Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

19 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 03 вересня 2012 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладений договір № 006-03407-030912 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної кратки, на підставі якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 000,00 грн. 06 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір № 31/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. У серпня 2019 року їй стало відомо, що постановою приватного виконавця Лановенко В.О. було відкрите виконавче провадження № 59468797 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису від 23 травня 2019 року, реєстровий номер 11689, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, згідно якого з неї на користь відповідача було звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором № 006-03407-030912 від 03 вересня 2012 року в розмірі 23 398,56 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 744,42 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 8004,14 грн., а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріусом в розмірі 650,00 грн. Позивач зазначила в заяві, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки відповідачем не доведено безспірності заборгованості, при вчиненні виконавчого напису нотаріусу не надано повного переліку документів щодо його вчинення, крім того відповідач не надав документи, які б підтвердили перехід прав від ПАТ «Дельта Банк» до відповідача, крім того, виконавчий напис вчинено із порушенням строків, тобто, вчинений з істотними порушеннями вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат". У зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просила суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23 травня 2019 року, реєстровий номер 11689, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про звернення стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 006-03407-030912 від 03 вересня 2012 року у розмірі 23 398,56 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 744,42 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 8004,14 грн., а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріусом в розмірі 650,00 грн. Ухвалою суду від 20 вересня2019 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглянути справу без її участі та постановити рішення у відповідності до чинного законодавства з урахуванням фактичних обставин справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, дійшов такого висновку. Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині перші статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 03 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» і [PERSON] укладений договір № 006-03407-030912 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної кратки, на підставі якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 15 000,00 грн. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що обслуговування клієнта здійснюється згідно переліку послуг та на умовах, викладених в тарифному пакеті кредитна картка № 1 ЕВОЛЮЦІЯ, міститься в Додатку № 1 до цього Договору та згідно з умовами цього Договору, Умовами надання картки та Правил. Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні Додаток № 1 до кредитного Договору № 006-03407-030912 від 03 вересня 2012 року та Умови та Правила надання кредиту. Встановлено, що 06 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір № 31/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К від 06 жовтня 2017 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №006-03407-030912 від 03 вересня 2012 року станом на 06 жовтня 2017 року в розмірі 22 748,56 грн., яка складається з: простроченої кредитної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 744,42 грн., прострочених відсотків в розмірі 8004,14 грн., загальної заборгованості, крім цього, має місце і пеня та штрафи в розмірі 1125,00 грн., які не враховані в загальну суму заборгованості. З зазначеного вище Витягу вбачається, що дата закінчення кредитного договору 01 вересня 2015 року. 26 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір № 143/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Встановлено, що 09 квітня 2019 року за вих. № 9176679 відповідач направив позивачу повідомлення про вчинення виконавчого напису, що підтверджується поштовим відправленням № 0337009861380, в той же час, відсутні відомості щодо його вручення або не вручення боржнику. Стаття 517 ЦК України передбачає, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Встановлено, що 17 травня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. із заявою про вчинення виконавчого напису. 23 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11689, згідно якого з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором № 006-03407-030912 від 03 вересня 2012 року в розмірі 23 398,56 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 744,42 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 8004,14 грн., а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріусом в розмірі 650,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться з 06.10.2017 року по 17.05.2019 року. Згідно розрахунку, сума заборгованості за кредитом станом на 17 травня 2019 року складає 22 748,56 грн., з якої: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 14 744,42 грн., проценти за користування кредитом - 8004,14 грн. В той же час, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості здійснений без зазначення відомостей, згідно яких можливо визначити, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі період. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Положення статті 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В той же час, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, відповідачем не надано суду належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Також, відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі період, при цьому судом враховано термін кредитування, та відповідний ліміт тіла кредиту, який передбачили сторони. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що відповідачем, як кредитором, було подано до приватного нотаріуса в обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором розрахунок заборгованості, здійснений безпосередньо посадовою особою відповідача. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував на тому, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були враховані положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Суд приходить до висновку. що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Як встановлено матеріалами справи, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та/або здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. На підтвердження безспірності заборгованості, Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» надало нотаріусу у засвідчених ним копіях: кредитний договір № 006-03407-030912 від 03 вересня 2012 року, розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, витяг з реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 31/К від 06 жовтня 2017 року, Договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 31/К від 06 жовтня 2017 року, вимогу про усунення порушень та установчі документи стягувача. Між тим, суд вважає, що зазначені довідки-розрахунки не можуть бути документами, які б підтверджували безспірність заборгованості, в зв`язку з чим, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості. Крім того, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, за наявності всі необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та за умови, що заявником подано заяву до нотаріуса про вчинення такого правочину в межах строку позовної давності. Твердження позивач щодо пропуску строку позовної давності заслуговують на увагу, оскільки витяг з реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К від 03.10.2017 року містить дату закінчення кредитного договору - 01.09.2015 року, крім того, 02.10.2015 року була розпочата ліквідація «Дельта Банк», в той же час в матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких можливо б було встановити сплив позовної давності, у зв`язку з чим між сторонами виникли спірні правовідносини, які підлягають розгляду в судовому порядку. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем і третьою особою не спростовано наведені у позові доводи щодо відсутності безспірності заборгованості при винесенні оскаржуваного виконавчого напису, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved