Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

24.03.2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення №19 від 15.08.2006 року виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львііської області "Про переоформлення права власності на житловий будинок". В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що вона та її покійний чоловік [PERSON] не подавали у сільську раду заяв про відмову від належних їм часток у майні колгоспного двору, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Окрім того, відповідач [PERSON] не приймався у члени колгоспного двору, не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного колгоспного двору. Також при прийнятті вказаного рішення виконком Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області вийшов за межі наданих йому повноважень. Вимоги позову підтримано в судовому засіданні позивачем та її представниками за довіреністю [PERSON] та [PERSON], із підстав, зазначених в позовній заяві. Позивач [PERSON] в ході розгляду справи, не заперечила той факт, що нею та її покійним чоловік у 2006 року були написані заяви у приміщенні Молодинчецької сільської ради в присутності секретаря виконкому [PERSON], однак при цьому зазначила, що вона вважала, що нею на її покійним чоловіком були складені заповіти на ім"я відповідача [PERSON]. Представник відповідача - виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського рвйону Львівської області, за довіреністю - [PERSON]. в порядку ст.128 ЦПК України, подала письмове заперечення проти позову, яке підтримала у судовому засіданні. При цьому вказала, що позивачка [PERSON] та її покійний чоловік [PERSON], а також відповідач [PERSON] у серпні 2006 року звернулись до неї, як до секретаря виконкому Молодинчецької сільської ради, із проханням переоформити право власності на житловий будинок [ADDRESS], який мав статус колгоспного двору, на відповідача [PERSON] у зв"язку із тим, що позивач та її покійний чоловік відмовляються від належних їм часток у майні колгоспного двору. Після цього позивач, її покійний чоловік та відповідач написали відповідні заяви, на підставі яких виконкомом сільської ради було прийнято оскаржуване рішення, яким право власності на житловий будинок [ADDRESS] області було переоформленео в цілому на відповідача [PERSON] та останньому видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок. Вважає, що спірне рішення прийнято виконкомом сільської ради правомірно, поскільки відповідач керувався делегованими повноваженнями щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, передбаченими в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні". Ці ж обставини суду ствердили представник відповідача - виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради сільський голова [PERSON] та свідок [PERSON], який в період 2002-2010 р.р. очолював дану раду та виконком. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на те, що позивач [PERSON], яка є його матір"ю, та покійний батько [PERSON] в 2006 році добровільно переоформили на нього право власності на житловий будинок [ADDRESS], що мав статус "колгоспного двору", у сільській раді у присутності секретаря виконкому [PERSON] написали заяви про відмову від своїх часток у майні колгоспного двору, а він написав заяву про офомлення права власності на будинок в цілому на себе. На підставі вказаних заяв виконкомом Молодинчецької сільської ради було прийняте оскаржуване рішення. Заперечує доводи позивача про те, що він не приймався в члени колгоспного двору та не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного колгоспного двору, так як весь час був зареєстрований у вказаному колгоспному дворі і нікуди з даного господарства не виписувався - ні на 30.06.1990 року, ні на момент прийняття оскаржуваного рішення. Представник відповідача [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги - адвокат [PERSON] підтримав доводи відповідача [PERSON] та подав заяву про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог позивача. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що спірне будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] відносилося до суспільної групи "колгоспний двір" і останніми членами такого згідно погосподарських книг були [PERSON], яка померла [INFO]., її дочка позивач [PERSON], покійний чоловік [PERSON], та відповідач [PERSON]. Оспорюваним рішенням виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №19 від 15.08.2006 року, переоформлено за відповідачем право власності на вищевказаний житловий будинок в цілому. Підставою для прийняття такого рішення були заява відповідача [PERSON] та заяви про відмову від своїх часток у майні колгоспного двору в користь сина-відповідача, позивачки [PERSON] та її покійного чоловіка [PERSON], як членів колгоспного двору. В подальшому відповідачем набуто право власності на спірне будинковолодіння шляхом отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно. При вирішенні даного спору суд вважає за необхідне керуватися нормами законодавства, що регулювали власність колгоспного двору. Як роз"яснено у п.6 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995р. №20, що положення статей 17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідач [PERSON] проживав у с.Черемхів Жидачівського району Львівської області разом із своїми батьками та брав участь своєю працею та коштами в господарстві двору, що підтверджується записвми у погосподарських книгах. З огляду на наведені обставини суд не приймає до уваги доводів позивача у позовній заяві про те, що відповідач не вів спільного господарства з матір'ю. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] до 15 квітня 1991 року не втратив права на частку в майні колгоспного двору і відповідно мав право на частку нарівні з позивачем - матір'ю [PERSON] та покійним батьком [PERSON] та бабусею [PERSON], яка заповіла йому земельний пай. Що стосується відмови [PERSON] та [PERSON] свого права на частку у майні колгоспного двору, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідачем оформлено право власності на підставі спірного рішення у 2006 році, тобто під час дії ЦК України, стаття 328 якого передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в редакції, що діяла до 11.02.2010 року, передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних та міських рад належить облік та реєстрація об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Законодавством не заборонена відмова особи від реалізації свого права власності, зокрема від права на частку у майні колгоспного двору, і позивач таких норм права не навела, а тому такі її доводи є необґрунтованими. Суд вважає, що написання позивачем [PERSON] та її покійним чоловіком [PERSON] таких заяв-відмов не тільки не заборонено законодавством, але й відповідає нормам Цивільного кодексу України та загальним засадам законодавства. Так, відповідно до ч.3 ст.269 ЦК України фізична особа не може відмовитися лише від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Згідно з ст.316 ЦК України («Поняття права власності») правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України («Здійснення права власності») власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, виключно волею (правом) [PERSON] та [PERSON], незалежно від волі інших осіб, на власний розсуд, було вирішувати чи бажає вона зареєструвати своє право власності на частку у колгоспному дворі чи ні. Судом встановлено, що [PERSON] та їх покійний чоловік [PERSON] за життя добровільно відмовилися від своїх часток у майні колгоспного двору в користь сина - відповідача [PERSON], оформивши відповідні заяви-відмови. Позивач заперечувала вищевказаний факт, проте не надала суду доказів, які б такий спростовували. У свою чергу доводи відповідача на підтвердження вищевказаного факту знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, зокрема показаннями [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За вказаних обставин, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити у зв"язку із їх безпідставністю. Суд вважає, що немає підстав для відмови у позові у зв'язку з спливом позовної давності та вирішує спір по суті позовних вимог, оскільки не вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed