Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, [PERSON] про позбавлення батьківських прав, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом із своїм сином проживала в будинку своєї матері [PERSON] . Останнім часом мати була відсутня вдома, залишивши малолітню дитину саму, у зв`язку з чим до Старокозацької сільської ради звернулася бабуся дитини [PERSON] . 11 травня 2017 року комісією у складі представника Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, спеціалістом служби у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, представника КЗ "Старокозацької районної лікарні", у присутності представника Старокозацької сільської ради, було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про покинуту та знайдену дитину [PERSON] , [INFO] та її доставку о 15 год. 20 хв. до КЗ "Старокозацька районна лікарня". Відповідач дізнавшись про те, що її дитина знаходиться в закладі охорони здоров`я забрала її додому. 17 травня 2017 року відповідач надіслала заяву до служби у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації щодо причин, які її змусили залишити дитину без догляду та зобов`язалась виховувати дитину та турбуватися про неї, від тимчасового влаштування дитини до державного закладу відмовилась, мотивуючи тим, що буде сама дбати про дитину. Відповідача було попереджено про недопустимість такої поведінки по відношенню до дитини, та у разі повторення, про можливість позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини. 16 червня 2017 року до Старокозацької сільської ради прийшла бабуся дитини [PERSON] та повідомила, що відповідач повторно залишила свого сина і на телефоні дзвінки не відповідає. Від бабусі стало відомо, що відповідач на даний час проживає та працює в м. Одесі, але місце роботи та дійсне місце проживання їй не відоме. [PERSON] виявила бажання піклуватися онуком. 23 жовтня 2017 року [PERSON] прийшла до сільської ради і поскаржилася на важке матеріальне становище та неможливість подальшого піклування онуком. В зв`язку з цим того ж дня виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради прийнято рішення про визначення місця перебування [PERSON] та влаштування дитини до Білгород - Дністровської районної лікарні. 16 листопада 2017 року звернулись з клопотанням до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород - дністровської районної державної адміністрації про тимчасове влаштування дитини. На даний час дитина перебуває в даному закладі. Відповідач по справі фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не відвідує дитину, не спілкується з нею, не піклується про її виховання, розвиток, здоров`я, в зв`язку з чим позивач і звернувся з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодний. Представник третьої особи також надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розглядати справу за відсутність представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідач з`явилася в судове засідання, клопотала перед судом про надання їй можливості ознайомитися з матеріалами справи, повідомила, що не згодна на позбавлення її батьківських прав, просила повернути їй дитину, після задоволення її клопотанням та оголошення перерви в судовому засіданні на неодноразові її виклики до суду не з`явилася, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялася належним чином, про причину неявки суду не сповістила, відзив на позовні вимоги нею наданий не був. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2019 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . /л.с. 8-11/ Відповідач разом із своїм сином проживала в будинку своєї матері [PERSON] . Відповідач по справі, залишила свою малолітню дитину саму, у зв`язку з чим до Старокозацької сільської ради звернулася бабуся дитини [PERSON] . 11 травня 2017 року комісією у складі представника Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, спеціалістом служби у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, представника КЗ "Старокозацької районної лікарні", у присутності представника Старокозацької сільської ради, було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про покинуту та знайдену дитину [PERSON] , [INFO] та її доставку о 15 год. 20 хв. до КЗ "Старокозацька районна лікарня". Відповідач дізнавшись про те, що її дитина знаходиться в закладі охорони здоров`я забрала її додому. 17 травня 2017 року відповідач надіслала заяву до служби у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації щодо причин, які її змусили залишити дитину без догляду та зобов`язалась виховувати дитину та турбуватися про неї, від тимчасового влаштування дитини до державного закладу відмовилась, мотивуючи тим, що буде сама дбати про дитину. Відповідача було попереджено про недопустимість такої поведінки по відношенню до дитини, та у разі повторення, про можливість позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини. 16 червня 2017 року до Старокозацької сільської ради прийшла бабуся дитини [PERSON] та повідомила, що відповідач повторно залишила свого сина і на телефоні дзвінки не відповідає. Від бабусі стало відомо, що відповідач на даний час проживає та працює в м. Одесі, але місце роботи та дійсне місце проживання їй не відоме. [PERSON] виявила бажання піклуватися онуком. 23 жовтня 2017 року [PERSON] прийшла до сільської ради і поскаржилася на важке матеріальне становище та неможливість подальшого піклування онуком. В зв`язку з цим того ж дня виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради прийнято рішення № 52 від 23.10.2017 року "Про визначення місця перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] " та влаштування дитини до Білгород - Дністровської районної лікарні. /л.с. 6/ 16 листопада 2017 року позивач звернувся з клопотанням до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород - дністровської районної державної адміністрації про тимчасове влаштування дитини. На даний час дитина перебуває в даному закладі. /л.с. 7/. У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 СК України, встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками у відношенні до малолітнього [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, з виконавчого комітету Старокозацької сільської ради надійшло рішення № 35 від 31.07.2017 року, згідно якого доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не бажає піклуватись про свого малолітнього сина, свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснила жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунулася від виконання покладених на неї законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved