Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У липні 2014 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Староміського ВДВС Вінницького МУЮ про визнання довіреності удаваним правочином, який вчинений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу в якій просив суд звільнити з під арешту автомобіль марки ВАЗ21114, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, шассі:[NUMBER], що належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], визнати договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля укладеним між ним та відповідачем - дійсним, визнати за ним право власності на зазначений вище автомобіль та витребувати його від Староміського ВДВС Вінницького МУЮ. В позовній заяві зазначено, що у травні 2007 року позивач та відповідач обговоривши усі основні умови відчуження та передання транспортного засобу ВАЗ21114, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, шассі:[NUMBER], що належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], ціну досягнули згоди щодо відчуження даного автомобіля, шляхом надання відповідачем довіреності позивачу на володіння, користування і розпорядження транспортним засобом, так як відповідачу терміново потрібні були кошти, а часу для зняття автомобіля з обліку в органах державної автомобільної інспекції в останнього не було, запевнивши що після видання відповідної довіреності позивач матиме усі права власника транспортного засобу. 16 травня 2007 року, відповідач [PERSON] видав на ім»я позивача довіреність щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) зазначеним вище транспортним засобом. Таким чином в дійсності, між позивачем та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу транспортного засобу ВАЗ21114, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, шассі:[NUMBER], що підтверджується розпискою про отримання відповідачем від позивача за даний автомобіль 8300 дол. США. Сторони приховали даний правочин, шляхом видання відповідачем довіреності на ім»я позивача щодо володіння, користування і розпорядження зазначеним автомобілем. 11 липня 2014 року, спірний автомобіль вилучено і передано на штраф майданчик, відповідно до ст. 265-2 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», чим порушено права позивача. З цих підстав позивач звернувся до суду з позовом та просив його задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому заіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Представник третьої особи Староміського ВДВС Вінницького МУЮ в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши і оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що автомобіль марки ВАЗ21114, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, шассі: [NUMBER],зареєстрований в МРЕВ ДАІ м. Вінниці 05 грудня 2006 року, належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. 16 травня 2007 року відповідач видав на ім»я позивача довіреність, строком на три роки, щодо користування і розпорядження зазначеним вище транспортним засобом, яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за №5123. 24 травня 2007 року відповідач видав на ім»я позивача довіреність, строком на п»ять років до 24 травня 2012 року, щодо користування і розпорядження зазначеним вище транспортним засобом, яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №1391. 29 березня 2012 року [PERSON] на ім»я [PERSON] було видано довіреність, щодо користування і розпорядження спірним автомобілем, яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №393. За змістомдовіреності позивач є представником [PERSON] в органах ДАІ та всіх установах, підприємствах та організаціях з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням ТЗ, укладати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування ТЗ, одержувати грошові суми з правом передачі повноважень за даною довіреністю третім особам. Відповідно до розписки від 16 березня 2007 року [PERSON] згідно довіреності продав [PERSON] за ціною 8300 дол.США автомобіль ВАЗ21114, державний номер [NUMBER]. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 08 листопада 2013 року, постановленої старшим державним виконавцем Староміського ВДВС ВМУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-33410, виданого 29 листопада 2010 року Староміським районним судом м. Вінниці про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» у розмірі 104899, 23 грн. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постановленої старшим державним виконавцем Староміського ВДВС ВМУЮ [PERSON], накладено арешт на все майно боржника [PERSON] Як вбачається з акту №575 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання від 11 липня 2014 року, автомобіль марки ВАЗ21114, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, шассі:[NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], було переміщено на тимчасове зберігання на спеціальний майданчик. Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У п. 25 постанови Пленуму від 6 листопада 2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Верховний Суд України роз"яснив, що за удаваним правочином сторони умисно оформили один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов"язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Отже, для визнання правочину удаваним слід установити, що обидві сторони договору усвідомлювали, що вони укладають саме удавану угоду та що їх дії направлені для досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. За своїм юридичним змістом доручення є договором про представництво, який є одностороннім і згідно якого повірений зобов'язується діяти від імені довірителя та не вправі вчиняти дії щодо майна на власну користь. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль відповідачем не був знятий з обліку в органах ДАІ у зв'язку із його відчуженням за процедурою, встановленою п.п.8, 40 Правил, залишався зареєстрованим за ним, доказів подання заяви останнім про зняття автомобіля з обліку і його огляд органами ДАІ, не надано. Не надходила така заява й від позивача який мав право на розпорядження вказаним транспортним засобом згідно довіреності від власника автомобіля. Також слід відмітити, що позивачем в ході судового розгляду справи не заявлялось клопотання про притягнення в якості співвідповідача ТОВ "Вердикт Фінанс", хоча судом було розяснено наслідки. За таких обставин відсутні підстави вважати, що між позивачем з однієї сторони та відповідачем при оформленні довіреності на спірний автомобіль мало місце укладення правочину, який за своїм змістом містив ознаки удаваного. За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення, а визнання позову відповідачем суперечить закону. Враховуючи наведене вище та

Outcome: dismissed