Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,0636 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову зазначала, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, яке він згідно із заповітом від [INFO] року заповідав їй, своїй дружині [PERSON], у тому числі на ? частку вказаної вище земельної ділянки, належної йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2004 року, яку він успадкував після смерті 15 червня 2004 року своєї матері [PERSON]. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю ? частку спадкової земельної ділянки постановою державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області від 16 лютого 2016 року їй відмовлено, оскільки спадкодавець помер та не встиг виготовити на своє ім'я державний акт. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просить суд задовольнити його та розглянути справу за її відсутності. Відповідач Богданівська сільська рада Броварського району Київської області до суду не з'явилася, подала заяву, у якій вказувала, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника. Третя особа: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу у відсутність представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом норм ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. 4 ст. 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки, припиняється у момент її смерті. Із заповіту від [INFO] року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурбан Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 182, видно, що [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося та все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідав своїй дружині [PERSON], позивачу у справі. Того ж дня, [INFO] року у віці 51 років чоловік позивача [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER]. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] на праві власності належали садовий будинок № 1 із надвірними будівлями і спорудами, що розташовані по вулиці Малій лісовій у садовому товаристві "Заліське" Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, та земельна ділянка за цією адресою площею 0,0636 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER]. ? частка вказаної земельної ділянки померлому [PERSON] належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на його ім'я 29 липня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 125, та ? частка даної земельної ділянки згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 грудня 2004 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2-2133, яку він успадкував після смерті 15 червня 2004 року своєї матері [PERSON]. 13 лютого 2016 року позивачу [PERSON], як єдиному спадкоємцю за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка складається із садового будинку № 1 із надвірними будівлями і спорудами, що розташовані по вулиці Малій лісовій у садовому товаристві "Заліське" Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, та ? частку земельної ділянки за цією ж адресою, що належала померлому згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29 липня 2004 року. У видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу, спірну ? частку вказаної земельної ділянки, що належала померлому чоловікові [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2004 року, яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], постановою державного нотаріуса даної нотаріальної контори відмовлено, оскільки за життя спадкодавець державний акт на спірну частку земельної ділянки на своє ім'я не виготовив. За змістом п. "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Факт належності на день смерті чоловікові позивача [PERSON] ? частки спірної спадкової земельної ділянки площею 0,0636 га знайшов своє підтвердження в суді. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом п. "а" ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON], якому належала спірна земельна ділянка для ведення садівництва, на якій розташований успадкований нею садовий будинок, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved