Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

У вересні 2018 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з вказаною заявою, заінтересована особа: [PERSON] ( РФ, м . Москва), Черкаська міська рада (м. Черкаси, вул.. Б.Вишневецького, 36 ) посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , з яким заявниця проживала однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, починаючи із 1999 року і по день смерті [PERSON] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно знаходились на лікуванні в санаторних установах, що підтверджується складеним та підписаним сусідами актом від 21.08.2018, завіреним головою ОСББ "Пацаєва 14". 16.08.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Висоцької С.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі № 62865378, номер у нотаріуса № 17/2018, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Донька померлого [PERSON] подала до приватного нотаріуса Висоцької С.І. заяву про те, що вона відмовляється від успадкування спадщини на користь [PERSON] До спадкової маси входить земельна ділянка, що знаходиться в м. Черкаси. Проте, враховуючи, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] не був зареєстрований, тому заявниця змушена звернутися до суду. Просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , померлий [INFO] , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, в період з 1999 по 07.08.2018 року. В судовому засідання заявник та її представник заяву підтримали та просили суд її задоволити. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Представник заінтересованої особи Черкаської міської ради до судового засідання не з`явився, скерував до суду пояснення, обґрунтовуючи тим, що на думку ЧМР надані докази заявником не э достатніми, оскільки не підтверджують наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла. При вирішені покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, з яким заявниця проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1999 року, допомагала у побуті, купувала ліки, продукти харчування, одяг, після смерті останнього здійснювала поховання. Вказані обставини підтверджені показами допитаної в судовому засіданні заявниці [PERSON] в якості свідка, крім того вказані обставини не оспорювались донькою померлого [PERSON] . У встановлений законом строк заявник звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, оскільки, вона не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, а факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд. Статтею 315 ч.1 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому ст. 2 СК України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї. Норма ст.1264 ЦК України, розрахована в першу чергу для того, щоб надати право на спадкування й іншим родичам спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка проживала з померлим, що підтверджується актом опитування сусідів від 21.08.2018 року, які підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мешкали за адресою: [ADDRESS] з 1999 року по день смерті [PERSON] [INFO] року, а також відповіддю з Департаменту організаційного забезпечення ЧМР від 15.08.2018 р, № 14707-01-10 де зазначено, що померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 22.07.1976 р. За правилами ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члени сім`ї, тощо. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, в матеріалах справи наявні належні докази, які підтверджують факт проживання з 1999 року і до дня смерті [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, піклування та підтримку померлого морально і матеріально. Зокрема, це підтверджується спадковою справою № 62865378 відкритою 16.08.2018 року у приватного нотаріуса Висоцька С.І. У відповіді приватного нотаріуса Висоцької С.І. від 26.09.2018 року № 159/1-16, якою надана копія спадковою справи міститься заява [PERSON] , яка є донькою померлого, від 16.08.2018 року про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до відповіді Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 25.07.2018 року № 5671/16.1/01.11 було проведено перевірку по архіву Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області актового запису про шлюб, складеного відносно [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.1999 по 07.08.2018 р. не виявлено. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Абзацем 2 п. 2 зазначеною Постанови Пленуму визначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно заявнику для подальшої реалізації спадкового права після смерті [PERSON] Визнання факту проживання [PERSON] та заявника однією родиною не менше п`яти років до дня відкриття спадщини автоматично призводить до визнання його спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. Отже встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину фактично або подавали б заяви про прийняття спадщини відсутні. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що факт постійного спільного проживання заявниці з померлим [PERSON] , який помер [INFO] , з 1999 року по [INFO] доведено.

Outcome: approved