Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 11 січня 2015 року близько 18 год. відповідач [PERSON], керуючи належним йому на праві власності автомобілем марки «Мазда-626», д.н.LU0533W, проїжджаючи по вул.Львівській в м.Сосківка Львівської області, здійснив на нього, пішохода, наїзд, в результаті чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження. З приводу отриманих травм він з 11.01.2015 року по 07.2015 року перебував на лікуванні у Червоноградській центральній міській лікарні, де йому було ампутовано ліку ногу. На придбання ліків за час лікування він витратив 39\~349,02 грн. Також в результаті ДТП він переніс важкі моральні страждання, які виразилася в тому, що він переніс неймовірну фізичну біль, був порушений звичайний уклад його життя, він не може виконувати елементарної домашньої роботи, відпочивати та вести нормальний ритм спосіб життя. Він назавжди втратив можливість ходити. Від усвідомлення даної обставини він переносить великі моральні страждання. Моральну шкоду оцінює у 200000 грн. Водночас вказує, що досудовим розслідуванням в діях водія не було встановлено складу кримінального правопорушення. Але, оскільки автотранспорт є джерелом підвищеної небезпеки, вважає, що його власник, відповідно до закону, зобов'язаний відшкодувати шкоду незалежно від наявності його вини. При цьому зазначає, що відповідальність [PERSON] не була застрахована в Україні. З огляду на наведене просить стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на його користь 39349,02 грн. матеріальної шкоди та 1967,45 грн. моральної шкоди; стягнути з [PERSON] у його користь 198032,55 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила, вказала, що на даний час Моторно (транспортним) страховим бюро України позивачеві виплачено 18255,67 грн. матеріальної шкоди. Тому зменшує позовні вимоги на зазначену суму. Відповідач [PERSON] подав письмове заперечення проти позову, у якому заперечив проти стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на обставини дорожньо-транспортної події, за яких позивач отримав тілесні ушкодження. А саме - відсутність його вини у ДТП та наявність вини пішохода [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння та порушив правила дорожнього руху. Позовні вимоги позивача заперечив у судовому засіданні і представник відповідача [PERSON], вказав, що моральна шкода є завищеною. Просить врахувати саму поведінку позивача, який несподівано вийшов на дорогу у нетверезому стані в недозволеному місці. Тому відповідач згідний частково відшкодувати моральну шкоду. Представник відповідача - Моторно (транспортного) страхового бюро України у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що позивачеві відшкодовано матеріальну шкоду 17386,35 грн. та 869,32 грн. моральної шкоди. Інша частина матеріальної шкоди не підтверджена належними документами. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що у позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 січня 2015 року близько 18год. на проїздній частині дороги навпроти будинку № 25 по вул.Львівській м.Соснівки Львівської області, водій автомобіль марки «Мазда 626», д.н.з. LU0533W ([PERSON]), під керуванням [PERSON], здійснив наїзд на пішохода [PERSON], в результаті чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та відкритого перелому правої гомілки. Постановою слідчого СВ Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області від 31.10.2015 р. кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. З приводу ДТП, під час слідства проводилась судово-автотехнічна експертиза, за висновками якої, водій [PERSON], не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] шляхом своєчасного застосування гальмування. Свідок [PERSON] у суді пояснила, що є дочкою [PERSON] Її батько внаслідок ДТП переніс дві операції та ампутували ногу, так як нога не піддавалася лікуванню. Перебував він на лікуванні більше пів року та продовжує лікуватися до сьогоднішнього дня. Батько перебуває у лежачому стані, у нього поломаний таз, він не взмозі зігнутися. Внаслідок отриманих травм у ДТП, йому було встановлено інвалідність. Жодної допомоги від відповідача [PERSON] вони не отримали. Як пояснив у судовому засіданні свідок [PERSON], він є батьком [PERSON] Кілька разів він був у лікарні та цікавився станом здоровя [PERSON], який на той час він був без свідомості. Також він розмовляв із його сином, якому передав номер страхового полісу та пропонував фінансову допомогу. Однак родичі позивача відмовилися від такої. В той же час як вбачається із змісту постанови слідчого СВ Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області від 31.10.2015 р. про закриття кримінального провадження, за матеріалами досудового розслідування причиною настання ДТП було визнано дії пішохода [PERSON], який вийшов на смугу руху автомобіля марки «Мазда 626», д.н.з. LU0533W ([PERSON]) на такій віддалі до останнього, яка вже була недостатньою для уникнення наїзду. Відповідно до висновку експерта №015/2015 від 03.03.2015 року, у громадянина [PERSON] при звертанні у лікувальний заклад були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка проявилася скальпованою раною голови, переломами скроневої та тімяної кісток, забоєм головного мозку легкого ступеню; переломами кісток тазу та обох гомілок, саден на підборідді та лівій кисті, множинних ран тіла, які могли утворитися 11.01.2015 року від дії тупих твердих предметів, до яких належать деталі кузова автомобіля та елементи дорожнього покриття і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки в момент отримання. При цьому також зазначено, що при звертанні у медичний заклад у крові [PERSON] виявлено етанол в кількості 1,26 % (проміле). Згідно із виписними епікризами з історії хвороби [PERSON], виданими травматологічним відділенням Червоноградської центральної міської лікарні, [PERSON] в періоди з 11.01.2015 р. по 03.06.205 р., з 04.06.2015р. по 16.07.205р., з 21.10.2015р. по 23.10.2015 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні ЧЦМЛ. Даними епікризами також підтверджується особливості травм, отриманих [PERSON] із відповідним хірургічним втручанням. Відповідно до положень статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як розяснено у п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). У судовому засіданні не було доведено, що шкода позивачу\~\~[PERSON] була завдана внаслідок непереборної сили або умислу позивача, тобто, що останній бажав або свідомо допускав настання шкідливого результату у вигляді тілесних ушкоджень, що були отримані ним у ДТП. За наведених обставин суд вважає, що завдана шкода підлягає відшкодуванню. В той же час встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована страховою компанією [PERSON] (зелена карта). Згідно ст.40 (п.40.1) Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди: на території країн членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ. Як регламентовано п.«в» п.41.2. ст.41 зазначеного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Відповідно до ст. 9 (п.9.1., 9.2.) цього ж Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого. Із відповіді Моторно (транспортного) страхового бюро України від 24.06.2016 року 38/3-03/17731, видно, що Моторно (транспортним) страховим бюро України 17.06.2016 року на підставі заяви [PERSON] від 29.03.2016 року виплачено відшкодування у розмірі 18\~255,67 грн., що включає в себе 17386,35 грн. (документально підтверджені медичні витрати) та 869,32 грн. відшкодування моральної шкоди. Дана обставина також підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 4883 від 16.06.2016 року. Попри це, у судовому засіданні підтвердилася вартість медикаментів, призначених [PERSON] в розмірі 39349,02 грн. Ці витрати підтверджені виписками з історії хвороби та листків призначень. Зазначені витрати на лікування реально понесені позивачем, що підтверджується фіскальними чеками. МТСБУ не наведено належно обґрунтованих доказів підстав для не прийняття цих витрат до уваги. Таким чином, із Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь позивача слід стягнути різницю між понесеними витратами та виплаченим відшкодуванням, а саме 21964,64 грн. матеріальної шкоди. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного. Згідно із ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я ( п.1 ч.2 ст.23 ЦК України). Як передбачено п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Позивачем в результаті наїзду на нього автомобілем під керуванням відповідача були отримані тілесні ушкодження, які позбавили його довготривалий час самостійно рухатись, себе обслуговувати. Оперативні втручання (операції) спричиняли останньому, який має похилий вік, фізичну біль та страждання протягом усього часу лікування. Після отриманого лікування стан здоровя\~\~позивача не\~\~відновився, оскільки він внаслідок ампутації ноги назавжди втратив можливість ходити. У звязку з наведеним позивач переніс сильні душевні хвилювання, був порушений звичайний уклад його життя, що вимагає від нього постійних зусиль для організації свого повсякденного життя. Водночас суд враховує і грубу необережність потерпілого [PERSON], який грубо порушив правила дорожнього руху, вибігши на дорогу у недозволеному місці, крім цього, як видно із матеріалів справи перебував в стані алкогольного сп'яніння. Відтак, на думку суду зазначені обставини сприяли виникненню шкоди, тому з врахуванням вини потерпілого, вимог розумності і справедливості, розмір такої шкоди слід зменшити. Зокрема, суд вважає за необхідне визначити до відшкодування потерпілому 20000 заподіяної моральної шкоди, які слід стягнути з [PERSON] Також, виходячи з розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, в розмірі 39349,02 грн. (1825567 грн. виплачено, 21964,64 грн. присуджено до стягнення), до відшкодування МТСБУ належить моральна шкода, заподіяна позивачу в розмірі 1038,13 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги ч.1 ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial