Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 30.12.2010 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № SME0012085-1. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у сумі 882 449,07 грн. на строк користування 120 місяців, а він в свою чергу зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в розмірі 19 % річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 882 449,07 грн., що підтверджується виписками з особових рахунків відповідача. Відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.02.2014 р. за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість, а саме: за кредитом - 860 051,25 грн., за відсотками - 387 191,27 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, йому було нараховано неустойку. Станом на 25.02.2014 року розмір неустойки становить: пеня - 814 603,05 грн. Оскільки стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки становить: пеня - 701 704,11 грн. 30.12.2010 року позивач та [PERSON] уклали Іпотечний договір № SME0012085/1-1 відповідно до якого останній передав позивачу в іпотеку нежитлову будівлю, загальною площею 198,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно до іпотечного договору сторони оцінили вищевказаний предмет іпотеки у розмірі 621 000,00 грн. Оскільки [PERSON] відмовляється від добровільної реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення існуючої заборгованості за кредитним договором, не виконує умов договору в частині надання документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку, не уклав з Іпотекодержателем договір іпотеки земельної ділянки, тому позивач для задоволення своїх, забезпечених іпотекою вимог, за рахунок предмету іпотеки вимушений звернутися до суду з позовом про надання права ПАТ «Альфа-Банк» на реєстрацію права власності на нежитлову будівлю від імені [PERSON] за останнім та реалізацію вищезгаданого предмету іпотеки Банком шляхом продажу від імені [PERSON] третій особі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про ведення розгляду справи в його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, на заперечував проти винесення рішення заочно. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2010 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № SME0012085-1. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 882 449,07 гривень на строк користування 120 місяців, а він в свою чергу зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в розмірі 19 % річних. Відповідач уклавши кредитний договір порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості станом на 25.02.2014 року за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом - 860 051,25 грн., з заборгованості за відсотками - 387 191, 27 грн., Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, йому було нараховано неустойку. Станом на 25.02.2014 року розмір неустойки становить: пеня - 814 603,05 грн. Аналіз норми ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки становить: пеня - 701 704,11 грн. Також 30.12.2010 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк", та [PERSON] уклали Іпотечний договір № SME0012085/1-1 відповідно до якого останній передав Позивачу в іпотеку нежитлову будівлю, загальною площею 198,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та Закону України «Про банки та банківську діяльність» 19.08.2009 р. Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу Згідно з п.1 ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням визнається право відношенням, на підставі якого одна сторона боржник зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майна, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші право чини відповідно до ст. 11 ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У разі порушення зобов'язань відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Статтею ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. При цьому, протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (позасудове врегулювання), яким вважатиметься застереження, що міститься у пункті 6.3 цього Договору. Відповідно до п. 6.3.1 звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання на підставі даного Іпотечного договору та застереження може здійснюватися шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Сторони погоджуються з тим, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, що буде визначений згідно з п. 6.5. Іпотечного договору, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до п. 6.4. Іпотечного договору Іпотекодавець уповноважує Іпотекодержателя виступати від імені Іпотекодавця при поданні і отриманні документів в державних, громадських, кооперативних органах і організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, у державних та приватних нотаріусів, в органах державної влади, включаючи органи (підприємства) бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та органах (установах) земельних ресурсів, щодо укладення договорів купівлі-продажу предмета іпотеки в разі звернення на нього стягнення, для чого Іпотекодержателю надається право подавати, оформлювати, отримувати довідки та документи, необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу, зокрема, але не виключно, довідки-характеристики (витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно, інвентаризаційні справи (технічну документацію), довідки про відсутність обмежень/обтяжень та інші документи щодо земельної ділянки, на якій розташований предмет іпотеки, виконувати всі необхідні платежі, підписувати договір купівлі-продажу предмету іпотеки, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з продажем предмета іпотеки. Сторони погодились, що цей Іпотечний договір надає Іпотекодержателю повний обсяг прав, необхідний для здійснення продажу предмета іпотеки відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Судом встановлено, що відповідачу від ПАТ «Альва-Банк» була направлена вимога про дострокове повернення кредиту та намір укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана, тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868. Відповідно до ч. 10 п.37 вказаного порядку, документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. При цьому, в разі проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є власник, інший набувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права на підставі п.35 Порядку. За умовами Іпотечного договору, а саме в п. 4.4.12 зазначено, що відповідач зобов'язувався в строк до 10.02.2013 року надати Іпотекодержателю документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку під предметом іпотеки, що розташована за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Торгова, буд. 73 та укласти з Іпотекодержателем відповідний Договір іпотеки вказаної земельної ділянки. . Таким чином, судом встановлено, що у [PERSON] за кредитним договором № SME0012085-1 від 30.12.2010 року склалася заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" у сумі 1 948 946, 63 гривень, яку банк просить звернути на предмет іпотеки, а саме на нежитлову будівлю, загальною площею 198,7 (сто дев'яносто вісім цілих сім десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], також надати ПАТ «Альфа-Банк» право на реєстрацію права власності на вказану нежитлову будівлю, та право укладення договору купівлі-продажу від імені [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3 654 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією, який, зокрема, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved