Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" м.Дніпропетровськ звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення із зняттям із реєстрації. Позов мотивовано тим, що між Банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір МКН0GК00001499 від 02.02.2006 року, відповідно до якого Банк зобов'язався надати Відповідачу кредитні кошти в розмірі 115685,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік з кінцевим терміном повернення до 30.01.2026 року. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 95,1 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 96051,00 грн. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 96000,00 грн., але відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків не виконує. Станом на 08.01.2014 року заборгованість відповідача становить 516662,61 грн., з яких заборгованість за кредитом - 100384,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 135241,19 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 34466,52 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 246570,49 грн., які позивач просить стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідача та інших зареєстрованих у будинку осіб із зняттям їх з реєстрації. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір МКН0GК00001499 від 02.02.2006 року, відповідно до якого Банк зобов'язався надати Відповідачу кредитні кошти в розмірі 115685,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік з кінцевим терміном повернення до 30.01.2026 року. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 95,1 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу [PERSON] на праві власності напідставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 96051,00 грн. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі надавши відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 96000,00 грн., але відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків не виконує. Станом на 08.01.2014 року заборгованість відповідача становить 516662,61 грн., з яких заборгованість за кредитом - 100384,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 135241,19 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 34466,52 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 246570,49 грн. 06.12.2013 року кредитором направлено вимогу позичальнику [PERSON] про погашення заборгованості по кредиту і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі непогашення заборгованості в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Проте вимога залишена без задоволення. За договором іпотеки (п.2) іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Іпотекодавця, що випливають із договору, в тому числі: повернення кредиту в розмірі 115685,00 грн., сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць; сплати комісії одноразово в момент надання кредиту в розмірі 3%, сплати щомісячної комісії в розмірі 0,55% від суми виданого кредиту, а також вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмету іпотеки; витрат на страхування предмету іпотеки, тощо. Згідно пункту 18.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України 2003 р. та нормами Закону України "Про іпотеку". Так, відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 Закону, яка передбачає продаж предмета будь-якій особі-покупцеві. Статтею 25 ч.2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], в порушення умов кредитного договору, та в порушення ст. 526 ЦК України взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків не виконує, позовні вимоги позивача в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню в повному обсязі та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором МКН0GК00001499 від 02.02.2006 року в розмірі 516662,61 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 95,1 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу [PERSON] на праві власності напідставі договору купівлі-продажу. Розглядаючи вимогу про виселення відповідача [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предметі іпотеки), розташованому за адресою [ADDRESS] зі зняттям із реєстраційного обліку у органі МВС України, суд прийшов до висновку, що така підлягає лише частковому задоволенню, з наступних міркувань. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не доведено факту вручення вимоги мешканцям житлового будинку-предмету іпотеки про добровільне виселення із будинку. З довідки Королівської селищної ради Виноградівського району №340 від 29.01.2014 року вбачається, що сім"я [PERSON] складається з: [PERSON], [INFO] - співмешканець, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] - син. В свою чергу, згідно довідки ДМС Виноградівської РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №227 від 24.01.2014 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні громадяни: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивачем не доведено факту вручення вимоги мешканцям житлового будинку-предмету іпотеки про добровільне виселення із будинку. Тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога у частині виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предметі іпотеки), розташованому за адресою Закарпатська обл., Виноградівський район, [ADDRESS] зі зняттям із реєстраційного обліку у органі МВС України, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Згідно із ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно із ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку»та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. За таких обставин, враховуючи, що відповідачу [PERSON] іпотекодержателем 06.12.2013 року було направлено пропозицію про добровільне виселення із житлового будинку-предмету іпотеки, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині виселення відповідача [PERSON] із належного їй житлового будинку, який є предметом іпотеки, підлягає задоволенню, а відповідач підлягає виселенню із житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" у межах заявлених вимог та поданих доказів, суд прийшов до переконання, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню, а саме в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача [PERSON] із житлового будинку-предмету іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 4019,40 гривень судового збору (а.с.1,2), а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved