Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] міський центр зайнятості, звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути кошти у вигляді допомоги по безробіттю в сумі 9952, 15 грн. та за професійне навчання в сумі 239,60 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] перебував на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості як безробітний з 08.06.2010 року по 12.07.2011 року та в період перебування зареєстрованим в якості безробітного був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 28.08.1997 року по 25.09.2014 року, тобто отримував допомогу по безробіттю в той час, коли відповідно до вимог закону був віднесений до категорії зайнятою населення і не мав права на отримання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Крім того, [PERSON] в період з 17.11.2010 по 25.11.2010 року проходив професійне навчання за навчальною програмою «Водій газобалонних автотранспортних засобів». Кошти, витрачені на професійне навчання безробітного [PERSON] направленого на навчання [PERSON] МЦЗ становлять 239,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 08.06.2010 року по 12.07.2011 року перебував на обліку у [PERSON] міському центрі зайнятості. 08.06.2010 року відповідач подав до [PERSON] МЦЗ заяву про надання статусу безробітного, в якій зазначив, що в даний час не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсії не отримує, інвалідності не має, не є членом особистого селянського господарства. Також вказав, що зобовязується своєчасно повідомляти центр зайнятості про всі зміни його реєстраційних даних внесених в КПО (а.с.6). 16.11.2010 року відповідач подав до [PERSON] МЦЗ заяву про направлення його на профнавчання з 17.11.2010 року за професією «Водій ГБА» та призначення виплати матеріальної допомоги у період навчання (а.с.13). Також, 16.11.2010 року між [PERSON] МЦЗ та [PERSON] було укладено договір №065010111600014 (а.с.14). Предметом договору було направлення [PERSON] на підвищення кваліфікації в [PERSON] державний обласний навчально-курсовий комбінат за професією навчальною програмою «Водій газобалонних автотранспортних засобів, строком на 0,30 місяці з метою сприяння подальшому працевлаштуванню. Строк дії договору з 17.11.2010 року до 25.11.2010 року (а.с. 14). Листом №20956/03 від 17.12.2015 року Управління Пенсійного Фонду України в м. Житомирі повідомило, що [PERSON] отримував допомогу по безробіттю з 26.06.2010 року по 20.06.2011 року і одночасно працював приватним підприємцем згідно даних персоніфікованого обліку (а.с.9). Під час проведеного розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON] міським центром зайнятості було складено акт №8 від 06 січня 2016 року в якому встановлено, що відповідно до листа з Управління Пенсійного Фонду України в м. Житомирі від 17.12.2015 року №2095/03 та даних з Єдиного державного реєстру [PERSON] був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 28 серпня 1997 року по 25 вересня 2014 року, (а.с. 4). Зі змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 21.02.1996 року [PERSON] було зареєстровано як фізичну особу-підприємця та внесені відповідні відомості до ЄДР як про фізичну особу-підприємця. 25.09.2014р. до реєстру було внесено запис про припинення підприємницької діяльності (а.с.35). Довідкою №27 від 09.01.2016 року, виданою [PERSON] МЦЗ, підтверджується той факт, що [PERSON] було нараховано допомогу по безробіттю в сумі 9952,15 грн. за період з 08 червня 2010 року по 13 липня 2011 року (а.с.7). [PERSON] обласного центру зайнятості №ЖОЦЗ-07-135/0/2016 від 15.01.2016 року, підтверджується той факт, що професійне навчання безробітного [PERSON], який навчався за направленням [PERSON] МЦЗ згідно договору №065010111600014 від 01.11.2010 року, за весь період навчання з 17.11.2010 року по 25.11.2010 року, становить 239,60 грн. (а.с.37). Відповідно до наказу [PERSON] міського центру зайнятості № 27 від 18.01.2016 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, поверненню підлягало 10191,75 грн., виплачених [PERSON] у вигляді допомоги по безробіттю та за професійне навчання, у звязку з виявленням факту належності особи до числа зайнятих в період отримання статусу безробітного (а.с.5). 19.01.2016 року на адресу [PERSON] було направлено копію наказу №27 від 18.01.2016 року щодо відшкодування коштів в сумі 10191,75 грн., у звязку з виявленням факту належності до категорії зайнятих осіб в період перебування на обліку в центрі зайнятості, а також повідомлено про те, що кошти підлягають поверненню та повинні бути перераховані протягом пятнадцяти днів (а.с.8). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно із Законом статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно пункту 14 статті 22 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", центри зайнятості здійснюють обмін інформацією з Пенсійним фондом України для забезпечення виконання вимог цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Відповідно до пункту 18 статті 22 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", центри зайнятості проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Згідно із ч. 2 і 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Як зазначалося вище, згідно довідки-розрахунку від 09.01.2016 року № 27 відповідач отримав допомогу по безробіттю за період з 08.06.2010 року по 13.07.2011 року у розмірі 9952,15 грн., а відповідно до листа [PERSON] обласного центру зайнятості №ЖОЦЗ-07-135/0/2016 від 15.01.2016 року кошти витрачені на професійне навчання за весь період навчання з 17.11.2010 року по 25.11.2010 року становлять 239,60 грн. Також, відповідачу надсилалося повідомлення № 238/08 від 19.01.2016 року про необхідність добровільного повернення незаконно отриманих коштів, але до цього часу кошти не повернуто. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Згідно із ст.. 38 вказаного Закону строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Центру є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600, 00 грн., оскільки позивач відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved