Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

20 квітня 2018 року, згідно поштового відправлення, ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника за довіреністю Кіріченко Р.А. звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.05.2007 року в сумі 27664 грн 27 коп, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 6000,00 грн. Позичальник зобов"язався сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди. Проте, відповідач порушив свої зобов"язання за кредитним договором, в наслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не з"явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову до суду не надав. Суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що представник позивача проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 07 травня 2007 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали кредитний договір № б/н, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 6000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а той в свою чергу - використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 07 травня 2007 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, що підтверджується заявою позичальника від 07.05.2007 року та не спростовано відповідачем. Згідно п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. В порушення умов договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, у зв'язку з чим станом на 31.03.2018 року утворилася заборгованість, яка складається з : 6517,33 грн. - заборгованість за кредитом, 15052,18 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Що стосуєтсья стягнення заборгованості за пенею та штрафу, то суд виходить з наступного. Відповідно до правової позиції від 21 жовтня 2015 року, висловленої Верховним Судом України у справі №6-2003цс15, відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Виходячи з положень визначених тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", в порушення вимог ст.61 Конституції України, передбачено сплату пені за порушення позичальником зобов»язань із погашення кредиту, штрафу при порушенні позичальником строків платежу по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, на що посилається також банк в своїй позовній заяві, не конкретизує підстав стягнення нарахованих штрафів разом з пенею, тобто фактично за одне й те ж порушення банк просить застосувати подвійну відповідальність одного виду ( цивільно-правову), нарахування якої передбачено ч.3 ст.549 ЦК України, так і штрафу, визначення розміру якого сторони передбачили в твердій грошовій сумі та у відсотковій. Таким чином, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, а тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу слід відмовити. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 25870,73 грн, а саме 6517,33 грн. - заборгованість за кредитом, 15052,18 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4301,22 грн - пені за прострочене зобов»язання. У зв"язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 27664,27 грн. Судом стягнуто 25870,73 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 93,5% ( 25870,73 х 100 : 27664,27). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1647,47 грн (1762 х 93,5 : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial