Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

05 січня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АТ "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Також позивач просив суд з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовної заяви позивач АТ "Кредобанк" зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором його заборгованість перед позивачем станом на 03 листопада 2020 року становить 216 715, 07 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2021 року цивільну справу № 753/349/21 передано судді Шаповаловій К.В Ухвалою суду від 19 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 10 лютого 2021 року на 11:00 год. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі та відсутності підтвердження належного сповіщення відповідача про день та час розгляду справи, судове засідання було відкладено на 23 лютого 2021 року. Представник позивача АТ "Кредобанк" у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце її розгляду повідомлявся належним чином. На адресу надійшло клопотання про розгляд справи 23 лютого 2021 року без участі представника позивача. Повістка, ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками та ухвала про відкладення адресована відповідачу на останню відому адресу місця реєстрації, повернулася до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» Крім того, відповідач викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що 25 вересня 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL- 223032, відповідно до якого банк видав позичальнику кредит у розмірі 166 552, 23 грн до 24 вересня 2024 року. Відповідно до пункту 4.1. договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Згідно з пунктом 6.1. договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені договором та додатками до нього. Відповідно до пункту 6.9. договору банк у випадках передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пунктом 6.10. договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого пунктом 6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно із пунктами 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору) протягом 30 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісійні та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31 календарного дня після отримання письмового повідомлення банку ( пункт 6.9. кредитного договору). Пунктом 7.1. договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку збитки в повному обсязі та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення простроченої до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому випадку розмір пені, нарахованої позичальником на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового обов`язку. Відповідно до розрахунку позивача, станом на 03 листопада 2020 року [PERSON] має заборгованість за простроченим тілом кредиту - 165 372, 92 грн., 50 844, 03 грн. заборгованості за відсотками та 498, 13 грн. заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, 13 листопада 2020 року представник АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості на адресу відповідача: [ADDRESS] . Проте вказана вимога не вручена під час доставки та у зв`язку з закінченням терміну зберігання відправлення повернуто за зворотною адресою. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, надання коштів підтверджується меморіальним ордером № 55385214 від 25 вересня 2018 року Відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти в строки та обсязі, визначені умовами договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи норми чинного законодавства, докази наявні в матеріалах справи суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача у стягненні заборгованості за тілом кредиту. Проте перевіривши розрахунок, наданий до позовної заяви, було з`ясовано, що позивачем не врахована оплата заборгованості по тілу кредиту у сумі 1179, 62 грн., яка була здійснена 25 жовтня 2019 року, а тому до стягнення підлягає заборгованість по тілу кредиту у розмірі 164 193, 29 грн. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із частиною третьою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 50 844, 03 грн. та заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту у розмірі 498, 13 грн, вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Щодо судових витрат варто зазначити наступне. Представник позивача - адвокат Павленко С.В. у позовній заяви просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 671, 57 грн., що є 10% від ціни позову. На підтвердження суми вказаних витрат представник надає витяг з договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, у якому має бути зазначено про винагороду АО «Бізнес і Право». Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 вказаної статті визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Так, представником позивача адвокатом Павленком С.В. на підтвердження на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано до позовної заяви договір про надання правової допомоги б/н від 11 лютого 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» та АО. «Бізнес і право», копія ордеру серія КС №573218 виданий 16 червня 2020 року АО «Бізнес і право» адвокату Павленку С.В. для представництва інтересів АТ «Кредобанк», копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Павленку С.В. та копія посвідчення адвоката Павленка С.В . Представник позивача в позовній заяві посилається на те, що розмір його винагороди визначено у договорі про надання правової допомоги б/н від 11 лютого 2019 року. Проте з копії вказаного договору, який міститься в матеріалах справи неможливо встановити, ані розмір винагороди адвоката, ані обсяг виконаних ним робіт, оскільки у витягу містяться лише пункти 14.6-16, в яких відсутня інформація щодо оплати послуг адвоката. Жодних інших доказів понесених витрат адвокат суду не надає. Дослідивши вказані документи суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Кредобанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем (з урахуванням коригування розрахунку судом), боржником [PERSON] до суду надано не було. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог становить 3233,04 грн.

Outcome: partial