Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в межах Закону України «Про захист прав споживачів» з позовною заявою про стягнення неповерненого банківського вкладу. В позові зазначив, що 27 грудня 2013р. уклав із відповідачем договір-заяву №350697/8055/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, а саме - 20000,00 доларів США з процентною ставкою 11% річних. Позивач неодноразово звертався до банку із заявами про повернення вкладу, та отримував відмови. 20 лютого 2015р. він звернувся до відповідача із заявою про повернення йому вкладу, проте вклад банком не було повернено із посиланням на те, що НБУ заборонив повертати депозити в іноземній валюті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та зазначив, що в листі банку на адресу позивача є посилання на постанову НБУ, проте, в порушення своїх прав, позивач не може розпорядитися своїми коштами. Строк дії договору банком подовжено на 370 днів. В додатках до договору зазначено, якщо вкладник бажає розірвати договір, то він має за 10 днів повідомити про це банк, що і було зроблено [PERSON], але на таку вимогу позивачем вклад досі не отримано. Представник відповідача проти позову заперечувала та пояснила, що між банком та позивачем було укладено договір банківського вкладу, за яким банк прийняв від позивача строковий вклад у розмірі 20000 доларів США. 14.01.2015р. та 23.01.2015р. було отримано заяву позивача про повернення вкладу. 06.02.2015р. на адресу [PERSON] було направлено лист від 30.01.2015р., яким вказано, що за п.5.2 Основних умов, у разі закінчення строку зберігання вкладу та бажання вкладника не продовжувати розміщення вкладу і отримання грошових коштів, вкладник зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу. Дану заяву вкладник подає до банку у двох автентичних примірниках. Заява позивача подана 14.01.2015р., тобто пізніше дати закінчення строку банківського строкового вкладу, і тому згідно п.7 Договору, банк продовжив строк розміщення вкладу на строк, що дорівнює початковому строку розміщення вкладу. Таким чином умови договору про банківський вклад банком виконуються і у задоволенні позову необхідно відмовити. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 27.12.2013 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір-заяву № 350697/8055/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" в іноземній валюті на 370 днів. Відповідно до умов зазначеного договору, позивачем у ПАТ «Банк «Фінанси та кредити» розміщено вклад у сумі 20000,00 доларів США, строком до 01.01.2015 року, що підтверджується вказаним договором та банківською випискою по особовому рахунку про внесення суми коштів на депозитний рахунок. (а.с. 3-9) 14.01.2015 року, 06.02.2015 року та 20.02.2015 року, [PERSON] в зв'язку з закінченням терміну дії вкладу звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з заявою про повернення йому грошових коштів у розмірі 20000,00 доларів США. Однак грошові кошти ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повернуті йому не були. (а.с. 10-12) Після подання [PERSON] до суду даної позовної заяви, від ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» надійшла письмова відповідь вих. № 9-368000/995/2 від 18.03.2015 р. на вимоги позивача, в якій повідомлено про набуття з 04.03.2015 р. чинності Постановою Правління НБУ № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» в якому є певні обмеження щодо видачі валютних коштів з депозитних рахунків в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта. (а.с. 34) Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони(вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або доходів в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з положеннями п. 6 договору-заяви № 350697/8055/370-13, укладеного між позивачем та відповідачем, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору - заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Пунктом 5.2 Основних умов визначено, що у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається Вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Якщо день повернення суми Вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми Вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. У випадку, коли Вкладник надав Банку зазначену письмову вимогу про отримання суми Строкового вкладу шляхом видачі готівки, але не вимагає отримання Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою, або останнього з строків, на який продовжено розміщення Строкового вкладу, Договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення вказаного строку за період подальшого знаходження коштів у користуванні Банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами банку та є чинним у період знаходження коштів на вкладі на вимогу. Для обліку цих коштів Вкладник підписанням Договору-заяви уповноважує Банк: відкрити Вкладникові Рахунок на вимогу, та не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою, або останнього з строків, на який продовжено розміщення Строкового вкладу, перерахувати суму Вкладу зі Строкового вкладного рахунку та суму нарахованих на Вклад процентів (суму нарахованих на Вклад, але не виплачених процентів) з Рахунку для нарахування процентів за Вкладом на Рахунок на вимогу та після зазначеного перерахування закрити Строковий вкладний рахунок та Рахунок для нарахування процентів за Вкладом. Розмір вкладу на вимогу складається із суми Вкладу та суми процентів, нарахованих на Вклад (суми процентів, нарахованих на Вклад, але не виплачених Вкладникові). Однак, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у визначений договором-заявою строк банківський вклад у повному обсязі позивачеві не повернув, та станом на 13 травня 2015 року сума вкладу 20000,00 доларів США так позивачу і не повернена. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Щодо посилань ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на Постанову Правління НБУ № 160 від 03.03.2015 р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», суд зазначає, що відповідно до ст.56 Закону України "Про Національний банк України" від 20.05.1999 р. за № 679-ХІV, Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Такі акти не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність. Нормативно-правові акти Національного банку підлягають обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та набирають чинності відповідно до законодавства України. Нормативно-правові акти Національного банку можуть бути оскаржені відповідно до законодавства України. Також суд зазначає, що Цивільний кодекс України після Конституції України є другим по юридичній силі актом, який стосується спірних правовідносин, а, відповідно до ч. 2 ст.4 Цивільного кодексу України, основним актом цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Таким чином, жодним своїм нормативно-правовим актом, Національний банк України не вправі обмежити права вкладника, встановлені Цивільним кодексом України, зокрема закріплені у ст. 1060 ЦК України. Враховуючи, що ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" взяті на себе зобов'язання за договором-заявою № 350697/8055/370-13 від 27 грудня 2013 р. належним чином не виконав, банківський вклад у повному розмірі не повернув, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь позивача грошових коштів у розмірі 20000,00 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Станом на дату винесення рішення, тобто на 13.05.2015р. ціна позову в перерахуванні 20000 доларів США на гривню за офіційним курсом НБУ (2063.7560) складає 410199.40 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у розмірі 3654,00 грн. (три розміри мінімальної заробітної плати) підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved