Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить про звернення стягнення на предмет застави. Позов мотивовано тим, що 19.07.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5/2013-98, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 404866,00 гривень зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитними коштами, з зобовязанням повернути кредит в строк до 19.07.2020 року. В якості забезпечення виконання зобовязань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER 150, тип легковий універсал, 2013 року випуску, колір білий, реєстраційний номер АН0511ІІ, номер шасі (кузова, рами) JTEBH3FJ60K108044, JTEBH3FJ60K108044, що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 877535, виданого ВРЕР №2 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 16.07.2013 року та відповідно до договору застави транспортного засобу № 5/2013-З-98 від 19.07.2013 року.22 червня 2015року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором.22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн.В порушення вимог умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 769748,52 грн. звернути стягнення на предмет застави. Позивач про час і місце судового розгляду оповіщений належним чином, його представник в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», причину неявки суду не повідомив. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд , дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 19.07.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5/2013-98, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 404866,00 гривень зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитними коштами, з зобовязанням повернути кредит в строк до 19.07.2020 року (а.с. 4-8). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №5/2013-98 від 19.07.2013р. відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб:автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER 150, тип легковий універсал, 2013 року випуску, колір білий, реєстраційний номер АН0511ІІ, номер шасі (кузова, рами) JTEBH3FJ60K108044, JTEBH3FJ60K108044, що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 877535, виданого ВРЕР №2 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 16.07.2013 року та відповідно до договору застави транспортного засобу № 5/2013-З-98 від 19.07.2013 року .(а.с.13-14). 22 червня 2015року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №5/2013-98 (а.с. 18-20). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, відповідно до якого позивач набув право нового заставодержателя за кредитним договором № 5/2013-98 (а.с. 21-22). Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 50553919 від 20.10.2016 року первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на підставі чого позивач набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що є забезпеченням виконання зобов'язань, а саме: автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER 150, тип легковий універсал, 2013 року випуску, колір білий, реєстраційний номер АН0511ІІ, номер шасі (кузова, рами) JTEBH3FJ60K108044, JTEBH3FJ60K108044, що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 877535, виданого ВРЕР №2 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 16.07.2013 року та відповідно до договору застави транспортного засобу № 5/2013-З-98 від 19.07.2013 року (а.с. 27-29). Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 505511525 від 19.10.2016 року зареєстровано звернення стягнення відносно предмету застави, а саме на автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER 150, тип легковий універсал, 2013 року випуску, колір білий, реєстраційний номер АН0511ІІ, номер шасі (кузова, рами) JTEBH3FJ60K108044, JTEBH3FJ60K108044 .(а.с. 48) Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором - надав відповідачу у передбачений кредитним договором спосіб грошові кошти за кредитним договором, що підтверджується копією меморіального ордеру № 77612 від 19.07.2013 року (а.с.12). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законом України "Про заставу", Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Згідно ст.1 Закону України "Про заставу", ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.19 Закону України "Про заставу", ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Виходячи із змісту ст.20 Закону України "Про заставу", ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.591 ЦПК України реалізація предмета застави, на яке звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.\~\~ Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановлюється договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. У п.3 ч.2 ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість станом на 10.10.2016 року в сумі 769748,52 гривень, з яких 443788,06 гривень заборгованість за кредитом, 297327,46 гривень індекс інфляції та 28\~633,00 гривень - 3 % річних, що підтверджується розрахунком заборгованості . Відповідно п. 5.7. договору застави сторони домовились про те, що звернення стягнення на предмет застави наступає у випадку порушення позичальником будь-якого зобовязання за кредитним договором, в тому числі при повному або частковому неповерненні кредитних коштів та\\або при несплаті або частковій несплаті процентів та\\або при несплаті комісій, та будь-яких інших платежів у строки, встановлені кредитним договором. У п. 5.10. договору застави транспортного засобу сторони домовились про те, що звернення стягнення та реалізація предмету застави відбудеться у порядку, визначеному заставодержателем, в т.ч. але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. Викладене приводить суд до висновку про те, що факт невиконання відповідачем зобов'язання у кредитному договорі, забезпеченого заставою доведений, у зв'язку з чим позивач отримав право одержати задоволення за рахунок заставленого майна шляхом звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, передавши його в управління позивачу на період його реалізації, шляхом продажу будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого позивачу необхідно надати всі права та повноваження на відчуження транспортного засобу. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11546,23 грн. (а.с.1). Відповідно до ст.ст.1, 19, 20 Закону України "Про заставу",ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.ст.572, 589, 590, 591 ЦК України,

Outcome: approved