Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", звернулось до суду з позовом про стягнення у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" заборгованість за кредитним договором №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року в сумі 325 732,80 доларів США, що в еквіваленті сумі по курсу НБУ (курс - 1 США коштує 7,887 грн.) становить 2 569 054 грн. 59 коп., та заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року в сумі 172 741,20 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (курс - 1 США коштує 7,887 грн.) становить 1 362 409 грн. 84 коп., а всього стягнути 498 474,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (курс - 1 США коштує 7,887 грн.) складає 3 931 464 грн. 43 коп.; в порядку ст.217 ЦПК України визначити порядок виконання рішення про майнове стягнення - звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], що має чотири кімнати, загальною площею 146,60 кв.м, житловою площею 92,30 кв.м і належить [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 19 вересня 2006 року Щербою Л.О., приватним нотаріусом КМНО №3133; зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 19 вересня 2006 року за реєстраційним №1579490 та зареєстрованого 02 жовтня 2006 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна і записаного у реєстрову книгу №459-177 за реєстровим №44824 шляхом надання Публічному акціонерному товариству "Універсал Банк" права продажу квартири, як предмету іпотеки, від свого імені будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", з подальшим направленням коштів, отриманих від реалізації, для погашення заборгованості перед ПАТ "Універсал Банк"; залишок заборгованості стягнути в порядку, передбаченому ЗУ "Про виконавче провадження"; виселити усіх осіб, які на момент виконання рішення суду будуть проживати/зареєстровані за адресою: [ADDRESS]". (а.с. 3-7 т.1) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 04 листопада 2010 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягання на предмет іпотеки, в частині заявлених позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с.92 т.1) На підставі протокольної ухвали суду від 13 грудня 2010 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит". (а.с.169 т.1) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2011 року, позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" до [PERSON], [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" про стягнення заборгованості по кредитному договору та звернення стягнення на предмет іпотеки в частині заявлених позовних вимог, а саме: ""В порядку ст.217 ЦПК України визначити порядок виконання рішення про майнове стягнення - звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], що має чотири кімнати, загальною площею 146,60 кв.м, житловою площею 92,30 кв.м і належить [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 19 вересня 2006 року Щербою Л.О., приватним нотаріусом КМНО №3133; зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 19 вересня 2006 року за реєстраційним №1579490 та зареєстрованого 02 жовтня 2006 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна і записаного у реєстрову книгу №459-177 за реєстровим №44824 шляхом надання Публічному акціонерному товариству "Універсал Банк" права продажу квартири, як предмету іпотеки, від свого імені будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", з подальшим направленням коштів, отриманих від реалізації, для погашення заборгованості перед ПАТ "Універсал Банк"; залишок заборгованості стягнути в порядку, передбаченому ЗУ "Про виконавче провадження"; виселити усіх осіб, які на момент виконання рішення суду будуть проживати/зареєстровані за адресою: [ADDRESS]" - залишено без розгляду. (а.с.8 т.2) На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2011 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 листопада 2010 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2011 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі в частині позову ПАТ "Універсал Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с.56-57 т.2) За ухвалою суду від 06 червня 2012 року судом залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" у якості співвідповідача по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" до [PERSON], [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" про стягнення заборгованості по кредитному договору. (а.с.99-100 т.2) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2012 року ,провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинено до розгляду цивільної справи №2604/8952/2012 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", [PERSON] про визнання недійсним договору поруки, яка перебуває в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва. (а.с.117-118 т.2) Ухвалою суду від 27 березня 2014 року відновлено провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с.122-123 т.2) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 червня 2014 року (а.с.213 т.2), позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині позовних вимог, які пред'явлено до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" - залишено без розгляду. (а.с.153-154 т.2) Ухвалою суду від 30 квітня 2014 року судом залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" в особі арбітражного керуючого [PERSON] у якості третьої особи без самостійних вимог по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с.176-177 т.2) 05 травня 2014 року представником позивача [PERSON] подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до поданої заяви Публічне акціонерне товариство "Універсал банк" просило стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 488 399,04 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 5 495 514 грн. 84 коп.; заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 266 039,24 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 2 993 500грн. 13 коп., а всього на загальну суму 754 438,28 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 8 489 014 грн.97 коп.; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" понесені судові витрати. (а.с.184-185 т.2) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що 17 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір за №007-2902/840-0718, відповідно до якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 296 550,00 доларів США, з визначеним строком погашення заборгованості за кредитом до 10 грудня 2025 року, та сплатою 12.45 % річних за користування кредитом. Також, 17 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №007-2902/840-0719, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 160 000,00 долю США. на споживчі потреби, зі строком кредитування до 12.12.2025 року та сплатою процентів за користування кредитом в сумі 13,45 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, від 17 грудня 2007 року за №007-2902/840-0718 та №007-2902/840-0719, між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено Договір поруки за №007-2902/840-0718-Р, та Договір поруки №007-2902/840-0719-Р, яким останній зобов'язувався відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитними договорами. Факт видачі Банком кредитних коштів Позичальнику згідно умов кредитних договорів та додаткових угод до кредитних договорів, підтверджується оригіналом виписки з особового рахунку Позичальника. Таким чином, Банк в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику кредитних коштів у відповідності до умов укладених кредитних договорів та додаткових угод до нього. Однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач [PERSON] в односторонньому порядку припинила виконання зобов'язань по кредитному договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 488 399,04 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 5 495 514 грн. 84 коп.; заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 266 039,24 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 2 993 500 грн. 13 коп., а всього на загальну суму 754 438,28 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 8 489 014 грн. 97 коп., що підтверджується залученими до позову розрахунками, тому Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" скористалось правом пред'явили в судовому порядку вимоги до [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників, про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 8 489 014 грн. 97 коп., що є предметом позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду письмові заперечення на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с. 224-225), просила в позові відмовити, мотивуючи тим, що після укладання кредитних договорів відповідачу стало відомо, що надання банком грошових коштів (кредиту) в іноземній валюті потребує отримання індивідуальної ліцензії, яку банк не мав на день укладення кредитного договору, про ці обставини відповідача, як Позичальника, не було попереджено при укладенні кредитного договору, тому виконання кредитного договору на умовах, які діють на даний час є порушенням принципу справедливості, а саме викладені в кредитному договорі положення щодо зобов'язань в іноземній валюті порушують права позивача та прямо суперечать нормам прямої дії та цивільного законодавства, тому в силу закону укладені договору є недійсними, тому відсутні підстави для пред'явлення вимог про стягнення заборгованість за кредитними договорами. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі , пояснив що 17 грудня 2007 року між Відкритим Акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено Кредитні договори за №007-2902/840-0718 та за №007-2902/840-0719, на умовах передбачених вказаними договорами та відповідними Додатковими угодами до них. Відповідач вважає, що при укладенні кредитних договорів банком не було дотримано вимог ст. 533 Цивільного кодексу України та положень Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", оскільки надання банком грошових коштів (кредиту) в іноземній валюті, суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки єдиною платіжною валютою України є гривня, про ці обставини відповідача не було попереджено при укладенні кредитного договору, тому виконання кредитного договору на умовах, які діють на даний час є порушенням принципу справедливості, а саме викладені в кредитному договорі положення щодо зобов'язань в іноземній валюті порушують права відповідача та прямо суперечать нормам прямої дії та цивільного законодавства, а недодержання в момент вчинення стороною вимог, які встановлені, зокрема ч.1 ст.203, ст.215, 227 Цивільного кодексу України, тягнуть за собою наслідки недійсності кредитного договору. Також, вважає, що при укладенні між сторонами кредитного договору, та відповідних додаткових угод до нього, Публічним акціонерним товариством "Універсал банк" було порушено вимоги п. 2.1, 2.2 та 2.4 Постанови правління Національного банку України від 10.05.2007 року за № 168, а саме, ненадання відповідачу [PERSON], як Позичальнику, вичерпної інформації про умови кредитування, висвітлення переваг та недоліків пропонованих схем кредитування, у зв'язку з чим для розрахунку суми збільшення вимог позивач застосовує відсоткові ставки, які не погоджені сторонами при укладання кредитних договорів, які укладено 17 грудня 2007 року, тому вимоги позивача в частині визнання розміру заборгованості є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідач скористався процесуальним правом подав заперечення на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с.223 т. 1), просив в позові відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи ТОВ "Транзит" - арбітражний керуючий [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі. (а.с. 217 т.2) Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON]- [PERSON], дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк") та [PERSON] укладено Кредитний договір за №007-2902/840-0718, відповідно до якого Банк зобов'язувався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 296500,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за Користування кредитом в розмірі 12,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Відповідно до умов п.п.1.1.1 п.1.1 ч.1 Договору, за користування коштами понад встановлений строк нараховується процента ставка в розмірі 37,35 % річних. Строк кредитування за цим Договором становить період: з дати надання Кредитором Кредиту Позичальнику по 10 грудня 2025 року (п.1.2 ч.1 Договору). Погашення платежів за Кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.(п.1.5 ч.1 Договору) (а.с.12-19 т. 1) В забезпечення виконання вимог кредитного договору №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено Договір поруки №007-2902/840-0718-Р від 17 грудня 2007 року, відповідно до якого поручитель зобов'язувався перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. (п. 1.3, п. 1.4, п. 1.5 Договору поруки.) ( а.с. 34-36 т. 1) 08 липня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON], була укладена Додаткова угода б/н до Кредитного договору за №007-2902/840-0718, на умовах, передбачених вказаним договором. Уклавши додаткову угоди сторони погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником своїх грошових зобов'язань за Договором Кредитом має право стягнути з Позичальника штраф у розмірі 2% відсотків від загальної суми невиконаного або неналежним виконаного зобов'язання Позичальника за вищевказаним договором за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Такий штраф підлягає сплаті у гривні, а в разі, якщо порушене грошове зобов'язання Позичальника виражено в іноземній валюті, такий штраф розраховується в валюті зобов'язання, але підлягає сплаті у гривні за курсом НБУ на дату сплати або стягнення цього штрафу на користь Кредитора. (п. 3 Додаткової угоди №1). сторони погодили, що станом на дату укладення Додаткової угоди до Договору: - прострочена заборгованість Позичальника (тобто заборгованість позичальника, що непогашеною/не сплачено у строк/терміни) за Договором складає розміри, вказані у Таблиці наведеній нижче. - суми та види простроченої заборгованості Позичальника, вказані в пункті 4 Додаткової угоди, Позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати рівними частинами періоди, у розмірах, згідно графіку та черговості погашення вказаних у таблиці. Як встановлено п.п. 6.1. п.п. 6.2, п.п. 6.3 п. 6 Угоди, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором. За ненадання Позичальником Кредитору у встановлені цим Договором строки/терміни будь-яких документів, обов'язок надання яких передбачений цим Договором, а також за неповідомлення Позичальником Кредитора про факти, зазначені у п.5.3.6-5.3.7 цього договору, Кредитор має право стягнути з Позичальника штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від загальної суми Кредиту, вказаної у п.1.1. Договору. Такий штраф підлягає сплаті у гривні, а вразі якщо кредит надано у іноземній валюті, такий штраф розраховується як гривневий еквівалент за курсом НБУ на дату сплати цього штрафу Кредитору. У випадку не виконання чи порушення Позичальником зобов'язань за цим Кредитним договором у період дії процентної ставки передбаченої п.1.1.1. цього Кредитного договору, Кредитор має право стягнути з Позичальника штраф у розмірі 2 % (два) відсотки від загальної суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання Позичальника за цим Договором. Такий штраф підлягає сплаті у гривні, а вразі якщо кредит надано у іноземній валюті, такий штраф розраховується як гривневий еквівалент за курсом НБУ на дату сплати цього штрафу Кредитору. (а.с 139-150 т.1) 17 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір за №007-2902/840-0719, відповідно до якого Банк зобов'язувався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 160000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за Користування кредитом в розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Відповідно до умов п.п.1.1.1 п.1.1 ч.1 Договору, за користування коштами понад встановлений строк нараховується процента ставка в розмірі 40,35 % річних. Строк кредитування за цим Договором становить період: з дати надання Кредитором Кредиту Позичальнику по 10 грудня 2025 року (п.1.2 ч.1 Договору). Погашення платежів за Кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.(п.1.5 ч.1 Договору) (а.с. 23-28 т. 1) Для забезпечення виконання вимог кредитного договору №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року, між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено Договір поруки №007-2902/840-0718-Р від 17 грудня 2007 року, відповідно до якого поручитель зобов'язувався перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. (а.с. 37-39 т. 1) 08 липня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та [PERSON], була укладена Додаткова угода б/н до Кредитного договору за №007-2902/840-0719, на умовах, передбачених вказаним договором. Уклавши додаткову угоди сторони погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником своїх грошових зобов'язань за Договором Кредитом має право стягнути з Позичальника штраф у розмірі 2% відсотків від загальної суми невиконаного або неналежним виконаного зобов'язання Позичальника за вищевказаним договором за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Такий штраф підлягає сплаті у гривні, а в разі, якщо порушене грошове зобов'язання Позичальника виражено в іноземній валюті, такий штраф розраховується в валюті зобов'язання, але підлягає сплаті у гривні за курсом НБУ на дату сплати або стягнення цього штрафу на користь Кредитора. (п. 3 Додаткової угоди №1). сторони погодили, що станом на дату укладення Додаткової угоди до Договору: - прострочена заборгованість Позичальника (тобто заборгованість позичальника, що непогашеною/не сплачено у строк/терміни) за Договором складає розміри, вказані у Таблиці наведеній нижче. - суми та види простроченої заборгованості Позичальника, вказані в пункті 4 Додаткової угоди, Позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати рівними частинами періоди, у розмірах, згідно графіку та черговості погашення вказаних у таблиці. (а.с 139-150 т.1) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Таким чином, проценти можуть нараховуватись (сплачуватись) і за зобов'язаннями в разі прострочення платежу. В цьому разі підставою застосування процентів є порушення зобов'язання. Так, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до п.п. 5.2.5 Кредитного договору, відповідно до статей 525 та 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту, таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Перелік обставин для зміни терміну погашення кредиту, які сторони домовились вважати істотним порушенням умов договору: - прострочення сплати чергового платежу за кредитом та /або процентів за користування кредитом понад 2 місяці; - використання кредиту не за цільовим призначенням; - неподання позичальником на вимогу кредитора даних та інформації, що стосуються його фінансового стану та стану предмету іпотеки за іпотечним договором, а також перешкоджання кредитору в здійсненні перевірки предмету іпотеки; - порушення умов зберігання предмету іпотеки, що призвело до пошкодження, знищення та втрати його вартості, що обумовлена іпотечним договором; - не надання кредитору будь-яких документів, якщо обов`язок щодо їх надання позичальником передбачений цим договором; - погіршення фінансового стану позичальника або стану забезпечення; - встановлення такими, що не відповідають дійсності відомостей, які містяться у даному договорі, іпотечному договорі або інших документах, наданих позичальником; - порушення проти позичальника кримінальної справи або справи про визнання позичальника недієздатним чи обмежено дієздатним; - порушення будь-яких умов іпотечного договору; - виникнення ситуації, коли на предмет іпотеки за іпотечним договором може бути звернено стягнення за іншими зобов`язаннями позичальника; - відмови позичальника від обґрунтованої пропозиції кредитора щодо переоформлення (переукладення) іпотечного договору, договорів страхування та інших, необхідність укладення яких випливає з цього договору; - недотримання позичальником обов`язків щодо надання кредитору інформації про настання страхового випадку щодо предмету застави у строк визначений цим договором; - надання позичальником кредитору підроблених документів або будь-яких документів, що містять неправдиві відомості; - порушень позичальником в період дії цього договору зобов`язань перед кредитором, передбачених договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором; - порушення позичальником в період дії цього договору договірних зобов`язань перед кредитором по будь-яких інших договорах; - порушення судом справи про банкрутство поручителя; - невиконання позичальником (майновим поручителем) зобов`язання застрахувати на умовах, погоджених з кредитором, на весь період дії цього договору предмету застави (іпотеки), наданий кредитору в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором; - невиконання позичальником (майновим поручителем) будь-яких зобов`язань страхувальника, передбачених чинним законодавством України про страхування та договором страхування предмету застави (іпотеки), переданого кредитору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, у тому числі зобов`язань, викладених у п.3.3. цього договору; - якщо в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором було укладено договір застави, поруки або майнової поруки, і будь-якою зі сторін такого договору, державними органами чи третіми особами оспорюється дійсність такого договору, у томі числі заявлено позовну заяву про визнання його недійсним, неукладеним або таким, що не підлягає виконанню;здійснення позичальником перепланування нерухомості житлового призначення, що передано в іпотеку, з порушенням чинного законодавства та без погодження з кредитором тощо." Відповідно до умов п. 6.1. п. 6 Кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором. Пунктом 8.5 Кредитного договору визначено, що уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що: - розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти; - до укладення ним цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у Кредитора, а саме: найменування та місцезнаходження Кредитора - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту; строку, на який кредит може бути одержаний;мети, для якої кредит може бути використаний; форми та видів його забезпечення; необхідності здійснення; оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями Постачальника; типу процентної ставки (фіксованої, плаваючої тощо), переваг та недоліків пропонованих схем кредитування); орієнтовану сукупну вартість кредиту(з урахуванням: ( а ) процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням , обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб-страховиків, оцінювачів, реєстраторів,нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту) тощо. Звертаючись з позовом до суду, Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" просить стягнути з [PERSON]Б та [PERSON], як солідарних боржників, на свою користь заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 488 399,04 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 5 495 514 грн. 84 коп.; заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 266 039,24 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 2 993 500 грн. 13 коп., а всього на загальну суму 754 438,28 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 8 489 014 грн. 97 коп. В межах даного спору, відповідач [PERSON] посилається, як на підставу відмови в задоволенні позову, що всупереч вимог чинного законодавства, при укладенні договору про надання споживчого кредиту, Банк визначив розмір зобов'язань (суму наданого кредиту) саме в іноземній валюті, а надання банком позичальникові грошових коштів (кредиту) у вигляді валютного кредиту та проведення позивачем дій відносно виконання своїх обов'язків в іноземній валюті ( в тому числі оплата процентів за користування кредитом, різного роду комісії) за своєю правовою природою є валютною операцією, та відповідно потребує отримання індивідуальної ліцензії на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такою операції, що передбачено Декретом Кабінету міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", яка була відсутня у відповідача на день укладення кредитного договору. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мали право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та могли відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Умови кредитного договору в момент його укладення сторонам були відомі та зрозумілі, вони з ними погодились, підписавши вказаний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено судом, за своєю правовою природою між сторонами укладено кредитний договір, за яким виникли цивільно-правові відносини. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст.35 Закону України "Про Національний банк України", гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів. Законодавством України сторонам у договорі надано право, при визначенні розміру грошових зобов'язань в гривні, вказати еквівалент в іноземній валюті. У такому випадку сума, яка повинна бути оплачена в гривні, визначається згідно з офіціальним курсом відповідної валюти на дату проведення платежу. Режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права та обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства передбачені Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" , який з урахуванням ст.4, 192 Цивільного кодексу України є єдиним нормативно-правовим актом, який має силу закону і застосовується у регулюванні правовідносин у валютній сфері. Відповідно до п.2 ст. 1 Декрету КМУ, під валютними операціями розуміються операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей. Надання позивачем відповідачу кредиту, тобто проведення розрахунків за своїми зобов'язанням по кредитному договору, в іноземній валюті та здійснення відповідачем виконання своїх обов'язків, тобто проведення розрахунків за своїми зобов'язанням по кредитному договору, в іноземній валюті за своєю правовою природою є валютною операцією. Згідно ч.1 та ч.2 ст.5 Декрету КМУ, Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операції, які підпадають під режим ліцензування згідно з Декретом КМУ. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операції, що не потребують індивідуальних ліцензій на весь період дії режиму валютного регулювання. Вимоги щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п.в) ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", якщо терміни і суми кредитів встановлені законодавством межі. Однак, на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавством не визначено. Згідно з п.1.5 Положення про порядок видачі Національним Банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2004 року за №1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Як роз'яснено у пунктах 10 та 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. У разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт "г" пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Зважаючи на викладене, аналізуючи укладений сторонами кредитний договір, обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені кредитними договорами, при підписанні кредитного договору відповідач [PERSON], як Позичальник, погодилась з його умовами та не заперечувала щодо надання кредиту в іноземній валюті - доларах США, тому в цій частині умови договору не суперечать принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Крім того, на момент укладання спірного договору ПАТ "Універсал Банк" мав дозвіл та ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, які включають право здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі операцій з надання кредитів в іноземній валюті, що підтверджує правомірність здійснення банками операцій з валютними цінностями. Виходячи з предмету спору, суд вважає доведеним, що відповідачем [PERSON] порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного виконання зобов'язання по кредитним договорам, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 488 399,04 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 5 495 514 грн. 84 коп., та за Кредитним договором №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 266 039,24 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 2 993 500 грн. 13 коп., ці обставини не спростовано відповідачем [PERSON] в межах даного спору, при визначенні розміру заборгованості суд враховує надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучено до матеріалів справи, оскільки відповідачем [PERSON] не надано докази належного виконання зобов'язань по кредитним договорам, які могли вплинути на розрахунок загального розміру заборгованості, що є предметом спору. ЯК передбачено у ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін "порука", застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Таким чином, за нормою ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього; збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. Така правова позиція висловлена постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року № 6-69цс11. Як роз'яснено у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Як з'ясовано судом, [PERSON] є поручителем щодо виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року та Кредитному договору №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року. Виходячи зі змісту Договору поруки №007-2902/840-0718-Р від 17 грудня 2007 року та Договору поруки №007-2902/840-0719-Р від 17 грудня 2007 року, який укладено з [PERSON], у п. 2.1 п.2 Договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під "згодою поручителя" слід розуміти візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителям додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін, наявність яких з матеріалів справи не вбачається. В той же час, 08 липня 2009 року між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладено Додаткову угоду б/н до Кредитного договору №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року та Додаткову угоду б/н до Кредитного договору №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року, з а умова додаткових угоди сторонами внесено зміни до укладених кредитних договорів, виклавши текст Договору в новій редакції, серед іншого, змінено процентну ставку, встановлено базову підвищену процентну ставку, визначена загальна сума заборгованості, у зв'язку з чим визначено розмір щомісячної суми простроченої заборгованості, що підлягає сплаті позичальником, та період, протягом якого Позичальник зобов'язується сплатити прострочену грошове зобов'язання, а також передбачені інші права та обов'язки позичальника. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно пред'явлені вимоги до відповідача [PERSON], як поручителя, оскільки всупереч вимог ст.ст.10,60 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити згоду поручителя [PERSON] на зміну зобов'язань за кредитними договорами та продовження дії договорів поруки на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням його відповідальності, як поручителя, тому за наявності наведених обставин є підстави для визнання Договорів поруки: за №007-2902/840-0718-Р від 17 грудня 2007 року та за №007-2902/840-0719-Р від 17 грудня 2007 року, які укладено з [PERSON], такими, що припинені, як це передбачено ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Транзит" в особі арбітражного керуючого [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 488 399,04 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 5 495 514 грн. 84 коп.; заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 266 039,24 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 2 993 500 грн. 13 коп., а всього на загальну суму 754 438,28 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 8 489 014 грн.97 коп., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд, виходячи з розміру позовних вимог, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2135,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього на загальну суму 2255,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні з даними позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документу. Враховуючи наведене та

Outcome: partial