Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач 03.10.2014р. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про захист прав споживачів і про стягнення грошей у розмірі 305 638,68 дол. США та 5000 000 грн., з яких: розмір грошових коштів на поточному рахунку-252 214,19 долл. США; розмір пені-52 964,98 доллл. США; розмір упущеної вигоди-459,51 долл. США; розмір моральної шкоди 5 000 000 грн. та про стягнення судових витрат, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 13 500 грн. 29.10.2014р. представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, якими просив: стягнути грошові кошти у розмірі 512 409,40 дол. США та 5000 000 грн., з яких: розмір грошових коштів на поточному рахунку-252 214,19 долл. США; 3 % річних за несплату процентів- 704,82 долл. США; розмір пені-527 258,47 доллл. США; розмір упущеної вигоди-2 231,92 долл. США; розмір моральної шкоди 5 000 000 грн. та про стягнення судових витрат, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 13 500 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 01.12.2004р. між ним та відповідачем укладено Договір №06806 на здійснення розрахунково-касового обслуговування валютних рахунків фізичних-осіб- резидентів, відповідно до якого був відкритий валютний поточний рахунок №-[NUMBER] в іноземній валюті-доллар США.Станом на теперішній час на цьому рахунку знаходяться кошти у розмірі 252 214,19 долл.США. 26.09.2014р. позивач звернувся до адміністрації Банку з усною заявою про видачу всієї суми вкладу через касу банку, проте йому було відмовлено через неплатоспроможність банку. Одже внаслідок таких неправомірних дій з боку Банку порушено право позивача на отримання вказаних коштів. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи(послуги) У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Тому позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 52 964,98 долл. США. Упущену вигоду обґрунтовує ч.2 ст.22 ЦК України. Також посилається на норми.2 ст. 625 ЦК України при нарахування процентів на суму 704,82 долл. США.У зв'язку з відмовою повернути грошу позивач зазнав душевні страждання, що також позбавляє його та його родину засобів існування, тому просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5 000 000 грн. Представник позивача- [PERSON], діючий по довіреності від29.09.2014р. в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з прохання проводити судове засідання у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомили. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України слухати справу у відсутності відповідача та за згодою представника позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2004р. між АКБ «Порто-Франко» та [PERSON] укладено Договір №06806 на обслуговування розрахунково-касового обслуговування валютних рахунків фізичних осіб-резидентів (а.с.7-8), відповідно до п.1.1. якого Банк відкриває клієнту валютний поточний рахунок [NUMBER] в долл. США ([NUMBER]) здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності з законодавством України и нормативними документами НБУ. Відповідно до п.3.3. Банк зобов'язаний видавати за вимогою клієнта виписку з рахунку, а п.3.2. передбачено також здійснювати прийом та видачу готівкових грошових коштів у відповідності з вимогами НБУ. Згідно п.2.3. клієнт має право отримувати готівкові кошти на здійснення операцій в межах сум, які є на поточному рахунку. З виписки із особового рахунку [PERSON] [NUMBER] станови на 18.09.2014р. вбачається, що залишок коштів становить у розмірі 250 214,19 долл США.(а.с.9). Також судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року N 610 «Про віднесення ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до категорії неплатоспроможних» було віднесено Публічне акціонерне товариство АБ "ПОРТО-ФРАНКО" до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 вересня 2014 року N 103 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства АБ "ПОРТО-ФРАНКО" з ринку та запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29 вересня 2014 року по 29 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність". Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; а клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку; Відповідно до ст.51 Закону для здійснення банківської діяльності банки відкривають та ведуть кореспондентські рахунки у Національному банку України та інших банках в Україні і за її межами, банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку. З огляду на викладене, судом встановлено, що на підставі, укладеного 01 грудня 2004 року між позивачем та відповідачем договору про розрахункове-касове обслуговування, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання розпорядження позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. На момент розгляду справи відповідачем позивачу зазначені кошти не повернуті і останній не виконав свої зобов'язання щодо видачі відповідних сум з рахунку , у зв'язку з чим суд вбачає порушення прав позивача щодо вільного розпорядження своїми коштами на даному рахунку. У зв'язку з зазначеним та враховуючи, що відповідач є кредитором позивача за договором банківського рахунку від 01 грудня 2004 року, щодо виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, зокрема щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 252 214 ,19 долл США, які знаходяться на його рахунку є обґрунтованою. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача також відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» пені у розмірі 3-х відсотків від суми вартості (послуг) або вартості замовлення у розмірі 52964,98 долл США, та відповідно до ст.22 ЦК України збитків у розмірі 459,51 долл США , то суд вважає що така вимога не підлягає задоволенню так як це протирічить п.3 ч.5 ст.36 Закону №4452-VI. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 000 грн. посилаючись на ст. 22 ч.2 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте у зв'язку з тим, що позивачем не надано на підтвердження моральних страждань та розміру шкоди належних і допустимих доказів, суд вважає що у задоволенні таких вимог слід відмовити. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 13 500 грн. , в підтвердження чого суду надано копія диплома магістра на [PERSON], який закінчив у 2010р. Одеський національний університет ім.. І.І. Мечнікова і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство»(а.с.17), договір про надання правової допомоги від 29.09.20104р. укладений між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], згідно п.2.1. якого вартість правової допомоги встановлена у розмірі 450 грн. за час роботи виконавця та копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 02.10.2014р. на суму 13 500 грн. (а.с.16) без надання його оригіналу. Згідно Акту приймання наданих послуг №1 до вказаного Договору від 02.10.2014р. (а.с.15) укладеного між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], вбачається, що виконавець надав правову допомогу у вигляді: -з'ясування обставин справи, вивченню договорі замовника і ВАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО», іншої інформації, консультування замовника, роз'яснення право і обов'язків відповідно до вимог законодавства, на які витрати 4 години, тобто вартість послуги складає 1800 грн.; -представництво інтересів замовника у відносинах з ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» (участь у переговорах, подання заяв, клопотань), на які витратив 2 години, вартість яких складає 900 грн.; -аналіз чинного законодавства та судової практики у справах по поверненню грошових коштів з депозитів та поточних рахунках, на які витратив 6 годин, вартість яких складає 2700 грн.; -складання позовної заяви із нарахування процентів, розрахунок штрафних санкцій у зв'язку з порушенням умов договору та чинного законодавства, правове обґрунтування завданої матеріальної шкоди та упущеної вигоди, на які витратив 18 годин, вартість яких складає 8100 грн.. При цьому суду не надано будь-яких доказів щодо представництва інтересів замовника у відносинах з ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» (участь у переговорах, подання заяв, клопотань), на які витрачено начебто 2 години. Також суду не зрозуміло у зв'язку з чим виконавець складав позовну заяву протягом 18 годин. Частиною 2 статті 84 ЦПК України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Пунктом 47 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено: Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Пунктом 48 цієї постанови Пленуму передбачено. що Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд вважає Акт приймання наданих послуг №1 до вказаного Договору від 02.10.2014р необґрунтованим, тому позовні миги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. З урахуванням вищезазначеного суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved