Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, прокуратура Бериславського району про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], але з самого народження дитини всі обов'язки по догляду та вихованню дитини переклала на бабусю ( свою матір) [PERSON]. Відповідач отримує матеріальну допомогу, як мати-одиначка, але на дитину їх не витрачає. Має конфліктний характер, схильна до хуліганських дій. Малолітня дитина, з народження, має одну працюючу нирку, перебуває на обліку у лікаря, але матері на це байдуже. Позивач дбає про дитину та займається її вихованням. На даний час не відоме місцезнаходження відповідача, на телефонні дзвінки не відповідає, дитиною не цікавиться. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], призначити опікуном бабусю - [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на задоволенні з викладених підстав . Прокурор Сидоренко О.Д. позов підтримала в повному обсязі, вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], призначити опікуном позивача. Представник Органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримав , наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явилась, була повідомлена про розгляд справи належним чином, про що свідчить оголошення в засобах масової інформації. Суд розглядає справу без її участі відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи та на підставі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, думку представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини: Суд при розгляді справи керується роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Типовим положенням про службу у справах дітей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. N 1068. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьківські права не можуть здійснюватися в суперечності з інтересами дітей. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" в п.15 якої зазначено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитини повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю" робота з сім'ями, дітьми та молоддю, спрямована на реалізацію її завдань та пошуків оптимальних шляхів їх вирішення. Відповідно до пункту 11 Типового положення про службу у справах дітей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. N 1068 з метою з'ясування причин та умов, які призвели до порушення прав дітей, бездоглядності та безпритульності, вчинення правопорушень, служба повинна вживати заходів до усунення таких причин. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У ст.164 СК України, чітко викладені вичерпані підстави для позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав може і звернутися особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до п. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України від 24 квітня 2001 р. «Про охорону дитинства» та п. 2.5. Правил опіки та піклування, цей обов'язок покладається, в першу чергу, на близьких родичів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.10). [PERSON] не виконує обов'язків по вихованню та догляду за дитиною з самого народження сина. Отримує матеріальну допомогу, як матір одиначка. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого , [PERSON] має вади здоров'я, а саме з народження працююча лише одна нирка. Дитина потребує постійного догляу та особливого лікування (а.с.25, 26). Вихованням та доглядом за дитиною займається позивач, [PERSON], матір відповідача. Згідно громадської характеристики виданої виконавчим комітетом Львівської сільської ради від 04.02.2014 року, за місцем проживання відповідач зарекомендувала себе як невідповідальна, схильна до конфліктів людина, часто зникає з дому, залишаючи дитину на бабусю, на даний час місцезнаходження її не відоме(а.с.4), притягувалась до адміністративної відповідальності (а.с.7). Вироком Бериславського районного суду Херсонської області була засуджена за ст. 128 КК України до 200 годин громадських робіт(а.с.8). В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків, щодо своєї малолітньої дитини. Відповідно довідки виданої Бериславським дошкільним навчальним закладом ясла-садок [PERSON] з 2012 року і по теперішній час відвідує дитячий садок. Матір [PERSON] в дошкільний заклад з'являється рідко, дитину приводить та забирає бабуся - [PERSON] (а.с. 13). Згідно письмових показів сусідів та односельчан, [PERSON] свою малолітню дитину не виховує, не працює, завжди зникає без поважних причин, дитину залишає на бабусю та дідуся(а.с.14-17). Комісією Бериславської міської ради було складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], з якого вбачається, що дитина проживає за адресою: [ADDRESS], разом зі своїм чоловіком - [PERSON], та онуком [PERSON], і зроблено висновок про те, що умови проживання дитини добрі, [PERSON] має все необхідне(а.с. 9). Матір дитини від її виховання самоусунулась, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків на протязі тривалого часу, часто зникає з дому, що виражається, зокрема, у тому, що вона не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, його виховання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, навчання. Весь цей час малолітній [PERSON] знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, яка піклується про нього та займається його вихованням та лікуванням. У повному обсязі створила всі необхідні умови для проживання, розумового і фізичного розвитку дитини. Спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризуюся позитивно, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не знаходиться, не судима, добре відноситься до дітей(а.с.59). Судова процедура встановлення опіки над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою є можливою у тих випадках, коли підставою для встановлення над дитиною опіки чи піклування є справа, яка знаходиться у провадженні суду і в процесі розгляду якої стало відомо про те, що дитина залишилася без батьківського піклування (наприклад, при розгляді судом справи про позбавлення батьків батьківських прав чи про визнання їх безвісно відсутніми). У таких випадках встановлення опіки чи піклування здійснюється у тому самому провадженні, в якому розглядається така справа. Відповідно ст. 247 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, опікуна дитини, над якою встановлено опіку або піклування, має право на проживання в сім'ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку. Згідно рішення Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 29.02.2016 року ( а.с.41) на підставі висновку від 29.02.2016 року орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків(а.с.41-43). Особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище відповідача, та погоджується з розміром частки, яку вимагає стягувати позивач. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає, суд вважає за задовольнити позов в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача по сплаті судового збору складають 551 гривню 20 копійок.

Outcome: approved