Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що згідно викопіювання з карти колишнього КСП ім.Горького, вих. № 75/01-18 від 30.01.2014 року, Новотроїцька сільська рада, повідомила, про те, що на контурі № 186 площею, 14,8 га передбачено розміщення двох земельних часток (паїв) в тому числі для [PERSON], згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай). Звернувшись до Запорізької філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» отримав довідку (висновок) щодо якісного складу ґрунтового покрову земельної ділянки, згідно якої, ґрунти даної земельної ділянки відносяться до четвертого класу придатності, які характеризуються багатьма негативними факторами. При використанні на даний час земельної ділянки вирощування всіх районованих культур збиткове. Звернувшись до Новотроїцької сільської ради Оріхівського району Запорізької області з проханням виділити йому в натурі (на місцевості) земельну ділянку, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), належної якості, за рахунок земель колишнього КСП ім.Горького чи суміжних господарств, а в разі відсутності таких за рахунок земель запасу та ухвалити відповідне рішення, отримав відповідь, щодо відсутності можливості виділення земельної ділянки задовільного стану, та рекомендацію звернутися до розпорядника земель колективної власності, земель запасу та резерву (державної власності) Оріхівської районної державної адміністрації. Неодноразове звернення до Оріхівської районної державної адміністрації у відповідності до вимог ст.ст. 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» не дало бажаних результатів та призвело до зіткнення з бюрократизмом та непорозумінням. Оріхівська районна державна адміністрація у своєму листі продублювала попереднє рішення про виділення земельної ділянки на тому ж контурі. Просить зобовязати Оріхівську районну державну адміністрацію у Запорізькій області виділити йому, із земель колишньої колективної власності на території Оріхівського району Запорізької області у тому числі за рахунок не витребуваних земельних часток (паїв) в натурі на місцевості, земельну ділянку відповідно до Сертифікату серії РН № 213180, виданого [PERSON] Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області 29.08.2013 року, на право на земельну частку (пай) розміром 8,69 в умовних кадастрових гектарах. В судове засідання позивач не зявився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) РН № 213180, [PERSON], на підставі рішення Оріхівської райдержадміністрації від 07.02.1997 року №71, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.. Горького розміром 8,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості). Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Згідно викопіювання з карти колишнього КСП ім.Горького, вих. № 75/01-18 від 30.01.2014 року, Новотроїцька сільська рада, повідомила, про те, що на контурі № 186 площею, 14,8 га передбачено розміщення двох земельних часток (паїв) в тому числі для [PERSON], згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай). Згідно довідки Запорізької філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», ґрунти даної земельної ділянки відносяться до четвертого класу придатності, які характеризуються багатьма негативними факторами. При використанні на даний час земельної ділянки вирощування всіх районованих культур збиткове. Звернувшись до Новотроїцької сільської ради Оріхівського району Запорізької області з проханням виділити йому в натурі (на місцевості) земельну ділянку, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), належної якості, за рахунок земель колишнього КСП ім.Горького чи суміжних господарств, а в разі відсутності таких за рахунок земель запасу та ухвалити відповідне рішення, [PERSON] отримав відповідь, щодо відсутності можливості виділення земельної ділянки задовільного стану, та рекомендацію звернутися до розпорядника земель колективної власності, земель запасу та резерву (державної власності) Оріхівської районної державної адміністрації. На звернення [PERSON] щодо надання земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), Орхівською райдержадміністрацією прийнято розпорядження від 08.04.2015 року № 105 «Про дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» . Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"\~визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, даний закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України №122 від 04.02.2004 року «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» у разі виявлення після розробки проекту землеустрою факту невключения одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Відповідно до абзацу 2 пункту 17\~розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно абзаців 2-3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини\~рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою\~статті 14 Конституції України\~визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Так,\~статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-IV\~визначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Чинним законодавством не встановлено процедури передачі земель виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель резерву (запасу) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) у випадку неможливості надати таку земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі. Проте, пунктом 147 рішення Європейського суду з прав людини "Броньовський проти Польщі" від 22 квітня 2004 року визначено, що згідно з принципом законності, чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні. Згідно з пункту 184 вказаного Рішення принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов'язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом 1 пункту 17\~розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, а тому, таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом, оскільки наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право позивача на виділення земельної ділянки в натурі та отримання відповідного документу про право власності на цю земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved