Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

АТ "Креді Агріколь Банк" звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.08.2018 р. між АТ "Креді Агріколь Банк" та [PERSON] був укладений комплексний договір № 3/2438688, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 16 458, 81 грн. Банк зобов`язання виконав, що підтверджується меморіальними ордерами від 30.08.2018 р. [PERSON] помер [INFO] . Банком 01.09.2020 р. до Куп`янської державної нотаріальної контори було направлено претензію до спадкоємців померлого [PERSON] . Станом на 01.09.2020 р. загальна сума заборгованості 7818,21 грн. 22.09.2020 р. банком отримано відповідь від Куп`янської державної нотаріальної контори, після чого ними направлено претензію до приватного нотаріусу нотаріального округу Харківської області Литвиновій І. для приєднання до спадкової справи № 101/2020 р., яка була заведена 16.07.2020 р., відповідно до якої 16.07.2020 р. спадщину прийняла дружина [PERSON] - відповідач по справі. 26.01.2021 р. банком було направлено [PERSON] претензію з вимогою сплатити заборгованість в порядку ст..ст.1281, 1282 ЦК України, яка залишилась не врученою і була повернута банку 05.03.2021 р. з відміткою «за закінченням терміну зберігання», заборгованість залишилась непогашеною. Ухвалою суду від 12.05.2021 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ "Креді Агріколь Банк" у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника банку, позов підтримує, просить його задовольнити, та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що спірний договір кредиту було застраховано її чоловіком на випадок його смерті, а тому, заборгованість за кредитним договором повинна бути погашена страховою кампанією у повному обсязі, у зв`язку з настанням страхового випадку. Також відповідач посилається на те, що на підтвердження вказаного факту вона надає квитанцію, яка підтверджує сплату страхової премії її чоловіком, а позивач взагалі не зазначає про наявність договору страхування у своїй позовній заяві, хоча в кредитному договорі зазначено про страхування життя. Суд, приймаючи до уваги позицію сторін, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 30.08.2018 р. між ПАТ "Креді Агріколь Банк" (правонаступник- АТ "Креді Агріколь Банк") та [PERSON] був укладений комплексний договір № 3/2438688, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 16 458, 81 грн. строком на 36 місяців з 30.08.2018 року до 29.08.2021 року (включно). Згідно договору страхування, включеного в комплексний договір, страховиком зазначено Приватне акціонерне підприємство «Страхова компанія «УНІКА Життя», а страховим агентом виступило Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк". Відповідно до умов страхування 15 735 грн. є страховою суми, а 723,81 грн. сумою страхової премії, яку згідно меморіального ордеру № 23734390-3 від 30.08.2018 р. [PERSON] сплатив банку в якості страхового внеску. З вказаного комплексного договору, а саме, з п.5.9 ч. 4 Розділу ІІІ договору страхування, вбачається, що сторони домовились, що в рамках програми страхування на випадок смерті страхова виплата здійснюється одноразово банку як вигодонабувачу в розмірі заборгованості страхувальника за кредитним договором (включаючи кредит, нараховані та не сплачені проценти, комісії, штрафи, пеню, тощо) на дату смерті страхувальника, але не більше страхової суми, встановленої цим договором страхування. Сума різниці між страховою сумою та сумою залишку заборгованості страхувальника/застрахованої особи за кредитним договором перераховується банком на будь-який (за вибором банку) поточний рахунок страхувальника/застрахованої особи, відкритий у банку та в подальшому виплачується спадкоємцям страхувальника/застрахованої особи в порядку, визначеному чинним законодавством України (а.с. 10-11,13). Позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відомостями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Куп`янськ-Вузловською селищною радою м. Куп`янська Харківської області 01 липня 2020 р. (а.с. 24). Станом на 07.04.2021 р. заборгованість перед Банком за комплексним договором № 3/2438688 становить 7 818,21 грн., яка складається з наступного: 7 410,22 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 378,55 грн. - заборгованість по комісії; 29,44 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам (а.с. 9). З вимогою про повернення кредитної заборгованості банк за життя [PERSON] до останнього не звертався. 01.09.2020 р. банком була направлена претензія до Куп`янської державної нотаріальної контори, на яку отримана відповідь, за змістом якої, претензія була перенаправлена приватному нотаріусу Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновій І.В. у зв`язку з тим, що нею 16.07.2020 р. була заведена спадкова справа № 101/2020 на [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.25,26). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Литвинової І.В. від 21.01.2021 р. за № 31/02-14, після померлого [INFO] [PERSON] за заявою про прийняття спадщини від 16.07.2020р., зареєстрованої в книзі обліку спадкових справ за № 191, дружини [PERSON] , 1957 року народження, що зареєстрована за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , заведена спадкова справа (а.с. 28). 26.01.2021 р. банком було направлено [PERSON] претензію з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 7818,21 грн. в порядку ст.ст.1281, 1282 ЦК України, яка залишилась не врученою і була повернута банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання», заборгованість залишилась непогашеною (а.с. 29-31). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо договірних правовідносин та спадкування, а правовідносини, що виникли між банком і боржником, який помер, після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, що вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За приписами ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що визначено ч.1 ст. 1297 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Згідно з принципом диспозитивності, визначеним у ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Приймаючи до уваги положення наведених норм, суд зазначає, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про страхування» страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком. У відповідності до комплексного договору № 3/2438688 від 30.08.2018 р., позивач є представником страховика, страховим агентом, що передбачено ст. 15 Закону України «Про страхування». Разом з цим, позивач у своєму позові не відобразив договір страхування, який входить до складу комплексного договору № 3/2438688 від 30.08.2018 року, укладеного між банком та померлим [PERSON] , в якому чітко прописані умови страхового випадку, а саме, з п.5.9 ч. 4 Розділу ІІІ договору страхування слідує, що сторони домовились, що в рамках програми страхування на випадок смерті страхова виплата здійснюється одноразово банку як вигодонабувачу в розмірі заборгованості страхувальника за кредитним договором (включаючи кредит, нараховані та не сплачені проценти, комісії, штрафи, пеню, тощо) на дату смерті страхувальника, але не більше страхової суми, встановленої цим договором страхування; сума різниці між страховою сумою та сумою залишку заборгованості страхувальника/застрахованої особи за кредитним договором перераховується банком на будь-який (за вибором банку) поточний рахунок страхувальника/застрахованої особи, відкритий у банку та в подальшому виплачується спадкоємцям страхувальника/застрахованої особи в порядку, визначеному чинним законодавством України. З зазначеного слідує, що позивач не прийняв до уваги позиції складеного ним комплексного договору, не прийняв заходи щодо приведення його в дію у випадку смерті боржника, обійшовши зобов`язання щодо врегулювання вказаних цивільних правовідносин. Також, як вбачається з даного комплексного договору, умови щодо переходу прав та обов`язків відносно заборгованості за кредитом на спадкоємців відсутні. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості по вказаному кредиту від 30.08.2018 р., який складений 07.04.2021 р., не відображає точних дат і періодів нарахування та залишку простроченої заборгованості, простроченої комісії, прострочених відсотків, а, приймаючи до уваги, що боржник [PERSON] помер [INFO] , банком повинна бути надана інформація по заборгованості за кредитом саме на дату смерті боржника. Також, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач, як кредитор спадкодавця, пред`явив вимоги до спадкоємця позичальника [PERSON] 26.01.2021 року з порушенням встановленого ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України строку, тобто, більше, чим через шість місяців, тому АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» і в даному випадку позбавляється права вимоги. Ураховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги покладення на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість, не зазначив та не надав у розпорядження суду жодного належного та допустимого доказу щодо підстав для стягнення заборгованості, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення із відповідача, як спадкоємця померлого [PERSON] , на користь позивача суми заборгованості за комплексним договором, відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. З огляду на викладене та, беручи до уваги, що позов задоволенню не підлягає, судові витрати, відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача та відповідачем не відшкодовуються.

Outcome: dismissed