Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання правочинів недійсними та визнання права власності. На обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходилося на виконанні виконавче провадження про стягнення коштів з Приватного підприємства аграрної фірми «Хлібодар» на користь [PERSON] . У рамках виконавчого провадження позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про передачу майна боржника - ПП АФ «Хлібодар» в рахунок погашення боргу, але державним виконавцем Куліченко Д.О. неправомірно (на думку позивача) було передано у власність ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей», при цьому по черговості позивач мав пріоритетне право на набуття у власність майна боржника в рахунок погашення боргу. В подальшому майно було передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія компанія«Прометей». 02 серпня 2016 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі №814/4672/13-а визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. щодо винесення постанови від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу» та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу». До цього часу на підставі незаконної постанови майно не повернуто до Приватного підприємства аграрна фірма «Хлібодар». Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу» ТОВ Зерноторгівельна компанія «Прометей» було передано: - нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитловий об`єкт автогораж, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлову будівлю телятник, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - 36/100 частини нежитлового об`єкту механізованого току, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 84/100 частини нежитлового об`єкта (молочнотоварної ферми) що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 78/100 частини об`єкту (їдальня з магазином « [INFO] » та підвал) що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] ; В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей» вищенаведене нерухоме майно передало у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія компанія«Прометей», при цьому позивач посилався на відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який містить відомості про належність права власності на дане майно Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Прометей» на підставі свідоцтв про право власності, виданих Реєстраційною службою Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області та договору дарування від 13.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за 761, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. На думку позивача ухвалення Одеським апеляційним адміністративним судом рішення від 02.08.2016р. у справі №814/4672/13-а про незаконність постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу»., спростовує правомірність передачу вказаного майна у власність ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей», в результаті чого, він був позбавлений можливості набути права власності на майно боржника і в зв`язку з чим вимушений звернутися з позовом за поновленням своїх прав. На підставі викладеного позивач просив визнати недійсними свідоцтва про право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна, видані Реєстраційною службою Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області та договір дарування від 13.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за 761, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. В подальшому позивачем було збільшено розмір позовних вимог (т.1 а.с.93-100) в обґрунтування яких позивач зазначив, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу», яка 02 серпня 2016 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі №814/4672/13-а була скасована та дії виконавця щодо її винесення визнано протиправними, у власність ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» окрім вказаних об`єктів нерухомого майна також було передано рухоме майно Приватного підприємства аграрна фірма «Хлібодар», а саме , - самохідне шасі Т-16М, 1985 р.в., державний номер [NUMBER] ; - трактор колісний ЮМЗ-6, 1981 р.в., державний номер [NUMBER] ; - трактор гусеничний ДТ-75, 1987 р.в., державний номер [NUMBER] ; - комбайн зернозбиральний ДОН-1500Б; - транспортний засіб ЗАЗ 1102, 1992 р.в., державний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб УРАЛ 5557, 1985 р.в., державний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб ВАЗ 21061, 1984 р.в., державний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб УАЗ 469Б, 1983 р.в., державний номер [NUMBER] . Враховуючи вище викладене та посилаючись на порушення його першочергового права набуття права власності на майно боржника, позивач просив визнати недійсними свідоцтва про право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна, видані Реєстраційною службою Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області та договір дарування від 13.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за 761, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, а також визнати за ним право власності на вище вказані об`єкти нерухомого майна та транспортні засоби. Від відповідача відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області надійшло заперечення, згідно якого останні заперечували проти задоволення посилаючись на не доведеність позивачем обставин з приводу того спірне майно, належне ПП АФ "Хлібодар, повинно бути передане саме йому. Твердження позивача про те, що ухвалення постанови Одеським апеляційним адміністративним судом про незаконність постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу» спростовує правомірність передачу майна у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей», є надуманим та таким, що не грунтується на нормах права. Позивач не був учасником правочинів щодо відчуження майна, а тому не має права на звернення до суду з даним позовом. Крім того, вказали на пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки на їх думку трирічний строк позовної давності повинен був відраховуватися з моменту ознайомлення представником позивача [PERSON] з матеріалами зведеного виконавчого провадження, а саме 04.10.2013 року. Від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Прометей» надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач заперечував проти задоволення позову посилаючись на недоведеність позовних вимог, товариство на законних підставах володіє вказаним спірним майном, яке раніше належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей», яке те в свою чергу отримало по виконавчому провадженню боржником за яким являлось ПП АФ "Хлібодар". Передача спірного майна ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей», була обумовлена тим, що не відбулися прилюдні торги, на які були виставлено дане майно, а тому воно було запропоновано останньому в рахунок погашення заборгованості. Крім того, вказав, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду у справі, якою скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу», не відновлює виконавче провадження, не визначає стягувача, якому має перейти майно ПП АФ "Хлібодар" та не є підставою виникнення права власності у позивач на вказане майно. Від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей»» надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач заперечував проти задоволення позову посилаючись на недоведеність позовних вимог, товариство на законних підставах набуло право власності на вказане спірне майно, яке воно отримало по виконавчому провадженню боржником за яким являлось ПП АФ "Хлібодар". Передача спірного майна ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» була обумовлена фактичним не відбуттям прилюдних торгів, на які були виставлено дане майно, а тому воно було запропоновано їм в рахунок погашення заборгованості. Також вказали, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду у справі, якою скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу», не відновлює виконавче провадження, не визначає стягувача, якому має перейти майно ПП АФ "Хлібодар" та не є підставою виникнення права власності у позивач на вказане майно. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. В судове засідання представники відповідачів та третьої особи не з`явилися, про день. час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу»; копію постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016 року у справі №814/4672/13-а; Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав за №84128183, 84612833, 84612843, 84612848, 84612854, 84612862, 84612874, 84612881, 84612884, копію довідки до акту МСЕК; копію акту опису й арешту майна від 14.02.2012 року; копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.12.2011 року; копію рішень Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2011 року та 29.09.2011 року; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2012 року; копію постанови Верховного суду від 18.12.2018 року у справі №814/4672/13-а; копію договору дарування від 13.07.2015 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість часткового задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним. За змістом ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина першастатті 216 ЦК України). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК ( 435-15 ) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України ( 254к/96-ВР ) та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України ( 254к/96-ВР ) (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області знаходилося на виконанні зведене виконавче провадження №ВП 36392428 про стягнення коштів з Приватного підприємства аграрної фірми «Хлібодар» на користь фізичних, юридичних осіб та держави, до складу якого входили виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення коштів з Приватного підприємства аграрної фірми «Хлібодар» на користь [PERSON] , ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» та Баштанської міжрайонної державної податкової інспекції. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27.09.2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу», в зв`язку з тим, що арештоване майно Приватного підприємства аграрної фірми «Хлібодар» не було реалізовано на прилюдних торгах, Товариству з обмеженою відповідністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей», в порядку черговості стягнення боргу, в рахунок погашення боргу за початковою вартістю майна, за якою воно було передано на реалізацію, було передано: - нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитловий об`єкт автогораж, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлову будівлю телятник, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитловий об`єкт (пункт технічного обслуговування), що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 36/100 частини нежитлового об`єкту механізованого току, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 84/100 частини нежитлового об`єкта (молочнотоварної ферми) що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 78/100 частини об`єкту (їдальня з магазином «Одяг» та підвал) що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - самохідне шасі Т-16М, 1985 р.в., державний номер [NUMBER] ; - трактор колісний ЮМЗ-6, 1981 р.в., державний номер [NUMBER] ; - трактор гусеничний ДТ-75, 1987 р.в., державний номер [NUMBER] ; - комбайн зернозбиральний ДОН-1500Б; - транспортний засіб ЗАЗ 1102, 1992 р.в., державний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб УРАЛ 5557, 1985 р.в., державний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб ВАЗ 21061, 1984 р.в., державний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб УАЗ 469Б, 1983 р.в., державний номер [NUMBER] . В листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про визнання протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. щодо винесення постанови від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу» та скасування вказаної постанови. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 року у задоволенні позову відмовлено. У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 року за ново виявленими обставинами. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.05.2016 року у заяву [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 року залишено без задоволення. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року у справі №814/4672/13-а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.05.2016 року скасовано. Заяву [PERSON] про перегляд постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2014 року за нововиявленими обставинами задоволено. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 року по справі №814/4672/13-а скасовано та прийнято нову, якою позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. щодо винесення постанови від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу» та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу». Підставою цьому було встановлення судом під час розгляду справи обставин порушення порядку черговості стягнення боргу та констатація наявності першочергового права позивача [PERSON] на стягнення боргу з ПП АФ «Хлібодар». Постановою Верховного суду від 18.12.2018 року у справі №814/4672/13-а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року залишено без змін. Встановленні судом обставини свідчать, що отримане в рахунок боргу майно ПП АФ «Хлібодар» ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» в подальшому передала у власність ТОВ «Виробнича компанія «Прометей». Дані обставини були визнані відповідачами та ними не заперечувались. Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З наявних в матеріалах справи Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав за №84128183, 84612833, 84612843, 84612848, 84612854, 84612862, 84612874, 84612881, 84612884 (т.1 а.с.14-25) та копії договору дарування від 13.07.2015 року (т.2 а.с.46-47) вбачається, що підставою виникнення права власності ТОВ «Виробнича компанія «Прометей» на вище вказане нерухоме майно є: - на нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] - свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 10.09.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області; - на нежитловий об`єкт автогораж, що розташований за адресою: [ADDRESS] - свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 10.09.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області; - на нежитлову будівлю телятник, що розташована за адресою: [ADDRESS] - свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 11.09.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області; - на 36/100 частини нежитлового об`єкту механізованого току, що розташований за адресою: [ADDRESS] - свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 11.09.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області;. - на 84/100 частини нежитлового об`єкта (молочнотоварної ферми) що розташований за адресою: [ADDRESS] - договір дарування від 13.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за 761, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О.; - на 78/100 частини об`єкту (їдальня з магазином « [INFO] » та підвал) що розташований за адресою: [ADDRESS] - свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 11.09.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області; - на нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] - свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 11.09.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області; - на нежитлову будівлю магазин «[INFO]», що розташована за адресою: [ADDRESS] - свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 10.09.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області. Аналіз досліджених судом обставин свідчить, що ухвалення Одеським апеляційним адміністративним судом постанови від 02 серпня 2016 року у справі №814/4672/13-а про незаконність постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу», спростовує правомірність передачу вище вказаного рухомого та нерухомого майна у власність Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей» та подальше відчуження нерухомого майна останнім на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Прометей». Таким чином, незаконність передачі вище вказаного рухомого та нерухомого майна у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей» та подальше відчуження нерухомого майна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Прометей», з урахуванням наявності у позивача переважного права на отримання майна боржника ПП АФ "Хлібодар" в рахунок погашення боргу, свідчить про наявність достатніх підстав для задоволення позову в частині визнання договору дарування та свідоцтв про право власності на вище вказане нерухоме недійними з метою захисту переважного права позивача на дане майно. Окрім наведеного необхідність захисту порушених права позивача наведеним способом обумовлена також тим, що державну реєстрацію права власності відповідача ТОВ «Виробнича компанія «Прометей» було проведено на підставі вище вказаних правовстановлюючих документів та лише шляхом визнання цих документів недійсними можливо внести зміни до Державного реєстру прав. Так, згідно ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" уразі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. З огляду на викладене, позов в частині визнання правочинів недійсними підлягає задоволенню. В свою чергу позов, в частині вимог до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, не підлягає задоволенню зважаючи на те, що даний відділ не наділений правами юридичної особи та лише є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, а тому не може бути відповідачем по справі, при цьому в ході розгляду справи позивачем не заявлялось клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем та здійснити це за власною ініціативою суд згідно вимог ст. 51ЦПК України не уповноважений. За такого, позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача. Відповідно до вимог ст. 80 ЦК України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Разом з тим, відмова в частині вимог до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області не спростовує висновків щодо наявності підстав для задоволення позову в частині визнання правочинів недійсними, оскільки даний відповідач не є безпосереднім учасником даних спірних правовідносин. Підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на вище вказане рухоме та нерухоме майно, судом не вбачається виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При розгляді справи судом встановлено, що передача спірного майна була проведена в рамках проведення зведеного виконавчого провадження №ВП 36392428 про стягнення коштів з Приватного підприємства аграрної фірми «Хлібодар» на користь фізичних, юридичних осіб та держави, в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. щодо винесення постанови від 27 вересня 2013 року «Про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу» (якою спірне майно було передано відповідачу ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей» в рахунок погашення боргу), були визнані неправомірними та відповідну постанову виконавця скасовано постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року у справі №814/4672/13-а. Наведене свідчить, що передача спірного майна повинна здійснюватися в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" та лише у випадку неможливості здійснити таким шляхом, позивач вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Разом з тим, позивачем не доведено обставин з приводу того, що ним вживались заходи щодо вирішення питання про передачу йому майна в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" (вирішення питання про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, відновлення даного виконавчого провадження тощо). За такого, позов, в частині визнання права власності на майно є необґрунтованим та недоведеним. Доводи відповідачів з приводу недоведеності позовних вимог, того, що передача спірного майна в рахунок заборгованості Товариству з обмеженою відповідальністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей» та подальше відчуження нерухомого майна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Прометей» здійснювалось правомірно, суд не бере до уваги та оцінює їх критично, оскільки надані стороною позивача вище наведені докази підтверджують обставини того, що передача майна Товариству з обмеженою відповідальністю «Зерноторгівельна компанія «Прометей» була здійсненна неправомірно. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд приходить до наступних висновків. При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. Закону України "Про судовий збір", оскільки є інвалідом ІІ групи. По наслідкам розгляду справи судом задоволено 8 вимог немайнового характеру. На момент подання позову ставка судового збору за вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України " Про Державний бюджет України на 2017 рік" (установлено 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року на рівні 1600 гривень) становить 640 грн. Загальна сума судового збору за подання позову повинна була складати 5120 грн. (640 х 8 = 5120). Крім того, позивачем в 2017 року подавались 2 заяви про забезпечення позову (які були задоволенні часткового), ставка судового збору за подання яких становила 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України " Про Державний бюджет України на 2017 рік" становило 320 грн. Таким чином, загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів на користь держави становить 5760 грн. (5120 + 320 +320) та відповідно з кожного складає 2880 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial