Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, про стягнення з ПАТ «Євраз [PERSON]» компенсації втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати, середнього заробітку за час затримки при розрахунку, стягнення недоплаченої заробітної плати та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зсилався на те, що пропрацював в період з 05.02.1996р. у Відповідача - по професії підземним прохідником. 30.03.2010 року - звільнений був із підприємства по ст. 38 КЗпП України в звязку із виходом на пенсію за віком. Вказує, що в 2012р. дізнався, що Відповідач на протязі останніх років його роботи, а саме в період з 1998р. по 2010р. не в повному розмірі виплачував йому заробітну плату за час щорічних відпусток. Звернувшись до Відповідача із заявою, про виплату недоплаченої заробітної плати, за час щорічних відпусток за минулі роки, останній донарахував та виплатив йому в 2012 році заробітну плату за час щорічних відпусток за минулі роки (за період з 1998р. по 2010р.) в сумі в сумі 6200 гривень 90 копійок. Позивач вважає, що відповідачем в звязку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, за час щорічних відпусток зобовязаний виплатити йому компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строків її виплати в сумі 5927 гривень 94 копійок, надаючи при цьому розрахунок. Вказує, що виплачена йому в 2012 році заробітна плата за час щорічних відпусток в розмірі 71% від належної суми. Таким чином, виплачена йому заробітна плата за час щорічних відпусток за минулі роки в розмірі 6200 грн. 90 коп., це не вся заробітна плата, недоплачено 29%, що складає 2532грн. 57коп. із розрахунку: 6200.90грн. \\71 х 29. Зазначає, що відповідно ст. 117 КЗпП України встановлено обовязок власника або уповноваженого органу виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому суми при звільнені, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому його вини. Сам по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до довідки наданої Відповідачем за два останні місяці перед звільненням (звільнений був 30.03.2010р.) його середньоденна заробітна плата (відповідно до розрахунку Відповідача) складає 328грн. 58коп. З дня звільнення (30.03.2012р.) по час остаточного розрахунку 1.01.2014р.) минуло 1371 день, при середньоденній заробітній платі 328.58грн. та 1371 дня сума заробітної плати за час затримки при розрахунку складає 450\~483 гривні. Також, зазначає, що незаконними діями Відповідач невиплатою заробітної плати на протязі декількох років, спричинив йому моральну шкоду, яку зобовязаний відшкодувати. Вказує, що більше 14 років відпрацював у Відповідача у підземних та шкідливих умовах праці, працював сумлінно, виконував вимоги законодавства про охорону праці, щоденно ризикував своїм здоровям та життям виконуючи трудові обовязки в підземних умовах праці, а в замін цього Відповідач порушував у відношенні нього законодавство про оплату праці, недоплачуючи щорічно заробітну плату, порушував законодавство про охорону праці. Тому, просить стягнути з Відповідача 10 000 гривень за спричинену моральну шкоду, оскільки Відповідач незаконними діями невиплатою заробітної плати на протязі декількох років спричинив йому моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «Євраз [PERSON]» компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплатити в розмірі 5927 гривень 94 копійки, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 450\~483 гривні та 10\~000,00 гривень за спричинену моральну шкоду посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях, які залучені до матеріалів справи. Вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Із трудової книжки позивача встановлено, в період з 05.02.1996р. у відповідача - по професії підземним прохідником. 30.03.2010 року - звільнений був із підприємства по ст. 38 КЗпП України в звязку із виходом на пенсію за віком. Із довідки № 1 та № 2 встановлено, що Позивачу в період з (січень лютий 1998 року) була надана відпустка - сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 18 грн. 02 коп.; відпустка була надана в період (квітень 1998 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 1 грн. 44 коп.; відпустка надавалась в період (березень травень 1999 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 0.27 грн.; відпустка надавалась в період (серпень жовтень 2000 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 259 грн. 71 коп.; відпустка надавалась в період (травень червень 2001 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 25 грн. 60 коп.; відпустка надавалась в період (вересень 2001 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 15 грн. 68 коп.; відпустка надавалась в період (квітень 2002 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 502 грн. 10 коп.; відпустка надавалась в період (серпень вересень 2002 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 373 грн. 38 коп.; відпустка надавалась в період (квітень травень 2003 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 69 грн. 05 коп.; відпустка надавалась в період (листопад грудень 2003 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 701 грн. 53 коп.; відпустка надавалась в період (березень квітень 2004 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 354 грн. 60 коп.; відпустка надавалась в період (серпень вересень 2004 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 232 грн. 10 коп.; відпустка надавалась в період (січень березень 2005 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 1036 грн. 59 коп.; відпустка надавалась в період (травень червень 2006 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 183 грн. 21 коп.; відпустка надавалась в період (серпень вересень 2006 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 193 грн. 60 коп.; відпустка надавалась в період (квітень 2007 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 478 грн. 80 коп.; відпустка надавалась в період (жовтень 2007 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 250 грн. 77 коп.; відпустка надавалась в період (лютий березень 2008 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 501 грн. 62 коп.; відпустка надавалась в період (серпень вересень 2008 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 667 грн. 14 коп.; відпустка надавалась в період (квітень травень 2009 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 314 грн. 45 коп.; відпустка надавалась в період (жовтень 2009 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 21 грн. 26 коп. 06.02.2012р. Генеральним директором та профкомом підприємства ПАТ «Євраз [PERSON]» була прийнята Спільна постанова №3, на підставі повірки Територіальної державної інспекції праці Дніпропетровської області від 27.09.2011р., якою було виявлено порушення п.10 «Порядку нарахування середньої заробітної плати» затвердженої постановою КМ України від 08.02.1995р. №100. Спільною постановою №3 від 06.02.2012р. було прийнято рішення п.1.2 Рішення - проведення перерахунку заробітної плати працівникам ПАТ «Євраз [PERSON]» за період відпусток з 01.01. 1995 по 01.03.2010 р.р. В довідці, про середньоденний заробіток [PERSON], наданої ПАТ «Євраз суха [PERSON]» вказано, що середньоденна заробітна плата складає з січень лютий 2010 року - 328 гривні 58 копійок. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд виходив із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток. Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Спір щодо розміру нарахованої заробітної плати за період відпусток з 1998 року по 2009 рік між сторонами відсутній. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) - компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01.01.2001 р. здійснюється згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. При розрахунку суми компенсації застосовується нарахована заробітна плата за мінусом суми податку з доходів фізичних осіб, а також взносів до соціальних фондів. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). Рішенням Конституційного [PERSON] України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати повинна розраховуватися з січня 1998 року, за кожну нараховану відпустку окремо, по час фактичної виплати заборгованості. Так чином, суд приходить до висновку, що Відповідач зобовязаний був виплатити в 2012р. окрім заробітної плати за час щорічних відпусток за період з 1998р. по 2009р. і компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати, що відповідно до розрахунку складає 5927 гривень 94 копійки. Позивачу була надана відпустка (січень лютий 1998 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 18 грн. 02 коп.; виплачена вказана сума була лише 04.04.2012р., за цей час з лютого 1998 року по квітень 2012р. проросту споживчих цін (коефіцієнт інфляції) складає 4.126, сума компенсації складає 63.19 грн. (18.02 грн. сума заробітної плати, яка повинна була виплачена в лютому 1998 році 15.31 грн.( 15% податку з доходу фізичних осіб) Х 4.126 - коефіцієнт приросту споживчих цін з лютого 1998 року по квітень 2012р. = 63.19 грн. сума компенсації); відпустка (квітень 1998 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 1 грн. 44 коп. - (податок 15%) = 1.22 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 4.051 = 4.95 грн. - сума компенсації; відпустка (березень травень 1999 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 0.27 грн. - (податок 15%) = 0.22 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 3.101 = 0.71 грн. - сума компенсації; відпустка (серпень жовтень 2000 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 259 грн. 71 коп. - (податок 15%) = 220.75 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 1.992 = 439.74грн. - сума компенсації; відпустка (травень червень 2001 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 25 грн. 60 коп. - (податок 15%) = 21.76 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 179.0% = 38.95грн. - сума компенсації; відпустка (вересень 2001 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 15 грн. 68 коп. - (податок 15%) = 13.32 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 182.7%= 24.33 грн. - сума компенсації; відпустка (квітень 2002 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 502 грн. 10 коп. - (податок 15%) = 426.78грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 175.7 %= 749.85 грн. - сума компенсації; відпустка (серпень вересень 2002 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 373 грн. 38 коп. - (податок 15%) = 426.78грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 185.0 %= 587.13 грн. - сума компенсації; відпустка (квітень травень 2003 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 69 грн. 05 коп. - (податок 15%) = 317.37 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 166.7 %= 97.83 грн. - сума компенсації; відпустка (листопад грудень 2003 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 701 грн. 53 коп. - (податок 15%) = 596.30грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 157.4 % = 938.57 грн. - сума компенсації; відпустка (березень квітень 2004 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 354 грн. 60 коп. - (податок 15%) = 301.41грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 146.3% = 440.96 грн. - сума компенсації; відпустка (серпень вересень 2004 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 232 грн. 10 коп. - (податок 15%) = 197.28 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 140.0% = 276.19грн. - сума компенсації; відпустка (січень березень 2005 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 1036 грн. 59 коп. - (податок 15%) = 881.10 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 119.7 % = 1054.67 грн. - сума компенсації; відпустка (травень червень 2006 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 183 грн. 21 коп. - (податок 15%) = 155.75 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 98.7 % = 153.70 грн. - сума компенсації; відпустка (серпень вересень 2006 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 193 грн. 60 коп. - (податок 15%) = 164.56грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 93.1 % = 153.20 грн. - сума компенсації; відпустка (квітень 2007 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 478 грн. 80 коп. - (податок 15%) = 406.98 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 79.8 % = 324.77 грн. - сума компенсації; відпустка (жовтень 2007 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 250 грн. 77 коп. - (податок 15%) = 213.13 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 60.5 % = 128.94 грн. - сума компенсації; відпустка (лютий березень 2008 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 501 грн. 62 коп. - (податок 15%) = 426.37грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 43.3 % = 184.62 грн. - сума компенсації; відпустка (серпень вересень 2008 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 667 грн. 14 коп. - (податок 15%) = 567.06 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 35.4 % = 200.74 грн. - сума компенсації; відпустка (квітень травень 2009 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 314 грн. 45 коп. - (податок 15%) = 267.28 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 19.6 % = 52.38 грн. - сума компенсації; відпустка (жовтень 2009 року) сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 21 грн. 26 коп. - (податок 15%) = 18.07 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 15.4 %= 2.78 грн. - сума компенсації. Всього сума компенсації складає 5\~927 гривень 94 копійок, вказана сума компенсації розрахована із застосуванням даних Держкомстату, про приріст споживчих цін. Рішенням Конституційного [PERSON] України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Ст. 117 КЗпП України встановлено обовязок власника або уповноваженого органу виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому суми при звільнені, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому його вини. Сам по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку середньоденна та середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи. Відповідно до довідки наданої ПАТ «Євраз [PERSON]» за два останні місяці перед звільненням (звільнений [PERSON] був 30.03.2010р.) середньоденна заробітна плата Позивача (відповідно до розрахунку Відповідача) складає 328грн. 58коп. З дня звільнення (30.03.2012р.) по день звернення до суду минуло 1371 день, при середньоденній заробітній платі 328.58грн. та 1371 день, сума заробітної плати за час затримки при розрахунку складає 450\~483 гривні. Безпідставними є доводи представника Відповідача, в частині відмови Позивачу в стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку, з посиланням на сплив трьохмісячного строку давності. Відповідач при виплаті Позивачу в 2012р. заробітної плати за час відпусток за період з 1998р. по 2010р., зобовязаний був окрім недоплаченої заробітної плати за час щорічних відпусток виплатити і компенсацію втрати частини заробітної плати, в звязку із порушенням строку її виплати, що передбачено Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". Виплата компенсації не є відповідальність за порушення строку виплати заробітної плати, а є компенсацією втрати частини заробітної плати яка повинна була бути виплачена своєчасно. На час розгляду справи остаточного розрахунку з Позивачем Відповідач не проводив, тому суд змушений стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Але суд вважає, що сума стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку значно завищена і повинна бути призначена в розмірі недоплаченої суми заробітної плати за час щорічних відпусток в сумі 6200 гривень. Позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди спричиненої неправильний нарахуванням та виплатою заробітної плати за час щорічних відпусток за період з 1998р. по 2009р. підлягає частковому задоволенню , оскільки ст. 237-1 КЗпП України, встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що несвоєчасною виплатою відповідачем заробітної плати за час щорічних відпусток за період з 1998р. по 2009р. порушено право позивача передбачено ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме що заробітна плата повинна виплачуватися не рідше двох разів на місяць, але суд вважає, що сума спричиненої моральної шкоди позивачем завищена. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем - ПАТ «Євраз [PERSON]» позивачеві моральної шкоди неправильною та несвоєчасною виплатою заробітної плати за минулі роки, враховує провину відповідача в її спричиненні та причино - наслідковий звязок між винними діями підприємства - Відповідача (а саме недоплачені кошти, позивач міг направити на підтримання працездатності, відпочинок, посилене харчування, той факт, що саме Відповідач повинен понести матеріальну відповідальність за свої навмисні порушення законодавства в частині нарахування та несвоєчасної виплати заробітної плати.) Також суд враховує Постанову Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлено факт значної затримки зі сторони Відповідача виплати заробітної плати за період з 1998 2009р.р., що призвело до заборгованості позивачеві частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати, працівникові не були виплачені належні йому суми при звільнені, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, також встановлений факт спричинення моральної шкоди Позивачу, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації, оскільки на думку суду сума завищена і вважає слід призначити в розмірі 1000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які завдані позивачу. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial