Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Заявниця звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що [INFO] померла її свекруха [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Карла Маркса, розміром 3,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується доданою до заяви копією сертифікату на право на земельну частку (пай). [INFO] помер її чоловік [PERSON], після чого вона успадкувала його майно, що підтверджується доданою до заяви копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Під час звернення до Полтавської районної державної нотаріальної контори нотаріус виявила, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) допущена помилка в імені свекрухи. Замість її імені за свідоцтвом про смерть "[PERSON]" у сертифікаті зазначено - "[PERSON]". 23 липня 2014 року вона звернулася з заявою до Полтавської районної державної адміністрації про видачу нового сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] згідно її паспорту та виданого заявниці свідоцтва про смерть. 5 серпня 2014 року вона отримала відповідь, в якій зазначено про необхідність звернутися до суду з приводу цього питання. У зв'язку з цим нотаріус запропонувала заявниці звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У судове засіданні заявниця не з'явилася надавши суду заяву з проханням розглянути дану заяву у її відсутність, прохала заяву задовільнити з підстав зазначених у заяві. Від заінтересованої особи: Заворсклянської сільської ради Полтавського району на адресу суду надійшла телефонограма, у якій прохають справу розглядати у відсутності їхнього представника, у вирішенні справи поклались на розсуд суду. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини на які послалася в заяві заявник і вони підтверджуються матеріалами справи. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що заява підлягає задоволенню. Так судом встановлено, що [INFO] померла заявниці свекруха [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Карла Маркса, розміром 3,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується доданою до заяви копією сертифікату на право на земельну частку (пай). [INFO] помер чоловік заявниці- [PERSON], після чого заявниця успадкувала його майно, що підтверджується доданою до заяви копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Під час звернення до Полтавської районної державної нотаріальної контори нотаріус виявила, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) допущена помилка в імені свекрухи. Замість її імені за свідоцтвом про смерть "[PERSON]" у сертифікаті зазначено - "[PERSON]". 23 липня 2014 року заявниця звернулася з заявою до Полтавської районної державної адміністрації про видачу нового сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] згідно її паспорту та виданого заявниці свідоцтва про смерть. 5 серпня 2014 року вона отримала відповідь, в якій зазначено про необхідність звернутися до суду з приводу цього питання. У зв'язку з цим нотаріус запропонувала заявниці звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. На підставі викладеного,

Outcome: approved