Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ "ІБК "Адоніс", [PERSON], треті особи: ТОВ "Нові Висоти", ТОВ "Фінансист", Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА), КП "Київське міське бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна" та з урахуванням останньої заяви про уточнення позовних вимог від 16.08.2013 року просив суд: - визнати недійсним з моменту укладання, договір купівлі-продажу майнових прав №23 від 28.08.2012 року укладений між ТОВ «Адоніс Житло Буд» та [PERSON] предметом якого є майнові права на об'єкт нерухомого майна - трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 131,1 кв.м., жилою 61,90 кв.м.; - визнати недійсним з моменту укладання акт приймання-передачі об'єкта нерухомого майна від 31.08.2012 року, укладений між ТОВ «ІБК «Адоніс» та [PERSON], предметом якого є вказана квартира; - витребувати із володіння [PERSON] зазначену квартиру. - скасувати наказ Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (КМДА) №1345-с/КІ від 05.09.2012 року на підставі якого видано свідоцтво про право власності від 11.09.2012 року на квартиру [ADDRESS]; - скасувати свідоцтво про право власності від 11.09.2012 року на спірну квартиру, видане на ім'я [PERSON] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (КМДА) №1345-с/КІ від 05.09.2012 року; - скасувати рішення державного реєстратора Гордєєва О.С. від 28.11.2012 року про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, проведену на підставі свідоцтва про право власності від 11.09.2012 року виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (КМДА) №1345-с/КІ від 05.09.2012 року; - зобов'язати [PERSON] повернути квартиру [ADDRESS]; - визнати за позивачем [PERSON] майнове право вказану квартиру; - стягнути в рівних долях з відповідачів на користь позивача судові витрати, витрати на правову допомогу тощо. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилався на те, що 23.07.2007 року між позивачем та ТОВ «ІБК «Адоніс» було укладено договір №Р/72 про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій, згідно умов якого, ТОВ «ІБК «Адоніс» зобов'язався закріпити (здійснити резервованим за позивачем) об'єкту нерухомості, яким є квартира [ADDRESS], загальною проектною площею 115,36 кв.м., а позивач зобов'язувався інвестувати будівництво зазначеної квартири, шляхом придбання у ТОВ «Нові Висоти» пакету облігацій, емітованих ТОВ «ІБК «Адоніс» і надати їх для погашення ТОВ «ІБК «Адоніс» у строк встановлений договором. Для придбання пакету облігацій емітованих ТОВ «ІБК «Адоніс», 23.07.2007 року, між позивачем та ТОВ «Нові Висоти» і ТОВ «Фінансист» було укладено Договір № вБ-01-07//Л-119- 05 купівлі-продажу облігацій ТОВ «ІБК «Адоніс», згідно вимог п.4.1 договору, ціна однієї облігації складає суму коштів у національній валюті України - гривня, що на день оплати облігації має бути еквівалентно 95 доларам США 00 центам по офіційному курсу НБУ. На виконання вказаних договорів ТОВ «Фінансист» 23.07.2007 року продав позивачу 1154 облігації емітовані ТОВ «ІБК «Адоніс» на загальну суму 553 631 грн. 50 коп., що було еквівалентно на день оплати по курсу НБУ, сумі у 109 630,00 доларів США. Також, на виконання умов вказаних договорів 13.11.2009 року між позивачем та ТОВ «ІБК «Адоніс» було укладено договір купівлі-продажу (міни), відповідно до умов ст.1 договору, позивач в порядку та строки визначені договором №Р/72 зобов»язався пред'явити ТОВ «ІБК «Адоніс», емітований ним пакет облігацій, а ТОВ «ІБК «Адоніс» зобов'язався в порядку та на умовах визначених договором від 13.11.2009 року передати у власність позивача квартиру [ADDRESS], з проектною загальною площею 115,36 кв.м. На підтвердження належного виконання сторонами своїх зобов'язань відповідно до вимог п. 1.2-1.3 ст. 1 договору від 13.11.2009 року, сторони склали акт приймання передачі майнових прав від 13.11.2009 року та акт виконання зобов'язань, щодо погашення облігацій від 13.11.2009 року. Однак, після передач позивачу майнових прав на квартиру [ADDRESS] по акту приймання-передачі від 13.11.2009 року, в порушення вимог п.1.4 договору від 13.11.2009 року, ТОВ «ІБК «Адоніс» було здійснено 28.08.2012 року відчуження майнових прав на квартиру [ADDRESS] та передача квартири [PERSON] На підставі викладеного, позивач був змушений звернутись до суду у зв'язку з порушенням його майнових прав та інтересів, шляхом здійснення продажу ТОВ "Адоніс Житло Буд" [PERSON] майнових прав на об'єкт нерухомого майна- трикімнатну квартиру [ADDRESS], з подальшою передачею від ТОВ «ІБК «Адоніс» до [PERSON] зазначеної квартири та наданням всіх необхідних документів для оформлення на ім'я [PERSON] свідоцтва про право власності на зазначену квартиру та державної реєстрації права власності на цей об'єкт нерухомого майна. Ухвалами суду, які занесені до журналу судового засідання, від 28.08.2013 року за клопотанням представника позивача залучено до розгляду справи у якості співвідповідача ТОВ "Адоніс Житло Буд" та у якості третьої особи ЖБК «Адоніс». У судове засідання позивач не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, однак у судовому засіданні 17.01.2014 року після початку розгляду судом справи по суті, представник позивача позов підтримав повністю та наполягав на його задоволенні, крім того, в матеріалах справи наявні клопотання позивача та його представника про розгляд справи у їх відсутності. Представники відповідачів ТОВ "ІБК "Адоніс" та [PERSON] у судове засідання з'явились, позовних вимог не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, про надали письмові заперечення. Відповідач ТОВ "Адоніс Житло Буд" та треті особи: ТОВ "Нові Висоти", ТОВ "Фінансист" у судове засідання своїх представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду своїх представників суд не повідомили. Треті особи: Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київради (КМДА), КП "Київське міське бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна", ЖБК «Адоніс» у судові засідання своїх представників не направили, однак надіслали на адресу суду письмові пояснення (заперечення) у яких просили розглядати цивільну справу у відсутність їх представників та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав. Кожна особа у відповідності до ст. 3 ЦПК України має право в порядку установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 23.07.2007 року між позивачем та ТОВ «ІБК «Адоніс» було укладено договір №Р/72 про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій, згідно умов якого, ТОВ «ІБК «Адоніс» зобов'язався закріпити (здійснити резервування за позивачем) об'єкту нерухомості, яким є квартира [ADDRESS] з загальною проектною площею 115,36 кв.м., а позивач зобов'язувався інвестувати будівництво зазначеної квартири, шляхом придбання у ТОВ «Нові Висоти» пакету облігацій, емітованих ТОВ «ІБК «Адоніс» і надати їх для погашення ТОВ «ІБК «Адоніс» у строк встановлений договором (т.1, а.с.7-8). Для придбання пакету облігацій емітованих ТОВ «ІБК «Адоніс», 23.07.2007 року, між позивачем та ТОВ «Нові Висоти» і ТОВ «Фінансист» було укладено Договір № вБ-01-07//Л-119- 05 купівлі-продажу облігацій ТОВ «ІБК «Адоніс», згідно вимог п.4.1 договору, ціна однієї облігації складає суму коштів у національній валюті України - гривня, що на день оплати облігації має бути еквівалентно 95 доларам США 00 центам по офіційному курсу НБУ (т.1, а.с.5-6). Також, на виконання умов вказаних договорів 13.11.2009 року між позивачем та ТОВ «ІБК «Адоніс» було укладено договір купівлі-продажу (міни), відповідно до умов ст.1 договору, позивач в порядку та строки визначені договором №Р/72 зобов»язався пред'явити ТОВ «ІБК «Адоніс», емітований ним пакет облігацій, а ТОВ «ІБК «Адоніс» зобов'язався в порядку та на умовах визначених договором від 13.11.2009 року передати у власність позивача квартиру [ADDRESS], з проектною загальною площею 115,36 кв.м. (т., а.с.12-13). Пунктом 3.3 вказаного договору купівлі-продажу (міни) від 13.11.2009 року передбачено, що його сторони після введення будинку в експлуатацію зобов'язані здійснити остаточні розрахунки, зокрема: у разі якщо загальна площа об'єкту за даними інвентаризації БТІ буде більшою ніж площа об'єкту зазначена в цьому договорі (проектна площа), позивач протягом 15-ти днів з моменту отримання повідомлення про результати технічної інвентаризації об'єкту зобов'язувався додатково сплатити ТОВ «ІБК «Адоніс» різницю загальної площі, з розрахунку, що ціна 0,1 квадратного метра дорівнює вартості 0,1 квадратного метра на момент введення будинку в експлуатацію. За даними технічної інвентаризації будинку [ADDRESS], яка розташована на 23/24 поверсі І секції становить 131,10 кв.м. (т. 1 а.с. 164-165). Таким чином, різниця між проектною загальною площею квартири та фактичною загальною площею згідно технічного паспорту на спірну квартиру [ADDRESS] свідчить про її збільшення на 15,74 кв.м. Отже, виходячи з наведених умов договору №Р/72, позивач [PERSON] повинен був додатково оплатити вартість 15,74 кв.м., які в загальній сумі з урахуванням вартості 0,1 кв.м. на момент введення будинку в експлуатацію становлять 157 400,00 грн., про що позивач був повідомлений у встановлені договором купівлі-продажу (міни) від 13.11.2009 року строки цінним листом вих. № 357 від 17.07.2012 року (т.1, а.с.90-91). Згідно п. 7.5. договору купівлі-продажу (міни) від 13.11.2009 року, у випадку невиконання будь-якою із сторін зобов'язань, передбачених п.п. 3.3., 3.4. договору, інша сторона (права якої порушено внаслідок невиконання) має право відмовитися від виконання договору в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного листа-повідомлення іншій стороні. В такому випадку така сторона не зобов'язана надалі виконувати умови договору і має право залишити у себе все отримане за договором в якості компенсації за порушені права. Судом встановлено, що ТОВ "ІБК "Адоніс" цінним листом №357 від 17.07.2012 року повідомляло [PERSON] за визначеною у договорі купівлі-продажу (міни) його адресою про необхідність додаткової оплати вартості 15,74 кв.м. квартири.(т. 1 а.с. 90-91). Оскільки позивач не виконав свої зобов'язання по додатковій оплаті згідно п.п. 3.3.,3.4. вказаного договору купівлі-продажу (міни), на підставі п.7.5. цього договору, ТОВ «ІБК «Адоніс» повідомив позивача цінним листом №382 від 03.08.2012 року про відмову від виконання вказаного договору в односторонньому порядку і залишенні у себе всього отриманого за договором в якості компенсації за порушені права (т.1, а.с. 92-93). Відповідно до ст. 212 ч.ч. 1, 3, 4 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно зі ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Приписами, передбаченими ч. 1 ст. 215 ЦК України, визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними договору та акту приймання-передачі, про витребування майна, про скасування наказу, свідоцтва про право власності та рішення про реєстрацію права власності, про зобов»язання вчинити дії та визнання майнового права, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, також пред»явлені [PERSON] вимоги суперечать наведому вище чинному цивільному законодаству. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed