Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), реєстраційний номер обтяження 14963280, що накладений постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 47685746 від 28.05.2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно отриманої інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] , стало відомо проте, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №47685746 від 28.05.2015 року - на все нерухоме майно накладено арешт з забороною на його відчуження. 03.12.2019 року звернулася до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою в якій просив повідомити про наявність відкритих виконавчих проваджень, боржником за якими виступає позивач та вразі їх відсутності просив зняти арешт з нерухомого майна накладений згідно постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №47685746 від 28.05.2015 року. Згідно інформації отриманої за допомогою ресурсу «Автоматизована система виконавчого провадження» від 17.12.2019 року, виконавче провадження №47685746 від 28.05.2015 року в рамках якого виносилася постанова про зняття арешту з майна - завершено. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г. постановлено відкрити провадження та проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надходило. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти\~ ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 22.05.2014 року, яким скасовано рішення Богунського районного суду міста Житомира від 22.05.2014 року та ухвалено нове рішення, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість\~ за кредитним договором у розмірі 1397936,36 швейцарських франків. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість в розмірі 1397936,36 швейцарських франків. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість в розмірі 1397936,36 швейцарських франків. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» з кожного по 425,00 грн. судового збору та по 30,00 грн. витрат та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Зазначене рішення набуло чинності та стягувачу судом видані 11.06.2014 року виконавчі листи № 2-1092/12. Постановами головних державних виконавців відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчуком Т.В. та Біловол В.О. від 28.05.2015 року відкрито виконавчі провадження № 47672211 та № 47685746 відповідно з виконання виконавчих листів № 2-1092/12, виданих\~ Богунським районним судом міста Житомира 11.06.2014 року у даній справі, у яких стягувачами є ПАТ «УкрСиббанк».\~\~ 24.09.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» (клієнтом) та ТОВ «Арма Факторинг»\~ (фактором) укладено договір факторингу № 2409/2015, яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило зазначеній факторинговій компанії свої права вимоги за зобов`язаннями боржника [PERSON] по кредитному договору № 11142253000 від 17.04.2007 року. Пунктом 3.6 цього договору визначено, що після дати відступлення фактор може відступати усі або будь-які права вимоги третім особам, і таке відступлення не потребує згоди або повідомлення клієнта. У подальшому 24.09.2015 року між ТОВ «Арма Факторинг» (первісним кредитором) та заявником [PERSON] (новим кредитором) було укладено договір відступлення права вимоги щодо цього ж кредитного договору № 11142253000 від 17.04.2007 року, за яким ТОВ «Арма Факторинг» відступив заявнику належне йому право вимоги до виконання грошового зобов`язання до боржника та поручителів. Внаслідок укладення 24.09.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Арма Факторинг» договору факторингу\~ № 2409/2015, а також 24.09.2015 року між ТОВ «Арма Факторинг» та заявником [PERSON] договору відступлення права вимоги останній\~ набув статусу правонаступника (нового кредитора) щодо здійснення прав та обов`язків за кредитним договором № 11142253000 від 17.04.2007 року. Тому судом встановлено наявність підстав для заміни сторони (стягувача) у відкритих виконавчих провадженнях. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.12.2015 року винесено ухвалу, згідно якої ухвалено замінити сторону у виконавчому провадженні (ВП № 47672211) з виконання виконавчого листа у справі № 2-1092/12, виданого 11.06.2014 року Богунським районним судом міста Житомира про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість в розмірі 1397936,36 швейцарських франків, стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість в розмірі 1397 936,36 швейцарських франків, стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» з кожного по 425,00 грн. судового збору та по 30,00 грн. витрат та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на [PERSON] ; замінити сторону у виконавчому провадженні (ВП № 47685746) з виконання виконавчого листа у справі № 2-1092/12, виданого 11.06.2014 року Богунським районним судом міста Житомира про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість в розмірі 1397936,36 швейцарських франків, стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованість в розмірі 1397936,36 швейцарських франків, стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» з кожного по 425,00 грн. судового збору та по 30,00 грн. витрат та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на [PERSON] . 03.12.2019 року звернулася до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою в якій просив повідомити про наявність відкритих виконавчих проваджень, боржником за якими виступає позивач та вразі їх відсутності просив зняти арешт з нерухомого майна накладений згідно постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №47685746 від 28.05.2015 року. Згідно інформації отриманої за допомогою ресурсу «Автоматизована система виконавчого провадження» від 17.12.2019 року, виконавче провадження №47685746 від 28.05.2015 року в рамках якого виносилася постанова про зняття арешту з майна - завершено. Частина 5\~ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження"\~вказує, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права власника майна. Відповідно до ч.1\~ст. 41 Конституції України\~та\~ст. 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п.6.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого\~Наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, договори про відчуження транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмів посвідчуються за умови подання документів, підтверджують право власності цього майна на ім`я відчужувачів, та перевірки відсутності обтяжень за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до\~ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до\~ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 16\~Постанови Пленуму Верхового Суду України від 26.12.2003 р. № 14\~«Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред`явлення ними відповідного до правил підвідомчі ( ст.30\~ЦПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено обтяження ( заборону відчужувати, арешт), про визнання права власності на майно і звільнення його з-під обтяження ( заборони відчужувати, арешту). Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи , що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Виходячи із наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки відсутні підстави для існування арешту майна [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. \~

Outcome: approved