Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації за моральну шкоду. Свої вимоги мотивував тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею. Звільнений наказом № 1647к від 04.08.2009 року, у зв'язку з виходом на пенсію за власним бажаннямзгідно ст. 38 КЗоТ. Йому встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з професійним захворюванням - вібраційне захворювання 2 ст., синдром вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок, встановлена третя група інвалідності. Згідно довідки до Акта огляду МСЕК від 08.11.2011 року позивач може виконувати працю без тяжких фізичних навантажень, без контакту з пилом, токсичних речовин, без роботи з віброінструментами, поза підземних умов, йому рекомендовано нагляд та лікування у невропатолога. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.07.2009 року причиною профзахворювання є еквівалентний коррегірований рівень локальної вібрації на робочому місці прохідника за віброшвидкістю 11дбА, допустимий рівень 112 дбА протягом 30% зміни. Несприятливий мікроклімат, рекомендовано забезпечити робітників, які використовують віброінструмент СІЗ-ативібраційними рукавицями - постійно. Після отримання професійного захворювання позивач тривалий час знаходився на лікуванні, використовувавкоштовнілікарські препарати, їздив на консультації. На теперішній час він відчуває життєві труднощі, періодично вимушений проходити курс лікування, постійно відчуває фізичну біль, що спричиняє не лише фізичні, але і моральні страждання,не може займатися фізичною працею, як раніше. Він вимушений зменшити роботу по дому, не може,як раніше, допомагати близьким, вимушений звертатись по допомогу до інших осіб. Це його принижує та пригнічує. В нього поганий, неспокійний сон, втрачений інтерес до життя, він вимушений приймати медичні препарати, які полегшують біль, кашель. Він припинив у звичному обсязіспілкуватися з друзями, знайомими, став відмовляти собі у повноцінному відпочинку, відчуває себе неповноцінною людиною, втратив всіляку надію на одужання,що визиває моральні страждання і дискомфорт. Просив стягнути з відповідача 25 000грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, та понесені витрати за надання правової допомоги у сумі 1000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав заву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.25). Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, додатково пояснив, що до влаштування на роботу до відповідача позивач був повністю здоровий. При працевлаштуванні проходив медичний огляд, тому він впевнений, що виникнення і розвиток професійного захворювання пов'язаний саме з роботою на підприємстві відповідача. Працюючи на підприємстві відповідача, позивач отримав професійне захворювання, внаслідок якого він вимушений регулярно вживати пігулки, проходити курс лікування, витрачаючи на це час, душевні сили та гроші, він втратив улюблену роботу, яка давала йому гроші, статус, повагу і моральне задоволення, йому встановлено обмеження в роботі, змінився його звичайний спосіб життя, він більше не може реалізовувати в повному обсязі свої звички і бажання, внаслідок чого він став пригніченим, роздратованим, він соромиться бувати серед людей, ходити з дружиною в гості, оскільки не всі правильно розуміють, що в нього тремтять рукивід вібраційної хвороби, він соромиться кожного разу виправдовуватися, що це не алкоголізм, а наслідок професійного захворювання. Зміни в його житті - безстрокові. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Орел А.В. у судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, оскільки позивачем не доведено сам факт завдання йому моральної шкоди. Вважає, що позивач не має взагалі хвороби, не відчуває моральних страждань, має можливість ходити у гості, виконувати домашню роботу, не обмежений у розумовій праці, може виконувати роботу на поверхні. Вважає, що позивачем не доведено вини відповідача, що саме підприємством відповідача завдано шкоди його здоров'ю та моральну шкоду. Він пояснив, що робота позивача на підприємстві відповідача складає 1/4 частинуйого стажу роботи, а тому професійне захворювання могло виникнути і розвиватись задовго до влаштування на роботу на підприємство відповідача. Крім того, позивач не перебував у трудових правовідносинах із відповідачем на момент виникнення у нього права звернення до суду з вимогою відшкодування шкоди. Складання акту на підприємстві відповідача не є доказом того, що позивач захворів саме на цьому підприємстві. Підприємство забезпечувало належний захист робітників.Сама важкість, небезпечність технологічного процесу виробництва по видобутку вугілля на підприємстві відповідача не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванню чи іншому ушкодженні здоров'я працівника при виконанні ним трудових обов'язків. Також зазначив, що позивачем не обґрунтований розмір позовних вимог. У задоволенні позову просив відмовити повністю. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з трудовою книжкою позивач працював на підприємствах вугільної промисловості з повним робочим днем під землею: з 15.08.1986 року по 10.01.1989 року- учнем машиніста підземних устаткувань, машиністом підземних устаткувань 2 розряду в Шахті «Хрустальна» ПО «Донбасантрацит»; з 20.02.1989 року по 08.04.2001 року- прохідником 5 розряду ШСУ№5, РШСУ;а також наВАТ "Шахта Комсомолець Донбасу"з 17.04.2001 року по 03.08.2009 року, звільнившись за власним бажанням. Це підприємство є останнім місцем роботи позивача (а.с. 7-10). Позивач в період З 18.06.2009 року по 06.07.2009 року перебував на лікуванні в Комунальному оздоровчо-профілактичному закладі Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань з діагнозом вібраційна хвороба 2 стадії, синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з дистрофічними змінами у вигляді деформуючого остеоартроза ліктьових суглобів першого ступеню, деформуючого остеоартроза міжфалангових і пясно-фалангових суглобів кистей з вогнищами листовидної перебудови в кістках зап'ястка. Захворювання професійне. Рекомендовано динамічний нагляд у невропатолога з проведенням 2-3 рази на рік курсів проти рецидивної терапії, санаторно-курортне лікування, протипоказана тяжка фізична праця, робота з віброінструментами, пилом, токсичними речовинами, в підземних умовах; підлягає направленню на МСЕК. Відповідальною за виникнення професійного захворювання вважати професію прохідник (а.с.11-12). Висновком лікарсько-експертної комісії КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» від 03.07.2009 року позивачу встановленийдіагноз:вібраційна хвороба 2 стадії, синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з дистрофічними змінами у вигляді деформуючого остеоартроза ліктьових суглобів першого ступеню, деформуючого остеоартроза міжфалангових і пясно-фалангових суглобів кистей з очатами кистовидної перебудови в кістках зап'ястка. Захворювання професійне. Рекомендовано динамічний нагляд у невропатолога з проведенням 2-3 рази на рік курсів проти рецидивної терапії, санаторно-курортне лікування, протипоказана тяжка фізична праця, робота з віброінструментами, пилом, токсичними речовинами, в підземних умовах; підлягає направленню на МСЕК. Відповідальною за виникнення професійного захворювання вважати професію прохідник (а.с.13). Суд звертає увагу, що причинний зв'язок захворювання позивача із професією прохідника встановленийвисновком ЛЕК КЛПУ «ОКЛП»в період його роботи на підприємстві відповідача. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 12.11.2009 року, позивачу впершевстановлено 40%втрати професійної працездатності з 26.10.2009 року у зв'язку із профзахворюванням - вібраційна хвороба, первинно встановлено 03.07.2009 року професія: прохідник, група інвалідності третя (а.с.14,24). Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 01.06.2009 року [PERSON] працював на ВАТ "Шахта Комсомолець Донбасу" прохідником, загальний стаж роботи 29 років 8 місяців, в даному цеху 8 років 1 місць, в даній професії 20 років 2 місяці, діагноз: вібраційна хвороба. На підприємстві відповідача виконував доставку матеріалів і обладнання до забою, встановлення крепі, обслуговування пересипів, при цьому виробничий шум досягав 98дБа при допустимому 80 дБа; рівень локальної вібрації по віброплощині 115 дБ при допустимому 112 дБ протягом 30% часу робочої зміни; запилення: 42,3 при нормативному значенні 2 протягом 330 хв. в зміну, що складає 91,6% (а.с.15). 30.07.2009р. комісією у складі представників ВАТ "Шахта Комсомолець Донбасу", Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві м. Кіровське, ЦМЛ м. Кіровське, складеноакт розслідування хронічного професійного захворювання по формі П-4, яким встановлено, професійне захворювання позивача виникло за умов недосконалості технологічних процесів проходження гірничих виробіток, тривалої роботи в умовах дії шкідливих факторів виробництва. Причиною професійного захворювання є еквівалентний корегуючий рівень локальної вібрації на робочому місці прохідника по віброплощині 115дбА при допустимому рівні 112дбА протягом 30% зміни, несприятливий мікроклімат, категорія праці 3 клас 1 ст. локальної вібрації. З метою ліквідації і запобіганням професійним захворюванням рекомендовано в тому числі забезпечити робітників, які використовують віброінструмент СІЗ-антивібраційними рукавицями - постійно (а.с.16). З 09.08.2011 року по 23.08.2011 року позивач знаходився на лікуванні в ОКЛП м. Донецька з діагнозом вібраційна хвороба 2 стадії, синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з дистрофічними змінами у вигляді деформуючого остеоартроза ліктьових суглобів першого ступеню, деформуючого остеоартроза міжфалангових і пясно-фалангових суглобів кістей з очатами кистовидної перестройки в костях зап'ястка. Захворювання професійне,направлений на переогляд МСЕК (а.с.17). Під час повторного огляду МСЕК 08.11.2011 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності з 08.11.2011 року безстроково і визначено потребу у санаторно-курортному, медикаментозному лікуванні (а.с.18), встановленотретю групу інвалідності у зв'язку із профзахворюванням безстроково, визначено, що він може виконувати працю без тяжких фізичних навантажень, поза контакту з пилом, токсичними речовинами, без роботи з віброінструментами, поза підземних умов, рекомендований нагляд та лікування у невропатолога (а.с.19). В період з 04.12.2012 по 14.12.2012 року позивач проходив лікування зазначеного професійного захворювання в КЛПУ «ОКБПЗ» (а.с.20). Позивач 27.07.1982 року закінчив Краснолучський ДПТУ №58 Ворошиловградської області, отримавши диплом токаря; в подальшому проходив навчання в УКК ПО «Донбасантрацит» за професією машиніст підземних установок, отримавши 04.11.1986 року другий клас за професією машиніст; УКК Шахтарського виробничого об'єднання з видобутку антрациту «Шахтарськантрацит», рішенням від 09.04.1988 року йому присвоєний 5 клас по професії прохідник (а.с.52-54). Відповідно до ст.1, 3, 21, 43 ч.4, 46 ч.1 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ст.1 ЗУ "Про охорону праці" від 14.10.1992 року охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Відповідно до ст.13 цього закону роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною 3 статті 153, статтею 158 КЗпП України передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин механізмів, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, засобів механізації та автоматизації виробництв, позитивного досвіду з охорони праці. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (із змінами) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або без діями інших осіб. Судом встановлено, що позивач працював на роботах з повним робочим днем під землею на підприємстві відповідача. За період роботи у шкідливих і небезпечних умовах праці у позивача виникло професійне захворювання.Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 12.11.2009 року [PERSON] встановлено 40% втрати професійної працездатності первинно з 26.10.2009 року у зв'язку з професійним захворюванням: вібраційна хвороба, первинно встановлено 03.07.2009 року, рекомендовано санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування. В результаті професійного захворювання позивачу протипоказана важка фізична праця, він не може продовжувати працювати на виробництві, виконувати важку домашню роботу, не може вести повноцінний спосіб життя, брати участь в різних заходах. Через усе це він відчуває фізичні і моральні страждання. Шкода, що завдана його здоров'ю, є незгладимою. Згідно приписів лікарів йому рекомендовано уникати важких фізичних навантажень, у зв'язку з чим він повинен постійно проходити курси реабілітаційного лікування, що викликає додаткові труднощі і необхідність витрачати кошти на лікування. Враховуючи викладене, а також сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, що узгоджуються між собою, суд дійшов висновку, що порушено право позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, через що він отримав професійне захворювання. У зв'язку з чим позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає: у фізичних стражданнях, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я й необхідністю постійного лікування, у зв'язку з встановленням йому 40% втрати професійної працездатності; у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного життя, неможливість працювати, реалізовувати свій трудовий потенціал за придбаною освітою; неможливістю продовження реалізації своїх звичок та захоплювань. Для організації свого життя позивачу доводиться докладати додаткові зусилля. Тому суд вважає, що у позивача є право вимагати відшкодування моральної шкоди, що порушення законних прав позивача призвело його до моральних страждань, його вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на матеріальному законі і знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до діючого законодавства, втрата працездатності, що встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про заподіяння моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. Обов'язкове ж призначення МСЕК для встановлення факту заподіяння моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів за клопотанням обох сторін. Судом встановлено, що право позивача на відшкодування шкоди виникло з дня встановлення вперше стійкої втрати працездатності у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 40% - висновком МСЕК від 12.11.2009 року, у термін, коли діяв ЗУ №717-У від 23.02.2007р., яким виключені статті ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності", що регламентували порядок відшкодування потерпілим на виробництві моральної шкоди, передбачали відшкодування моральної шкоди ВВД ФСС. Конституційний Суд зазначив, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника (роботодавця). Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Професійне захворювання у позивача виникло у зв'язку з порушенням ЗУ "Про охорону праці" і незастосуванням роботодавцем заходів захисту робітників. За таких обставин необхідно застосувати ст.237-1 КЗпП України, ст.1167, ч.1 ст.1168 ЦК України, які передбачають відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, підстави відповідальності за завдану шкоду та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Тому ПАТ «ДТЕК "Шахта Комсомолець Донбасу" є належним відповідачем по даній справі, з нього підлягає стягненню моральна шкода у зв'язку з ушкодженням здоров'я позивача, заподіяного професійним захворюванням. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним врахувати конкретні обставини по справі: тривалість хвороби позивача у зв'язку з професійним захворюванням, перенесені при цьому страждання; тяжкість діагнозу захворювань; встановлення йому МСЕК третьої групи інвалідності і 40% втрати професійної працездатності безстроково; обмеження у праці та необхідність подальшого лікування. Позивач не має можливості повноцінно займатися фізичною працею. Необхідно врахувати, що позивачу приходиться докладати значних зусиль по організації свого життя, що його моральні страждання носять тривалий характер. Ті зміни, які наступили у його здоров'ї, житті є значними. Моральна шкода, яка заподіяна позивачу порушила особисті права позивача на охорону здоров'я. Суд враховує, що позивач хоча позивач і працював на інших вугільних підприємствах під землею, але на підприємстві відповідача позивач працював з 17.04.2001 року по 03.08.2009 року, професійне захворювання йому вперше встановлено ЛЕК 03.07.2009 року, під час роботи на підприємстві відповідача, на що вказано і у висновку МСЕК, відомостей, про те, що він почав хворіти коли працював на інших підприємствах, у судовому засіданні не здобуто. Перед встановленням професійного захворювання позивач працював саме у відповідача, що у період роботи у відповідача виникло та встановлено професійне захворювання, що відповідачем складений акт форми П-4, в якому зазначено, що умови праці шкідливі, професійне захворювання виникло у зв'язку із недосконалістю технологічних процесів проходження гірничий виробіток, тривалою працею в умовах дії шкідливих факторів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у сумі 25 000грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 12000грн., вказаний розмір відшкодування відповідає характеру і глибині його моральних страждань. У зв'язку із частковим задоволенням позову витрати позивача на правову допомогу адвоката по наданню консультації, складанню позову, представництву його інтересів в судіу розмірі 1000 грн. (а.с.3, 40)підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідачапропорційно до розміру задоволених вимог тобто 48% від 1000грн., що складає 480грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з ВАТ "Шахта Комсомолець Донбасу" підлягає стягненню у дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог,але не менше мінімального, встановленого ЗУ «Про судовий збір» у сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved