Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа товарна біржа «Українська біржа нерухомості», про визнання договору купівлі продажу дійсним. В обґрунтування заявлених вимог вказували, що 22.10.1997 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] як члени Української біржі нерухомості(Черкаська філія) письмово уклали договір купівлі-продажу квартири № 43 по вул. Р.Люксембург (вул. [PERSON]) у місті Черкаси. Контрагенти до договору досягли згоди по усіх суттєвих умовах договору, продавець отримала кошти за квартиру, а покупці прийняли квартиру, вселилися в неї та прописалися. 28.11.1997 було здійснено державну реєстрацію права власності Позивачів, шляхом реєстрації договору у КП «ЧООБТІ», про що свідчить штамп та кругла печатка на останній сторінці договору, пояснювальний напис та підпис посадової особи. Станом на 22.10.1997 товарна біржа "Українська Біржа Нерухомості" (Черкаська філія) керувалася вимогами ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", відповідно до якого зазначений договір не підлягав нотаріальному посвідченню, так як укладався відповідно до протоколу відкритих торгів N 9. Ніхто зі сторін договору купівлі-продажу, укладеного 22.10.1997 на товарній біржі "Українська Біржа Нерухомості" (Черкаська філія), протягом тривалого періоду часу, та встановленого за законом загального строку позовної давності, не оспорював зазначений договір. Станом на сьогодні позивачі бажають продати квартиру № 43 по вул. С.Кішки (Р.[PERSON]) у місті Черкаси, але нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, по причині, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. Відповідач обіцяла оформити договір купівлі-продажу нотаріально, неодноразово переносила візит до нотаріуса, а з часом взагалі зникла з поля зору позивачів і зараз місце її перебування позивачам невідоме. Коли позивачі втратили зв'язок з відповідачем, то дізналися з договору купівлі- продажу, що він не підлягає нотаріальному посвідченню і добросовісно вважали, що вони повністю виконали вимоги чинного законодавства. Про існування юридичної проблеми по квартирі позивачі дізналися від нотаріуса, після відмови у вчиненні нотаріальної дії. Прость суд визнати дійсним договір купівлі продажу квартири. Представник позивачів адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву, просив справу розглядати без його участі та без участі позивачів, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та визнати договір купівлі продажу дійсним з підстав наведених в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом виклику в судове засідання через друковані засоби масової інформації. Представник третьої особи товарної біржі «Українська біржа нерухомості» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановленою, що 22.10.1997 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] як члени Української біржі нерухомості (Черкаська філія) письмово уклали договір купівлі-продажу квартири № 43 по вул. Р.Люксембург (вул. [PERSON]) у місті Черкаси. Контрагенти до договору досягли згоди по усіх суттєвих умовах договору та продавець отримала кошти за квартиру. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] (вул. [PERSON])[ADDRESS], що підтверджується відмітками в паспортах громадянина України. Договір укладений згідно з ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» та зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Черкаська філія) відповідно до протоколу відкритих торгів №9 від 22.10.1997. Під час укладення договору сторонам пояснили, що відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Умови укладеного Договору купівлі-продажу були повністю виконані покупцями, позивачами по справі, та продавцем, після чого договір був зареєстрований в КП ЧООБТІ. На даний час позивачі мають намір розпорядитися своїм майном, однак у посвідченні будь-яких правочинів щодо цієї квартири їй було відмовлено, оскільки договори купівлі-продажу підлягають нотаріальному посвідченню, у звязку з чим позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст.224 ЦК України, покупець і продавець повністю виконали умови договору купівлі-продажу. Позивач сплатив в повному обсязі вартість квартири відповідачам, останні передали позивачу квартиру, ключі тощо. Будь-яких суперечок між сторонами немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору, яка передбачена ст.227 ЦК України. Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, а одна із сторін ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України на вимогу сторони, що виконала угоду має право признати її дійсною. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Задовольняючи даний позов, суд також виходить з того, що в силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, а задоволення даного позову, крім відповідності вищенаведеним нормам діючого цивільного законодавства, поряд з цим узгоджується з його загальними засадами, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що позивачами надані докази виконання умов договору купівлі-продажу спірної квартири, у звязку з чим, угоду необхідно визнати дійсною.

Outcome: approved