Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

19 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Нововолинської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] у них із відповідачем народився син [PERSON] , оскільки вони із відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі, а лише у фактичних шлюбних відносинах, тому 30 січня 2017 року Любомльським районним судом Волинської області винесено рішення суду про визнання батьківства. Зазначає, що з 26 грудня 2011 року, коли дитині виповнилося лише чотири місяці, відповідач залишила йому сина та його батькам озвучивши це, як на "тимчасове" виховання, однак з того часу і до сьогодні дитина проживає з ними. Позивач вказує, що він з батьками створили усі належні умови для проживання, виховання та розвитку сина. Позивач посилається на те, що відповідач фактично з чотирьохмісячного віку сина не приймає жодної участі у його житті ні морально, ні матеріально, абсолютно не цікавиться його долею знаючи де вони проживають, маючи контактні дані. Вказує, що дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад, на даний час навчається у школі, відповідач не цікавилась його дошкільним життям та на даний час не цікавиться шкільним життям та не відвідує і не відвідувала збори. Відповідач жодного разу за період навчання дитини, з 01.12.2017 року до школи не з`являлася, навчанням і вихованням сина не цікавилася. Позивач вважає, що така поведінка відповідача шкодить інтересам дитини. Крім того позивач зазначає, що дитина потребує значних коштів для належного утримання та розвитку, дитяче харчування, вітаміни, розвиваючі іграшки, одяг, взуття потребує значних витрат, син відвідує гурток з поглибленого вивчення англійської мови, позивач постійною роботою не забезпечений, змушений їздити на тимчасові заробітки за кордон. Тому позивач звернувся до суду, просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягувати аліменти з відповідача в його користь на утримання сина в розмірі 1200,00 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, та стягнути понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн. сплаченого судового збору та 3000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги. До проведення судового засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримують, просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, позов задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через судовий виклик, про причини неявки в судове засідання не повідомила. До проведення судового засідання представник третьої особи: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Думич І.О. подала до суду письмову заяву, не заперечує щодо задоволення позову, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.44-45), дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зокрема: копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача (а.с.6), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.7), копію рішення суду про визнання батьківства (а.с.8-9), довідку Нововолинського дошкільного навчального закладу №1 Нововолинської міської ради Волинської області від 18.05.2020 року №14 (а.с.10), довідку Нововолинського УСЗН від 21.10.2019 року №1141 про доходи позивача (а.с.12), лист Нововолинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Нововолинської міської ради Волинської області від 18.05.2020 року №59/01-32 (а.с.11), акт КП "УЖК №1" від 10.02.2020 року про фактичне місце проживання дитини з позивачем (а.с.12), суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухилилась від обов`язку по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не утримує його, а також не проявляє до нього щонайменшої материнської турботи, не цікавиться його життям, здоров`ям, вихованням, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із нормами ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Судом встановлені обставини ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому з метою захисту прав малолітньої дитини, яка залишилась без материнського піклування та опіки, суд позбавляє [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи вказані норми, приймаючи до уваги потреби дитини відповідного віку у витратах на освіту та оздоровлення, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд, відповідно до ст.182, ст.184 Сімейного Кодексу України приходить до висновку про можливість присудження до стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду - 19 травня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 3840,80 грн. понесених судових витрат, в тому числі: 840,80 грн. по оплаті судового збору, що підтверджується документально (а.с.1) та 3000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується документально (а.с.13-17). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved