Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що колегією суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області 29.02.2016 року було постановлено рішення по цивільній справі № 484/1250/15-ц , провадження № 22-ц/784/13/16 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.07.2015 року за позовом [PERSON] до Фермерського господарства "Сатурн", про визнання в судовому порядку договору оренди земельної ділянки від 01.12.2014 року не укладеним. За вказаним рішенням договір оренди землі від 01.12.2014 року визнано недійсним. Звернувшись до відповідача з вимогою повернення землі, відповіді не надійшло. Відділом держземагенства позивач був повідомлений, що поновлення реєстрації землі вони вчинити не можуть, так як у них відсутні для цього правові повноваження, а у державного реєстратора речових прав йому було відмовлено у вчиненні дій, бо в судовому рішенні колегії суддів палати апеляційного суду не вказано пункту про повернення землі фактом визнання договору нечинним. Позивач зазначає, що вказані дії відповідача є протиправними, а тому він змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що строк дії договору оренди закінчується 01 вересня 2016 року( тобто 10 років з часу проведення державної реєстрації), а тому відстуні підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 29.02.2016 року провадження № 22-ц/784/130/16 Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.07.2015 року було скасоване та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення товарного сільскогосподарського виробництва загальною площею 5.72 га. від 01.12.2014 року, який укладений між [PERSON] та Фермерським господарством "Сатурн". З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на землю серії Р2 №528634 від 28 січня 2002 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,72 га, що знаходиться в межах Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 1 квітня 2005 року між ним та ФГ «Сатурн» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки на строк 10 років. Даний договір було зареєстровано у книзі № 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за реєстраційним номером 040602200010 - 01 вересня 2006 року. Але відповідач відмовляється припиняти орендні відносини, посилаючись на те, що договір припиняє свою дію 01 вересня 2016 року. Посилаючись на те, що ФГ «Сатурн» відмовляється повернути земельну ділянку, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України Про оренду землі. За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Заперечуючи проти позову представник ФГ Сатурн посилався на те, що договір оренди земельної ділянки, який було укладено з позивачем [PERSON] строком на 10 років, набув чинності з часу проведення державної реєстрації, а саме - 01 вересня 2006 року, а за такого правовідносини щодо оренди спірної земельної ділянки не є припиненими. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленого ст. 627 ЦК України. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та ФГ «Сатурн» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки 01 квітня 2005 року, скріпивши його своїми підписами, що і є моментом укладання договору. А отже спірний договір припиняє свою дію після закінчення 10 річного строку, який розпочинається з моменту укладання, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору ( набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладання. За такого, суд приходить до висновку, що позиція представника відповідача про те, що строк дії договору оренди закінчується 01 вересня 2016 року ( тобто 10 років з часу проведення державної реєстрації) є помилковою. Крім того, позиція представника відповідача не узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України №6-162цс13 від 19 лютого 2014 року, та Рішенні Апеляційного суду Миколаївської обасті по справі № 22-ц/784/1307/15 від 26.05.2015 року. За положеннями ст.ст.31,34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обвязку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобовязаний відшкодувати орендодавцеві завдані збитки. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст. ст. 317,319,321,383, 391 ЦК України. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути, понесені позивачем і документально підтверджені всі судові витрати.

Outcome: approved