобов`язання і надав [PERSON] кредит для придбання автомобіля Skoda Oktavia в сумі 29 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмір 12 % річних cтроком до 07.02.2015 року. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, АК банк "Форум" та ТОВ "Еталон-Автобудсервіс" 07.02.2008 року уклали Договір поруки № б/н, за умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. 14 березня 2018 р між ПАТ "БАНК ФОРУМ" та ТОВ "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" укладено Договір про відсутплення прав вимоги № 1050-Ф, відповідно до якого ПАТ "БАНК ФОРУМ" відсутпило ТОВ "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА", а ТОВ "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0045/08/01-А від 07.02.2008 р. Станом на час відсутплення прав вимоги - 14.03.2018 р заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0045/08/01-А від 07.02.2008 р. становила 26662, 14 доларів США по тілу кредиту та 2072,25 доларів США по відсотках. Оскільки відповідач свого кредитного зобов`язання не виконав, то кредитор набув право на стягнення 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, починаючи з 07 лютого 2015 р, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та на стягнення пені за подвійною обліковою ставкою Національного Банку України, як цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання кредитного зобов`язання. Таким чином розмір заборгованості відповідачів, як солідарних боржників за умовами договору поруки, на час звернення з позовом до суду становить 302756,43 грн, з яких: 62478 грн - 3% річних, 240278,43 грн пеня . Тому представники позивача в позовній заяві та в судовому засіданні просять стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" борг, що виник у зв`язку з невиконанням відповідачами кредитного договору № 0045/08/01-А від 07.02.2008 року, у сумі 302 756,43 грн та 4 541,35 грн судового збору. Відповідачі [PERSON] та представник ТОВ "Еталон-Автобудсервіс" належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не з`явились, не подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позов не подали. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, наслідки якого йому роз`яснені. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. 14 березня 2018 року між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "Фінансова компанія "ЖЕНЕВА" було укладено договір про відступлення прав вимоги, зокрема за кредитним договором № 0045/08/01-А (а.с.18-21). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Наслідком укладення договору відступлення права вимоги є втрата старим кредитором прав та обов`язків, права та вимоги за яким були відступлені новому кредиторові у визначеному сторонами обсязі. Тому суд знаходить, що ТОВ "Фінансова компанія "Женева" є належним позивачем у справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07.02.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0045/08/01-А. (а.с.7-11). Відповідно до умов кредитного договору АК Банк "Форум" надав [PERSON] кредит для придбання автомобіля Skoda Oktavia в сумі 29 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмір 12 % річних cтроком до 07.02.2015 року (розділ 1 Догогвору). З метою забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, АК банк "Форум" та ТОВ "Еталон-Автобудсервіс" 07.02.2008 року уклали Договір поруки № б/н, за умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (а.с.12-13). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 07 лютого 2015 року (п.1.2 Кредитного договору). Відтак, у межах строку кредитування до 07 лютого 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати АКБ "Форум" кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами (п. 2.3 Кредитного договору). Починаючи з 7 лютого 2015 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позикодавцем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом (див. пункт 54 цієї постанови) . Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Оскільки на час звернення з позовом до суду сплив строк позовної давності, позивач не заявляє вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та несплаченими відсотками за Кредитним договором. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що відповідач [PERSON] порушив грошове зобов`язання з повернення кредиту, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. З наданого позовачем та не оспореного відповідачем розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] за Договором кредиту№ 0045/08/01-А від 07.02.2008 року, визначеного з урахуванням курсу гривні до іноземної валюти на час звернення з позовом до суду (а.с.14), становить 26662,14 доларів США або 703 188,16 грн. 3% річних від простроченої суми боргу - 62 478,00 грн (а.с.15). Розрахунок позивача в цій частині позовних вимог є зрозумілим і обгрунтованим. Тому, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] . 3% річних від простроченої суми кредитного зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суд вважає законними, підставними та обгрунтованими. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинствав першу чергу є верховенство права. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За умовами укладеного між АК "Банк "Форум" та ТОВ "Еталон-Автобудсервіс" від 07.02.2008 року Договору поруки № б/н (п. 2.1.1) поручитель зобов`язався виконати обов`язки позичальника протягом одного робочого дня від дня отримання вимоги Кредитора про порушення Позичальником Договору кредиту. Позивачем не надано суду доказів про те, що така вимога була направлена Кредитором поручителю ТОВ "Еталон-Автобудсервіс". Докази щодо порушення поручителем грошового зобов`язання, забезпеченого порукою, відсутні. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і залежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Тому суд не вбачає підстав для покладення обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК України на поручителя - ТОВ "Еталон-Автобудсервіс". Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другоїстатті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки. Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом. Суд встановив факт пропуску позивачем позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Крім того, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося , то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до його вимоги про стягнення з відповідача пені. Відтак, не може бути стягнута пеня, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти пені за один рік до його звернення до суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18). Тому підстав джля задоволення позову в частипні стягнення 240 278,43 грн пені за подвійною обліковою ставкою НБУ суд не вбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 20,66% або 938,24 гр.

Outcome: partial