Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

В рудні 2018 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.06.2009 року, згідно договору купівлі-продажу, позивач придбала у відповідача земельну ділянку площею 1,7982 га в межах згідно з планом, що розташована на території Сьомаківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Позивач передала відповідачу грошові кошти за земельну ділянку в розмірі в рахунок оплати 60\~000 грн., а відповідач передала усі правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із проханням посвідчити договір купівлі продажу у нотаріальному порядку, однак відповідач без будь яких пояснень відмовлялася прийти до нотаріуса для посвідчення договору. У звязку із тим, що в нотаріальному порядку вирішити дане питання є неможливим, позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] суду надав заяву про те, що позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.06.2009 року [PERSON] купила у [PERSON] земельну ділянку площею 1,7982 га в межах згідно з планом, що розташована на території Сьомаківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.(а.с.8) Згідно акту передачі від 25.06.2009 року [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла земельну ділянку площею 1,7982 га в межах згідно з планом, що розташована на території Сьомаківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.(а.с.9) В свою чергу [PERSON] надала, а [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 60\~000, 00 грн. в рахунок оплати за земельну ділянку, що підтверджується розпискою [PERSON] від 25.06.2009 року.(а.с.10) Факт, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 1,7982 га в межах згідно з планом, що розташована на території Сьомаківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 760031 від 24.09.2008 року.(а.с.11) [PERSON] зверталася до [PERSON] із проханаям з"явитися до нотаріальної контори для посвідчення дійсності договору купівлі-продажу від 25.06.2009 року, що підтверджується вимогами від 01.08.2009 року та від 01 вереяня 2009 року (а.с.12-13). Право власності на землю фізичних осіб регулюється ст. 81 Земельного кодексу України. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам (ч. 5 ст. 22 ЗК україни). Фактично іноземці можуть отримати їх лише в спадок. Землі сільгосппризанчення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого сільського господарстіва, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільгоспвиробництва, фермерського господарства. Якщо такі землі прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, та протягом року з моменту отримання права на них зазанчені особи мають їх відчужити (ч. 4 ст. 81, ст. 145 ЗК України. У випадках коли земельна ділянка не відчужена, право власності на неї іноземців та осіб без громадянства припиняється, тобто вона підлягає примусовому відчуженню п. "е" ч. 1 ст. 140 ЗК України. Примусове припинення права власності на земельну ділянку здійснюється виключно в судовому порядку п. "д" ч. 1 ст. 143 ЗК України. В даному випадку примусового припинення права власнсості на земельну ділянку не було, оскільки спірна земельна ділянка була продана. Таким чином, законодавством предбачено, що іноземці, які отримали у спадок земельну ділянку сільгосппризначення, повині протягом року позбавитися її добровільно, або будуть позбавлені примусово. При цьому відлік річного строку для добровільного відчуження земельної ділянки починається з моменту отримання права на неї. В даному випадку [PERSON] прийняла у спадок земельну ділянку та протягом року, відповідно до положень ст.ст. 81 ч. 1, 145 ЗК України відчужила вищевказану земельну ділянку позивачу [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 25 червня 2009 року. Відповідачка отримала від позивача кошти, що підтверджується розпискою. Тобто були виконані всі умови відповідно до ст. 220 ч. 2 ЦК україни. Як вбачається з договору купівлі-продажу, між сторонами договору було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору передбачених ч.1 ст. 638, ст. ст. 655-657 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.\~ \~\~\~\~Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі\~\~вчиняються правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. \~\~\~\~Згідно ч.1\~ст. 657 ЦК України\~\~договір купівлі-продажу земельних ділянок, цілісних (єдиних) майнових комплексів, житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України,\~\~якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її\~вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Також частиною 2 статті 220 ЦК України\~визначено, що якщо сторони\~\~домовилися щодо усіх\~\~істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною 3 статті 640 ЦК України\~визначено, що договір який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Таким чином, судом встановлено, що сторони у справі домовилися щодо усіх\~\~істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, що підтверджено письмовими доказами,\~\~проте одна із сторін, а саме відповідач у справі ухиляєлася від його нотаріального посвідчення, а також враховуючи, що визнання представником відповідача у справі позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та на даний час втрачено сторонами можливість посвідчити правочин в нотаріальному порядку. Суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог та визнання дійсним договору купівлі-продажу від 25.06.2009 року. \~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved