Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

2 березня 2021 року представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів», третя особа: Лопатинська селищна об`єднана територіальна громада Львівської області про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] , відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку №17433593 та №17433058, виданих 09.11.2016 року Радехівською райдержадміністрацією Львівської області, належать на праві приватної власності, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельні ділянки площею 1,6847 га (кадастровий номер 4623982200:05:000:0133) та 0,7486 га (кадастровий номер 4623982200:06:000:0371)відповідно, що розташовані на території Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади Радехівського району Львівської області. Наведені відомості про право власності на зазначені земельні ділянки визначаються із Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №163619670 та №163618871 від 15.04.2019 року та із оспорюваних договорів оренди землі від 28.03.2019 року, копії яких до заяви додаються. Вищевказані земельні ділянки позивач, згідно договору оренди землі №б/н, укладеного 28.03.2019 року та зареєстрованого 11.04.2019 року реєстратором Радехівської міської ради за №31187461 та договору оренди землі №б/н, укладеного 28.03.2019 року і ареєстрованого 11.04.2019 року реєстратором Радехівської міської ради за №31187352 передав в оренду строком на десять років Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів». Відповідно до пунктів 6,7,9 договорів оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної оцінки даних земельних ділянок, не пізніше 31 грудня кожного року, що разом становило 1833,00 гри. (одна тисяча вісімсот тридцять три гривні 00 копійок). Однак, відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками в 2019-2020 роках та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 9 договорів оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 04.02.2021 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2019-2020 роках належними позивачу земельними ділянками, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2019-2020 роки позивач від відповідача не отримував. На неодноразові звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договорами оренди останній відповідав відмовою. Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договорів оренди. Відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків не є виконаним. Заборгованість по орендній платі за використання земельних ділянок складає 3666 гривень (три тисячі шістсот шістдесят шість гривень 00 копійок). Пунктом 25 договорів оренди землі встановлено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 31 грудня поточного року. У зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2019-2020 роках, є невиконанням обов`язків ТзОВ «Агро Радехів», передбачених договорами оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі від 28.03.2019 року, реєстраційний №31187352 та договору оренди землі від 28.03.2019 року, реєстраційний №31187461. При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотного умовою договору оренди землі, позивач розраховував на отримання необхідних йому обігових грошових коштів. Отже, в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати позивач позбавлений можливості отримання матеріальних благ, на які він розраховував при укладені договору оренди землі. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди землі №б/н від 28.03.2019 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» (код ЄДРПОУ 35307623), який зареєстрований 11 квітня 2019 року, номер запису про інше речове право 31187461; розірвати договір оренди землі №б/н від 28.03.2019 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженого відповідальністю «Агро Радехів» (код ЄДРПОУ 35307623), який зареєстрований 11 квітня 2019 року, номер запису про інше речове право 31187352; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» (код ЄДРПОУ 35307623) заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 3666,00 грн. (три тисячі шістсот шістдесят шість гривень 00 копійок) та 3 % річних від простроченої суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, в розмірі 186 гривень 33 копійки; вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с.2-6). Позивач та представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. За наявності підстав, просить прийняти рішення про задоволення позовних вимог та вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с.43). Представник відповідача в підготовче засідання також не з`явився, проте подав до суду заяву із визнанням позовних вимог. Просить розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.41). Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, проте скерував до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника Лопатинської селищної ради Львівіської області. Складу суду довіряє та просить справу вирішити відповідно до закону (а.с.39). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що відповідно до копії договору оренди землі №б/н від 28.03.2019 року, укладеного між ТОВ «Агро Радехів» та [PERSON] , земельна ділянка площею 1,6847 га, кадастровий номер 4623982200:05:000:0133, передається ТОВ «Агро Радехів» в оренду строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки, а саме 1270 гривень щорічно не пізніше 31 грудня (а.с.10-11а). Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №163619670 від 15.04.2019 року земельна ділянка площею 1,6847 га, кадастровий номер 4623982200:05:000:0133, перебуває в оренді ТОВ «Агро Радехів» відповідно до договору оренди землі №б/н, виданого 28.03.2019 року, дата державної реєстрації: 11.04.2019 року (а.с.12-13). Окрім цього, згідно копії договору оренди землі №б/н від 28.03.2019 року, укладеного між ТОВ «Агро Радехів» та [PERSON] , земельна ділянка площею 0,7486 га, кадастровий номер 4623982200:06:000:0371, передається ТОВ «Агро Радехів» в оренду строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки, а саме 563 гривні щорічно не пізніше 31 грудня (а.с.14-16). Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №163618871 від 15.04.2019 року земельна ділянка площею 0,7486 га, кадастровий номер 4623982200:06:000:0371, перебуває в оренді ТОВ «Агро Радехів» відповідно до договору оренди землі №б/н, виданого 28.03.2019 року, дата державної реєстрації: 11.04.2019 року (а.с.17-18). З копій заяви [PERSON] від 03.11.2020 року та угод про дострокове розірвання договорів оренди вбачається, що позивач звертався до директора ТОВ «Агро Радехів» Павловського С.А. з клопотанням про розірвання договорів оренди землі у зв`язку із невнесенням орендної плати (а.с.19-22). З розрахунку інфляційних збитків та розрахунків відсотків за користування грошовими коштами, складених представником позивача, вбачається, що інфляційні збитки за період з 01.01.2020 року по 18.02.2021 року складають 116 гривень 58 копійок, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року становить 54 гривні 99 копійок, а за період з 01.01.2021 року по 18.02.2021 року - 14 гривень 76 копійок (а.с.7-9). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями ст.ст. 21,22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24. 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі N 912/1385/17 (провадження N 12-201гс18) міститься висновок, що: "враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі N 183/262/17 (провадження N 61-41932сво18) зазначено, що: "у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться". Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 Закону України "Про оренду землі", частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що несплата орендної плати охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі N 355/385/17 (провадження N 61-30435сво18) зроблено висновок, що "у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права! які вони мають виконувати". В порушення умов вищевказаних договорів, Відповідачем не проводилась грошова виплата орендної плати позивачу до 31 грудня кожного поточного року, і станом на момент звернення до суду наявна заборгованість в розмірі 3852 гривні 33 копійки (3666 гривень заборгованість по виплаті орендної плати та 186 гривень 33 копійки інфляційні втрати). Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору на підставі ст. 526 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки, а тому суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають і вимоги про стягнення орендної плати та пені і вимоги по достроковому розірванню договору оренди. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача в його користь судових витрат суд зазначає наступне. За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з позовної заяви представник позивача просить вирішити питання про розподіл судових витрат, та до таких витрат відносить: витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2724 гривні та витрати на професійну правничу допомогу - 2500 гривень (а.с.2-6). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2724 гривні. Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наявність доказів фактичного здійснення позивачем витрат в розмірі 2500 гривень, що підтверджується копією договору №02ц-21 про надання правової допомоги від 22 січня 2021 року (а.с.23-28), актом передачі-приймяння виконаних робіт згнідно договору про надання правової допомоги №02ц-21 від 22 січня 2021 року (а.с.29), копією квитанції №98 від 24.02.2021 року (а.с.30). За наявності доказів здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд має можливість здійснити розподіл судових витрат в цій частині, відтак є підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень.

Outcome: approved