Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду вказав, що працював на ПАТ «ІНГЗК» з 28.07.1980 по 04.06.2014. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 15.04.2014 йому встановлено діагноз: вібраційна хвороба 1-2 ст. Від дії загальних вібрацій з церебрально-переферичним ангіодистонічним синдромом, вегетативно-сенсорної поліневропатії в поєднанні з полірадикулонейропатієзу тіла з вираженими статикодинамічними порушеннями, стійким больовим та мязово тонічним синдромом, нейродістрафією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.05.2014 року позивач працював з 01.09.2003 по 19.05.2014 водієм автотранспортних засобів, зайнятих повний робочий день на вивезенні гірничої маси з карєру, цеху технологічного автотранспорту ПАТ «ІНГЗК», підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники котрих перевищують нормативні через недосконалість робочого місця. Працюючи з 28.07.1980 по 30.10.1980 та з 09.12.1982 по 27.06.1983 водієм всіх марок дизельних автомашин на вивезенні гірничої маси з карєру цеху технологічного автотранспорту ІНГЗК, при виконанні роботи підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники котрих перевищували нормативні. Працюючи з 11.04.1984 по 24.02.1988 підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування шахти «Центральна» ІНГЗК та з 01.03.1991 по 01.09.1993 сушильником на РЗФ-1 ІНГЗК при виконанні роботи також підпадав під дію виробничого пилу, показники котрого перевищували нормативні. Причина виникнення професійного захворювання: загальна вібрація, концентрація пилу з вмістом деоксиду кремнію. Професійними захворюваннями позивачу заподіяні моральні страждання. З моменту звільнення і по теперішній час він страждає ниючими, тягнучими болями й обмеженнями рухів в поперековому відділі хребта з іррадіацією у обидві ноги, які посилаються при фізичному навантаженні, зміні метеоумов, тягнучими болями в мязах обох стегон, біллю в плечових суглобах та шиї. Крім того, у нього невиліковний кашель та часті задишки, втрачений слух. Не дивлячись на вік, він не може виконувати роботу, повязану з нахилами тулуба, підняттям і перенесенням вантажу, речей, у тому числі виконувати роботу на присадибній ділянці. Тривалий час він не може знаходитись в одній позі, у нього постійне відчуття своєї неповноцінності. Всі ці причини не дозволяють йому вести нормальний образ життя, що морально і психологічно його пригнічує. Позивач втратив своє здоровя, свою працездатність, переносить моральні страждання та переживання, відчуває фізичний біль. Він вимушений для зменшення болі приймати медикаменти, які погано вливають на його організм, отримувати уколи, постійно звертатись до масажистів, щоб полегшити біль. Змінився його матеріальний стан, оскільки він не може працювати на високооплачуваній роботі. Через постійні болі у нього відбуваються вимушені зміни в життєвих та сімейних відносинах, що викликає у нього моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє. Стан здоровя позивача погіршується, він змушений постійно лікуватись як амбулаторно, так і в стаціонарах, однак поліпшень не настає. Протягом багатьох років позивач піддавався негативному впливу виробничих процесів, в той час як на власника підприємства покладено обовязок забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань. Вважає, що при вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди. Суд повинен врахувати конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних йому моральних страждань, стан його здоровя, втрату професійної працездатності, настання інвалідності, вину підприємства в заподіяні шкоди, матеріальну шкоду, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Він неодноразово проходив лікування в українському НДІ промислової медицини та міських лікарнях. Йому рекомендовано спостереження у дільничного терапевта, невролога за місцем проживання, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторне-курортне лікування на курортах, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування. З урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились,про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка представника ПРАТ «ІНГЗК» про вручення повістки, про причини неявки суд не повідомив, надав до суду заперечення, в яких позов не визнав, просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача сушильником на рудозбагачувальній фабриці, водієм усіх марок дизельного автотранспорту по вивозу горної маси карєру, підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування, водієм автотранспортних засобів. Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.05.2014 року встановлено причину отримання професійного захворювання: працюючи на ПАТ «ІНГЗК» підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники яких перевищували нормативні. Причинами вказані: тривала робота (17 років 10 місяців) в умовах впливу вібрації рівнем 112-120 дБ при нормативному значенні 107 дБ (а.с.7-11). Як вбачається з довідки МСЕК серії 12ААА №014522 від 07.07.2015 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності позивачу встановлено втрату працездатності 35% (профзахворювання) з 01.07.2015 до 01.07.2017 (а.с.127). [PERSON] проходив лікування в Українському НДІ промислової медицини м. Кривого Рогу з діагнозом зазначено вібраційну хворобу I-ІІ ст. від дій загальних вібрацій (а.с.12-13, 103-106). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що ПРАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником ВАТ "ІнГЗК", який є правонаступником Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. Суд критично відноситься до твердження представника відповідача в запереченнях, що їх вини у проф. захворюванні позивача немає. Суд зазначає, що відповідно до вказаного акту, проф. захворювання позивача виникло внаслідок роботи позивача на підприємстві відповідача, внаслідок не забезпечення належних умов праці, оскільки шкідливі показники перевищували норми. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що через шкідливі умови праці на підприємстві, правонаступником якого є відповідач - позивач втратив 35% професійної працездатності. У результаті дії шкідливих умов праці на підприємстві Відповідача, через отримане професійне захворювання, позивач вимушений постійно лікуватись, проходити курси лікувань. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частина і статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За положеннями ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних і фізичних стражданнях через втрату професійної працездатності на 35%, отримання професійного захворювання. Позивач не має можливості працювати за професією, вимушений лікуватися, витрачати кошти на лікування. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботи в умовах вібрації на підприємстві - відповідача та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача 20 000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі, ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за нестворення безпечних умов на робочому місці. Відповідно до ч.1, п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 01 січня 2016 року становила 1 378,00 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана до суду [PERSON] (фізичною особою) у грудні 2016 року, а тому до сплати підлягав судовий збір у розмірі 551,20 грн. (1 378,00 грн. х 0,4), який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial