Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

КП «ЖЕК №7» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з обслуговування будинку та при будинкової території за період з 01 листопада 2006року по 01 січня 2015 року в сумі 6832грн.56коп.. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], який обслуговує КП " ЖЕК№7". Станом на 01.01.2015 р., за період з 01.11.2006р. у відповідача утворилася заборгованість у сумі 6832 грн. 56 коп. за надані послуги з утримання житла та при домової території. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач - [PERSON] позов не визнав обгрунтовуючи це тим, що позивач не надавав перелічених ним послуг з утримання будинку та прибудинковоїї території і вказані роботи не виконував, а тому вважає , що він не повинен платити за вказані послуги. Окрім того вважає, що у позивача не має підстав для стягнення зазначеної суми, оскільки минув строк позовної давності, який просить застосувати. Також зазначає, що між ними не виниклі договірні відносини, оскільки відповідач має надавати послуги лише за договором, який між ними не укладався. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази суд приходить до переконання, що позов КП « ЖЕК№7» не підлягає задоволенню. Так в судовому засіданні було встановлено, що будинок [ADDRESS] було передано на баланс КП «ЖЕК№7» . Цей факт сторонами не оспорюється та підтверджується актом прийому передачі від 18.08.2004року. Окрім того встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджено відповідачем та наданим суду витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідачем оспорюється сам факт такої заборгованості, оскільки він вважає, що позивач не виконував всі належні до виконання обов'язки по обслуговуванню будинку. Так в будинку тривалий час не робився ремонт , не проводилося прибирання у під'їздах, та інші роботи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Перевіривши вищезазначені доводи суд приходить до переконання, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт не виконання, чи не належного виконання обов'язків по утриманню зазначеного будинку та прибудинкової території, що дає підстави для не сплати ним платежів за обслуговування будинку, або проведення перерахунку. Як зазначено вище, виконком Слов'янської міськради, як орган управління територіальної громади передав на баланс КП «ЖЕК №7» житловий будинок для їх утримання та обслуговування. Згідно рішення виконкому Слов'янської міської ради №153 від 18.03.2009р. були затверджені тарифи підприємствам які утримують та обслуговують житловий фонд Слов'янської міськради. Додатками до цього рішення передбачено структуру тарифів. Відповідач не погоджуючись з вимогами , посилався на те, що КП "ЖЕК №7" робіт по обслуговуванню та утриманню будинку [ADDRESS], за вказаний період не проводив. При цьому також позивач зазначив, що він не звертався стосовно зазначених недоліків до позивача та не запрошував представників КП « ЖЕК №7» для складання акту-претензії про не виконані, чи не належно виконані роботи, з заявами про перерахунок послуг до позивача не звертався. Та акти про не виконані, чи не належно виконані роботи відповідачем не складались. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"- утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства. Статтею 19 цього Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Враховуючи приписи ст.20,21 цього Закону, обов"язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг лежить як на виконавцеві таких послуг так і на споживачеві. Як встановлено в суді, між сторонами виникли договірні відносини стосовно надання комунальних послуг, про що свідчить надання відповідних послуг позивачем та сплата відповідачами таких послуг. Такі обставини свідчать про укладання сторонами правочину в усній формі, що не суперечить вимогам Закону України "Про житлово-комунальні послуги", стосовно форми правочину, з врахуванням вимог ст.202, 205, 206 ЦК України. Стосовно доводів відповідача про відсутність у позивача підстав для вимог про стягнення плати за послуги, які ним не було надано суд виходить з наступного. Так відповідно до ст.18 Закону України "Про житлово комунальні послуги", передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Наведені вимоги законодавства свідчать про те, що діючим законодавством не передбачено підстав для відмови від сплати за не надані, чи неналежно надані послуги. Передбачено лише право споживача на перерахунок таких послуг при умові заявлення претензії. В суді відповідач пояснив, що за час, за який у нього склалась заборгованість, акти-претензії стосовно порушення умов та якості виконання робіт по обслуговуванню будинку, не складались. Він особисто з претензіями з цього приводу до КП " ЖЕК №7" та з приводу перерахунку платежів , не звертався. Як на підтвердження своїх доводів стосовно наданих послуг по обслуговуванню будинку [ADDRESS] , позивач надав суду документи , акти прийому виконаних робіт, наряди -завдання на виконання робіт, що підтверджують факти виконання робіт з утримання будинку. Вказані обставини свідчать про те, що позивач виконував роботи по утриманню та обслуговуванню будинку [ADDRESS] та прибудинкової території. При цьому відповідачем не надано доказів,( актів-претензій) про не виконання чи не належне виконання робіт та з цього приводу сторонами не вирішувалось питання про здійснення перерахунку комунальних послуг, як передбачено вимогами ст.18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Враховуючи положення ст. 11, 509 ЦК України у сторін виникли зобов'язання одне до одного по наданню комунальних послуг та по сплаті таких послуг. Відповідач ці послуги отримував, а тому в нього виникло зобов'язання по сплаті зазначених послуг. Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем сплати комунальних послуг та наданого відповідачем розрахунку витрат на послуги з утримання будинку та споруд, при домової території, свідчить, що розрахунок заборгованості позивачем складався з урахуванням встановленого тарифу. Однак при цьому слід зазначити, що позивач звернувшись з вимогами про стягнення заборгованості просить стягнути таку заборгованість за період з 01 листопада 2006року по 01 січня 2015 року включно. Стосовно доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного праву або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлено у три роки. Відповідно до приписів ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов"язаннями визначеними строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами відповідач, як споживач наданих послуг, повинен здійснювати щомісячно оплату наданих послуг , відповідно до п.5 ч.3 ст..20 та ст.32 ЗУ «Про житилово-комунальні послуги». Наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності у зазначених відносинах сторін починається з часу, котли відповідач не здійснив щомісячний платіж за надані послуги. Частиною третьою ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Відповідачка [PERSON] звернувся з відповідною заявою до суду. Вирішуючи питання про можливість застосування ст. 257 ЦК України, суд враховує надані позивачем розрахунки заборгованості, з яких вбачається, що відповідач не здійснював оплату комунальних послуг протягом останніх трьох років до часу звернення в суд із цим позовом , а саме з 01 січня 2012року. До цього часу з 01 листопада 2006року відповідачем періодично здійснювалась оплата комунальних послуг. За приписами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи встановлені обставини та вимоги ст. 257, 264 ЦК України судом встановлено, що за період, за який позивач просить стягнути заборгованість та до часу звернення до суду 19.01.2015року, трирічний строк позовної давності минув. Оскільки його перебіг не переривався платежами та іншими діями, що свідчать про визнання ним свого боргу. Позивач з цього приводу посилається на ухвали суду про відмову у видачі судового наказу про стягнення заборгованості із сплати комунальних послуг, зазначаючи, що звертався із заявою про видачу судового наказу, вважає , що саме цими його діями переривався строк позовної давності. З такими доводами позивача суд не погоджується виходячи з наступного. Як вбачається з копій ухвал суду та заяв КП ЖЕК-7 про видачу судового наказу, з яких вбачається, що 11.08.2011року позивач звертався в суд про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу за комунальні послуги за період з 01.08.2008року по 30.07.2011року. Ухвалою суду від 29.08.2011року було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. 14.11.2014року позивач знов звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу в сумі 6538,47грн., станом на 01.11.2014року. Ухвалою суду від 17.11.2014року було відмовлено у прийняти заяви у зв'язку з тим, що вбачається спір про право враховуючи пропуск строку позовної давності. Наведені обставини свідчать , що позивач із позовом про стягнення заборгованості до відповідача не звертався, оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, розгляд якого здійснюється за правилами наказного провадження( розділ 2 ЦПК України) а не за правилами позовного провадження (розділ 3 ЦПК України). Приписами ж ст. 264 ЦК України передбачено , що перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох відповідачів. В зазначеній справі є лише один відповідач, та з позовами до нього позивач не звертався. Із заявами про поновлення строку позовної давності позивач не звертався. Встановлені обставини не дають підстав визнати поважними причини пропуску зазначеного строку. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України , сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed