Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання. Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що за час спільного проживання до 1999 р. він доклав багато зусиль (і коштів) для утримання і виховання (на високому рівні) своєї єдиної рідної дитини - доньки [PERSON] , утримував доньку до 23-х років і після цього постійно надавав доньці моральну підтримку та матеріальну допомогу, систематично оздоровлював доньку з її сім`єю та друзями в Карпатах.В 1988 р., при епідемії алопеції дітей в м. Чернівцях, він терміново евакуював доньку до своїх батьків у Івано-Франківську обл., а через кілька місяців поміняв квартиру у м. Чернівцях на квартиру у м. Івано-Франківську. Позивач забезпечив перебування доньки у найкращих відомчих дитсадках м. Чернівці, потім навчання в хорошій школі поряд з їхньою квартирою, систематично займався з нею фізкультурою, бігом, лижами, гірським туризмом в Карпатах, оформив її в секцію волейболу.В 1993 р. (коли «згоріли» всі його заощадження в Ощадбанку) він зумів влаштувати доньку на навчання в найпрестижніший у місті навчальний заклад - Івано-Франківську медичну академію, з виплатою стипендії і гарантованим працевлаштуванням. В 1998 р., перед останнім курсом навчання, його донька вийшла заміж за [PERSON] , [INFO] та народила дитину, -сина [PERSON] . В той час позивач був єдиним годувальником сім`ї. Протягом 1998-1999 років йому довелося утримувати дві сім`ї з п`яти осіб (у його дружини були великі затримки з виплатою зарплати, а зять з донькою тоді ще були студентами, ніде не працювали). Він був змушений працювати на кількох роботах і продавати своє майно - все, що можна було продати в ті роки, в тому числі автомобіль «Запорожець» і два комп`ютери.В 1999 р. його донька з сім`єю поїхала на роботу в Чернігівську обл. і я погодився, щоб дружина поїхала з ними - допомагати доглядати онука, віддавши їм всі речі, які вони захотіли, навіть подарунки на його дні народження (що дарували мені друзі). Потім сам на кухні робив для них деякі меблі. Пізніше його донька з сім`єю переїхала на проживання в м. Бровари [ADDRESS] Там вони не захотіли довго орендувати житло і донька почала просити у позивача «хоча б 20 тисяч доларів» для купівлі власного житла. Позичити чи заробити таку суму грошей в Україні він ніде не зміг і тому вирішив поїхати на заробітки за кордон. 20 березня 2005 р. він виїхав до США. Рік працював у штаті НЬЮ-ЙОРК ПО 12 годин щоденно на тяжких і шкідливих роботах (з оплатою 520 доларів за 5 днів); економлячи на всьому щомісячно відправляв перекази по 1.500 доларів США. Потім 1 РІК і 2 місяці працював v штаті Флорида на 2-х місцях роботи (щоденно по 16-18 годин, без вихідних, інколи на сон залишалося 3 години), і зміг пересилати не менше 2.000 доларів щомісячно. Для того, щоб зменшити комісійні платежі за перекази, гроші він пересилав на ім`я різних родичів: дочці, зятю, дружині, сватові, свасі. Всі вислані ним гроші передавалися дочці і зятю. Декілька тисяч доларів США я передав доньці готівкою особисто (після повернення в Україну у травні 2007 р.), а також знявши в банку «Аваль» (у м. Івано- Франківську, з банківської карти «Віза платинум» № [NUMBER] банку «Банк оф Амеріка») 11 тисяч доларів США .Однак, за 2 роки і 2 місяці заробітків у США він передав дочці 40 тисяч доларів США. В липні 2008 р. його зять (на той час - недосвідчений водій) їдучи з сім`єю на відпочинок, розбив автомобіль і він допоміг частково відремонтувати автомобіль, віддав дочці свої гроші (призначені для ремонту його квартири). Крім цього, він організував доньці з сім`єю відпочинок в Карпатах. Поїхавши у м. Бровари донька залишила його з дружиною онука для подальшого оздоровлення в горах. Допоки він міг матеріально підтримувати доньку з сім`єю, відносини у них були хороші. Однак, після того як він вже не мав можливості матеріально підтримувати доньку, починаючи з 2008 р. їхні відносини з нею суттєво погіршилися. Донькапочала уникати будь-якої зустрічі з ним, не дозволяла своїм дітям (його онукам) та чоловіку (його зятю) спілкуватися з ним. Він неодноразово намагався нормалізувати відносини з донькою при поодиноких особистих зустрічах та у розмовах по телефону, писав листи доньці, однак постійно стикався зі зневажливим ставленням дочки і зятя, донька не відписувала на його листи, дуже часто донька навіть не відповідала на його дзвінки. З березня 2016 р, донька взагалі з ним не спілкується.22 травня 2018 року йому виповнилося 65 року і він є непрацездатною особою похилого віку, пенсіонером. Йогодружина вже більше чотирьох років проживає окремо в с. Григорівка Бахмацького району Чернігівської обл. разом зі своїм батьком. Забрала з собою всі цінні речі і не планує повертатися. На даний час дружина з ним спілкується тільки інколи по телефон, вона також є пенсіонером та отримує невелику пенсію. З 15 червня 2014 р. він проживає в м [ADDRESS] один у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . стан його здоро`я останім часом суттєво погіршився, він дуже поганий. Його здоров`я зіпсували як стреси від непорозумінь з дочкою і зятем, так і тяжка робота за кордоном (для блага дочки і зятя). На заробітках він розбив великий палець правої руки, тепер він деформований, не згинається, а на холоді втрачає будь-яку чутливість. Також його турбує варикозне розширення вен ніг (від тривалої стоячої роботи); постійними хворобами є гіпертонія, шум у вухах, болі і запальні процеси у всіх суглобах і хребті; порушення зору, панкреатит; лікарі наподягають на видаленні гланд. В липні 2015 о. повністю перестала працювати права рука - перебував на лікуванні в лікарні. Були нариви на обличчі і біля лівого вуха; онкологи наполягли на хірургічному втручанні. Від стресів виникли хронічні спазми шлунка, кишечника, м`язів рук і ніг. У травні-червні 2018 р. його стан настільки погіршився, що він не мав сил пройти 300 м до своєї поліклініки. Враховуючи потребу в лікуванні та підвищення тарифів на комунальні послуги, розмір його пенсії є недостатній.Оскільки його повнолітня донька [PERSON] ухиляється в добровільному порядку надавати своєму батькові матеріальну допомогу на його утримання, стосунків з ним не підтримує, чинить перешкоди у спілкуванні з онуками, позивач просить стягнути з неї на свою користь аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати звернення до суду і довічно, а також стягнути за перший місяць виплати йому аліменти в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень та надати номери телефонів онуків, щоб він міг з ними спілкуватись при їх згоді, оздоровлювати їх в карпатах. 25.03.2019 представник відповідачки подав суду відзив на позов, згідно якого просив позов задовлити частково, стягувати аліменти на користь [PERSON] У 1/8 частки від доходів [PERSON] В інших позовних вимогах відмовити, посилаючись на те, що вона є дочкою позивача. У неї на даний час на утриманні є її неповнолітня дочка [PERSON] (віком 13 років). Дочка [PERSON] на даний час навчається в загальноосвітній спеціалізованій школі, що передбачає придбання посібників та навчальних матеріалів коштом батьків. Дитина перебуває на диспансерному обліку, потребує коштів для корекції. Відтак частина її доходів витрачається на неповнолітню дочку. [PERSON] , який є її сином (віком 20 років) здобув середню спеціальну освіту, почав самостійно працювати з листопада 2018 р., планує продовжувати навчання, потребує фінансової допомоги на час його навчання. Не відповідають дійсності доводи позивача щодо отримання її захмарних доходів, оскільки вона працює лікарем в КНП "Центр спортивної медицини міста Києва". Також вона працює за фахом в медичному центрі консультантом з неповною зайнятістю за станом здоров`я . Згідно довідки ГІДФО від 10 січня 2019 року, розмір її доходу за місяць становить - 4512,82 грн. (станом на 1 грудня 2018 Р.). А також, має низку хронічних захворювань, які вимагають постійного медикаментозного лікування. При цьому, отримуючи доходи, вона також змушена щомісячно нести витрати на доїзд до місця роботи, комунальні послуги, витрати на утримання дітей, виграти на лікування, витрати на підвищення кваліфікації. Не заслуговує задоволенню вимога позивача щодо виплати на користь [PERSON] аліментів в розмірі 40000 (сорок тисяч) гр. Так, в силу вимог ст. 205 СК України, розмір аліментів визначається в твердій грошовій сумі або частці від заробітку (доходу). Вона і мас постійні доходи, так як працює на роботі, а тому,вважає, що визначення розміру аліментів з неї можливе виключно у частці від доходу. За вказаних обставин, просить суд, оскільки є дочкою позивача, то погоджується на сплату аліментів у частці - 1/8 від своїх доходів. Вважає розмір аліментів в сумі 1/3 частини з усіх видів заробітку необґрунтований, оскільки не підтверджений належними доказами. 02.04.2019 позивач подав суду відповідь на відзив на позовну заяву. в якому просить задовольнити його позовні вимоги про стягнення аліментів в повном обсязі. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені в позові та додаткових поясненнях обставини та доводи, просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідачки позов визнав частково, посилаючись на викладене в відзиві на позовну заяву, проси позов задоволити частково стягувати аліменти на користь позивача в сумі 1/8 частини всіх доходів. Суд, заслухавши позивача, представника відповідачки, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Григорівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, актовий запис №13 від 02.04.1976р. (а.с.18) Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є пенсіонером за віком, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] [NUMBER] (а.с.16) Згідно довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 30.11.2018 за №5660 позивач отримує пенсію в розмірі 1782,44 грн. щомісячно. (а.с.17 а), інших доходів позивач не має і такі дані матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, позивач хворіє на ряд захворювань, що потребує постійного медичного догляду та в зв`язку з цим додаткових витрат на його лікування (а.с.29-44). Також матеріалами справи встановлено, що позивач направляв кошти за час перебування в США, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.25-28). Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідачка є працездатною особою та може надавати йому матеріальну допомогу.\~\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на ст.ст. 202, 205 СК України та на те, що відповідачка повинна піклуватися про нього та утримувати його. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. У судовому засіданні встановлено, що позивач не має інших дітей, крім відповідача. Даних про відсутність у відповідача можливості сплачувати аліменти матеріали справи не містять. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В ході розгляду справи встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію, що є єдиним його доходом, і яка не забезпечує його потреб на харчування та лікування в повній мірі.\~ Визначаючи розмір аліментів, суд враховує у відповідності до ст. 205 СК України\~ стан здоров`я позивача, що потребує додаткових витрат на його лікування, його похилий вік, розмір пенсії, у зв`язку з чим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на його утримання у розмірі 1/3 частини від всіх доходів (заробітку) щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. По суті доводів представника відповідачки про неможливість надавати батькові матеріальну допомогу у зв`язку з тим, що відповідачка працює та утримує не великий дохід, хворіє і на утриманні вона має неповнолітню дитину є необґрунтованими, оскільки обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги встановлено законом і не залежить від майнового стану та стану здоров`я їхніх повнолітніх дітей. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а також роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь 40 000 (сорока тисяч) гривень, то суд зазначає наступне. Стаття 203 СК України передбачає обов`язок дочки, сина брати участь у додаткових витратах на батьків і встановлює, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Інвалідність як категорія непрацездатності має законодавче визначення, однак доказів того, що позивач є інвалідом суду не надано. Також слід вказати, що\~ тяжка хвороба є оціночним поняттям і суд лише на підставі конкретних обставин справи встановлює, чи є хвороба матері чи батька тяжкою, виходячи з медичних висновків щодо тривалості, форми захворювання тощо. Поняття "немічність" теж не має законодавчого визначення і також є оціночним. Суд може визнати матір, батька немічними в силу їх похилого віку. Порядок визначення розміру коштів, що стягуватимуться з дочки, сина, на підставі статті 203 СК України, в законі не передбачено. Такий розмір коштів, які стягуватимуться на додаткові витрати, визначається судом у твердій грошовій сумі і в такому випадку йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Матір, батько повинні надати суду докази додаткових витрат у зв`язку з тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, їхній розрахунок та обґрунтування. Позивач вказує, що потребує операції однак при цьому належних доказів в підтвердження заявленого ним розрахунку вартості на проведення операції у сумі 40000,00 грн. суду не надано. Виходячи з викладеного у суду відсутні достатні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати йому номери телефонів його онуків для спілкування, то слід зауважити таке. Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування і т. п., дані про особисті майнови і немайнови відносини даної особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються в побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних щодо виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану із здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Державна служба України з питань захисту персональних даних рекомендувала відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, які перебувають у візитниці, адресної книзі електронної пошти підприємства та списку контактів мобільного телефону, відносити до визначення "персональні дані" фізичної особи (лист від 02.04.2012 р. № 10/1106-12). Крім того слід зазначити, що\~ дід, баба, прадід, прабаба у разі чинення батьками або іншими особами, з якими проживають діти, перешкод їх спілкуван¬ню з внуками, правнуками та участі у вихованні останніх мають право на підставі ст. 124 Конституції звертатися безпосередньо до суду з позовом про усунення цих перешкод, з обґрунтуванням\~ і наданням відповідних доказів в підтвердження таких перешкод. За таких обставин суд вважає, що вказана вимога не підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: partial