Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], третя особа - державна виконавча служба Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, про визнання договору купівлі - продажу дійсним, звільнення майна з-під арешту та визнання права власності на автомобіль марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] (свідоцтво [NUMBER]), знаття з нього арешту та виключення з акту опису та арешту майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.11.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно якого, [PERSON] продав йому транспортний засіб марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] за 35000 грн. Пунктом 4 Договору продавець гарантував, що транспортний засіб марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] нікому не подарований, у заставі та під арештом не перебуває, судового спору щодо нього не ведеться. У відповідності до п.5 Договору, право власності на транспортний засіб до покупця переходить з моменту підписання договору. 05.12.2014року, у Хмельницькій області його було зупинено працівником ДПС, та в ході перевірки документів з'ясувалось, що автомобіль перебуває під арештом. 08.12.2014 року, працівниками ДПС було складено акт опису і арешту майна, а автомобіль було поміщено на штраф майданчик для транспортних засобів. При зверненні 08.12.2014 року, до Державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції, якою було накладено арешт на транспортний засіб йому повідомили, що на виконанні у відділі виконавчої служби перебуває виконавчий лист №595/1853/13-ц про стягнення із [PERSON] в користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним зобов'язанням в розмірі 351 974 грн. 55 коп. Оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу між ним та відповідачем було укладено у письмовій формі, досягнуто усіх істотних умов, однак даний договір нотаріально посвідчений не був. Після укладення даного договору вони домовились, що згодом нотаріально посвідчать договір, оскільки станом на 22.11.2013 року, відповідач відмовлявся оплачувати за послуги нотаріуса за посвідчення договору купівлі-продажу, та подальшого зняття транспортного засобу з реєстраційного обліку, а у нього також не було на це коштів. Однак через постійну зайнятість відповідача, договір купівлі-продажу транспортного засобу марки марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] так і не було нотаріально посвідчено. Вважає, що його право на автомобіль порушено, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з»явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак 24.02.2015року, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання ним позову. Представник третьої особи державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Письмових заяв, клопотань не подав. При розгляді справи судом встановлено наступне. 22.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно якого, [PERSON] продав [PERSON] транспортний засіб марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] за 35000 грн. 05.12.2014року працівником ДПС Хмельницької області було зупинено автомобіль марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. В ході перевірки документів на автомобіль, з'ясувалось, що автомобіль перебуває під арештом. Згідно постанови про перевірку інформації від 08.12.2014року, на виконанні у відділі виконавчої служби перебуває виконавчий лист №595/1853/13-ц, виданий Бучацьким районним судом Тернопільської області про стягнення із [PERSON] в користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним зобов'язанням в розмірі 351 974 грн. 55 коп. Як вбачається з акту опису та арешту майна, 08.12.2014 року працівниками ДПС було проведено опис та арешт автомобіля марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] та передано на відповідальне збереження [PERSON]. Згідно технічного паспорта серії [NUMBER], виданого Заліщицьким МРЕВ, 16.08.2006 року, [PERSON] являється власником транспортного засобу марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. 11.05.2008 року [PERSON] видав на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] довіреність строком до 11.05.2018 року, з правом передоручення, на використання та розпорядження у власних цілях, транспортного засобу марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. 13.07.2010 року [PERSON] надав [PERSON] та [PERSON] довіреність на розпорядження та використання у власних цілях транспортного засобу марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право приватної власності громадянам України гарантовано Законами України, відповідно до яких обмеження права вільного користування приватною власністю може встановлюватись виключно Законами України. Згідно статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 237, 244, 245 Цивільного кодексу України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, грунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона(представник) зобов"язана або має право вчиняти правочни від імені другої сторони, яку вона представляє. Крім того, п.п.2,7.8 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та моделей", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1338 від 07 вересня 1998 року "( з наступними змінами) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Відповідно до "Порядку державної реєстрації"..., фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10- діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів та правомірність придбання транспортного засобу. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу є - довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах; інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування; акт приймання - передачі транспортних засобів... Для реєстрації транспортних засобів, що перебувають в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку у підрозділі ДАІ. Також, в роз'ясненні, що містяться в листі №24-150/0/4-13/ від 28.01.2013 р. "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, зокрема, зазначено, що невірним є визнання дійсними договорів купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, оскільки ст. 208 ч.1 п.3 ЦК України передбачає, що в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ст. 206 ч.1 цього кодексу. Як видно з матеріалів справи, на даний час власником автомобіля марки НОNDA СIVIС, 1996 року випуску, колір чорний, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] є [PERSON], а відповідач [PERSON] користувався зазначеним автомобілем на підставі довіреності від 13.07.2010року, однак власником даного автомобіля не був, а відтак і жодних підстав продавати автомобіль позивачу не має . Згідно вимог ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач не довів обґрунтованості позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні усіх позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed