Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивачі звернулись до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», у якому просили визнати відповідача таким, що позбавлений права вимоги до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , малолітньої дитини [PERSON] за кредитним договором від 17.04.2008 року №449-13-И та Іпотечним договором від 17.04.2008 року, укладеними між [PERSON] та ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»; припинити зобов`язання за вищенаведеним кредитним договором у зв`язку з припиненням права вимоги у АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»; визнати іпотечний договір припиненим у зв`язку з припиненням зобов`язання за кредитним договором; скасувати заборону приватного нотаріуса ХМНО Д`яченко В.Є. на відчуження квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.04.2008, №978, яку було накладено у зв`язку з посвідченням іпотечного договору, а також стягнути судові витрати по справі. В подальшому позивачами було подано уточнену позовну заяву до АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», третя особа Приватний нотаріус ХМНО Д`яченко В.Є. про визнання АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» позбавленим права вимоги до спадкоємців-правонаступників за кредитним договором та договором іпотеки, припинення зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, в якому, з урахуванням уточнень щодо кола учасників справи, просили визнати АТ БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» таким, що позбавлений права вимоги до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] за кредитним договором від 17.04.2008 року №449-13-И та Іпотечним договором від 17.04.2008, укладеним між [PERSON] та ВТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», припинити зобов`язання за кредитним договором від 17.04.2008 року №449-13-И, укладеним між [PERSON] та ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», припиненим у зв`язку з припиненням права вимоги у АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визнати Іпотечний договір від 17.04.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», припиненим у зв`язку з припиненням зобов`язання за кредитним договором від 17.04.2008 року №449-13-И, укладеним між [PERSON] та ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»,у спадкоємців [PERSON] , [PERSON] у зв`язку із припиненням права вимоги у АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», скасувати заборону приватного нотаріуса ХМНО Д`яченко В.Є. на відчуження квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.04.2008 року, номер №978, яку було накладено у зв`язку з посвідченням Іпотечного договору від 17.04.2008 року, вжити заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту шляхом заборони державним реєстраторам та будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії, пов`язані з квартирою [ADDRESS] до розгляду справи, а також стягнути судові витрати. В обгрунтування позову зазначають, що їх син [PERSON] 17.04.2008 року уклав кредитний договір №449-13-И з ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», за яким отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 65\~000 доларів США на строк до 17.04.2023 року включно зі сплатою по процентній ставці 16,5% річних за весь строк користування кредитом. В забезпечення виконання своїх зобов`язань за вказаним договором уклав іпотечний договір з ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Д`яченко В.Є., реєстраційний № 977, відповідно до якого передав в іпотеку банку належне йому на праві власності майно квартиру [ADDRESS] Зазначають, що вказана квартира на праві приватної спільної часткової власності належала їм та сину відповідно до Свідоцтва про право власності від 13.04.1999, реєстраційний номер № [NUMBER] , зареєстрованого Центом (відділом) приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Харківської міської ради. При цьому 16.04.2008 року позивачі безплатно передали 2/3 квартири у власність сину [PERSON] на підставі Договору дарування, зареєстрованого приватним нотаріусом ХМНО Д`яченко В.Є. Після смерті [INFO] [PERSON] , позивачі [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані та постійно мешкають у вказаній квартирі з моменту виникнення права власності на неї, та малолітня дитина спадкодавця, що постійно проживали зі спадкодавцем, прийняли спадщину згідно з ст. 1268 ЦК України, зокрема стали правонаступниками прав та обов`язків померлого щодо спадкового майна квартири, обтяженої для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Зазначають, що в порушення вимог ст. 1281 ЦК України, кредитодавець ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», будучи повідомленим про смерть позичальника та обізнаним про факт відкриття спадщини, вимоги про погашення боргу та звільнення предмета іпотеки спадкоємцям не надсилав, таким чином пропустивши встановлені цивільним законодавством строки, що позбавляє Банк права на звернення з відповідною вимогою до позивачів. В підтвердження наведеного посилаються на те, що представник ПАТ «БАНК» ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» дізнався про смерть позичальника у травні 2016 року, під час розгляду Дзержинським районним судом міста Харкова цивільної справи №638/4778/16-ц за позовом ПАТ «БАНК» ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.08.2016 року про зупинення провадження у справі до залучення правонаступника, оскільки представник «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» у вказане судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд вказаного питання за його відсутності, зі змісту якої вбачалось, що він не заперечує проти зупинення провадження. 19.10.2018 року представником відповідача АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» Кузнєцовою Н.А., що діє на підставі довіреності №285 від 24.09.2018 року, надано відзив на позовну заяву, яким вона просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.08.2016 року не є належним та достовірним доказом обізнаності банку про дату смерті позичальника, при цьому позивачі були обізнані про наявність у померлого [PERSON] боргів перед АТ БАНК «Фінанси та кредит» , і матеріали справи не містять доказів того факту, що позивачі звертались до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка є предметом іпотеки та належним чином повідомили банк про відкриття спадщини, що свідчить про їх недобросовісну поведінку щодо своїх обов`язків спадкоємців про задоволення вимог кредитора. Зазначає, що АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» був повідомлений про смерть [PERSON] 27.08.2018 року., та скористались своїм правом 11.09.2018 року, направивши до десятої Харківської нотаріальної контори претензію (вимогу кредитора) до спадкоємців. Заперечення проти позовних вимог у частині припинення кредитного договору обгрунтовує тими ж доводами, що й заперечення у частині визнання банку таким, що втратив право вимоги, та також посилається на те, що сплив строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців не є підставою для припинення іпотеки. 20.03.2019 року від представника позивачів [PERSON] надійшла відповідь на відзив, якою вона вказує на помилкове ототоження представником відповідача понять «позовної давності» та «строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» у відзиві, зазначаючи, що сплив, визначених статтею 1281 ЦК України, строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань. Також вказує на те, що відповідач мав можливість подати свою вимогу як кредитор в шестимісячний строк, зокрема з урахуванням того, що постановою Харківського апеляційного суду від 20.12.2018 року встановлено, що відповідач дізнався про відкриття спадщини у травні 2016 року, а вимогу до спадкоємців, які прийняли спадщину, пред`явив тільки у вересені 2018. Вказує, що спадкоємцями було належним чином прийнято спадщину померлого у порядку ст. 1268 ЦК України, а також повідомлено кредитора про смерть спадкодавця, як тільки їм стало відомо про наявну заборгованість. 02.11.2020 року від представника позивачів [PERSON] надійшли заперечення, якими вона обгрунтовує неможливість передачі прав вимоги за кредитним договором №499-13-И від 17.04.2008 року АТ «БАНК» «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» ТОВ «ФК «ЕСАЙМЕНТ» , зазначаючи на втрату первісним кредитором такого права з урахуванням пропуску встановлених законом строків на пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, що обумовлює нікчемність такого як кредитного, так і походного від нього іпотечного договору. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.06.2018 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачам строку для усунення недоліків. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.08.2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивачів про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.10.2020 року здійснено заміну відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на належного відповідача «Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінсова компанія «Есаймент», яка постановою Харківського апеляційного суду від 23.02.2021 року була залишена без змін. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 23.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.03.2021 року визначено провести заочний розгдяд вищевказаної цивільної справи. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова, внесеною до протоколу судового засідання від 20.08.2021 року, визначено проводити розгляд справи у загальному порядку. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», а також третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Д`яченко В.Є. у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши вступне слово позивача та його представника, з`ясувавши обставини справи,\~безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши\~їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №449-13-И від 17.04.2018 року, укладеним між ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та [PERSON] , банк надав позичальнику кредитні кошти на позичковий рахунок в сумі 65\~000 дол.США з оплатою по процентній ставці 16,5, за яким позичальнк зобов`язується повністю повернути кредитні кошти, отримані за договором, 17 квітня 2023 року. Згідно з п.п. 5.1 вказаного договору забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є іпотека 3-х кімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 65, 9 кв.м., жилою площею 44,2 кв. м, що підтверджується іпотечним договором від 17.04.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Д`яченко В.Є. Вказана квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.04.2019 року, виданого на підставі розпорядження від 13.04.1999 року №26425, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та зареєстрована у Центрі (відділі) приватизації державного житлового фонду 27.05.1999 року за № П-1-34920 з подальшим визначенням ідеальних часток в рівних долях кожному з співвласників по 1/3 частини кожному, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.04.2008 року. На підставі договору дарування від 16.04.2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом ХМНО Д`яченко В.Є., 2/3 частини квартири було безоплатно передано у власність [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №18935. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс», за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] 1948 р.н (з 17.11.1983 року), [PERSON] 1950 р.н. (з 20.11.2009 року), [PERSON] 2009 р.н. з 20.11.2009 року та [PERSON] 1978 р.н. (з [INFO] ) Згідно з наданим представником АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» розрахунком по Кредитному договору №449-13-И від 17.04.2008 року по курсу НБУ станом на 26.12.2005 року загальна сума заборгованості складає 1\~444\~006, 39 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 20.12.2018 року провадження у цивільній справі №638/4778/16-ц за позовом ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до [PERSON] закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦК України При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що кредитором АТ БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» направлено претензію (вимогу кредитора) від 11.09.2018 на адресу Десятої Харківської державної нотаріальної контори, що підтверджується фіскальним чеком від 14.09.2018 року, зі змісту якої вбачається, що кредитор отримав свідоцтво про смерть [PERSON] [INFO] , а ткож претензією аналогічного змісту до Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 01.10.2018 року, про що свідить фіскальний чек від 01.10.2018 року. Відповідно до наданих позивачами копій повідомлень вимог в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» звернувся до [PERSON] та [PERSON] 27.09.2018 року. Згідно з договором про відступлення прав вимоги від 06.11.2019 року ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» відступило право вимоги за кредитним договором №449-13-И від 17.04.2008 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕСАЙМЕНТ», а також між вказаними сторонами було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, предметом якої згідно з Реєстром, доданим до вказаного договору, виступила квартира за адресою: [ADDRESS] (іпотекодавець [PERSON] ). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не було встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником (спадкоємцем) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а відповідальність за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором ст. ст. 1281, 1282 ЦК України. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідно до матеріалів цивільної справи №638/4778/16-ц за позовом ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка була витребувана для огляду у судовому засіданні для розгляду вищевказаної цивільної справи, представник АТ «БАНК» «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» О.П. Майборода ознайомився із матеріалами справи у повному обсязі, зробивши фотокопії 26.12.2017 року, про що свідчить відповідний запис на вказаній заяві із його особистим підписом. При цьому, станом на момент ознайомлення представника банку з матеріалами справи у ній містились документи, що підтверджували факт смерті [PERSON] , зокрема: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , відповідь начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Харківській області з доданим актовим записом про смерть №18935 від 26.12.2015 року, а також ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.08.2016 року, якою вирішувалось питання про зупинення провадження у справі у зв`язку з смертю відповідача. Таким чином, суд доходить до висновку, що з 26.12.2017 ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» було відомо про смерть позичальника та відкриття спадщини, і розпочався сплив строку для пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, проте банк пред`явив вимогу про погашення боргу до спадкоємців померлого [PERSON] з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України. Згідно з ч.3,4,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ч.\~1\~ ст. 1298 ЦК України \~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак відповідно до ч.ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві. Згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі\~наданих суду\~доказів,\~зокрема довідки\~про склад\~зарестрованих осіб\~у спірній\~квартирі,\~встановлено,\~що позивачі,\~а також\~малолітня дитина\~померлого вважаються\~такими,\~що постійно\~проживали разом\~з спадкоємцем\~та прийняли\~спадщину в\~розумінні ст.\~1268\~ЦК України, а посилання представника відповідача на те, що позивачі прийняли спадщину, але ухиляються від її належного оформлення, не знаходять свого підтвердження та не є підставою для встановлення іншого строку для пред`явлення права вимоги кредитором. Стосовно позовних вимог у частині припинення зобов`язань за кредитним та іпотечним договором, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що грошове зобов`язання (обов`язок повернути кредитні кошти) та забезпечувальне зобов`язання (права та обов`язки за договором іпотеки) відповідно до положень частини першої статті 1218 ЦК України увійшли до складу спадщини та перейшли до спадкоємців, які прийняли спадщину. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу I книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). При цьому такої підстави припинення як основного, так і забезпечувального зобов`язання як пропуск кредитором строку для пред`явлення права вимоги норми глави 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України не передбачають. Також суд наголошує, що підстави припинення забезпечувального зобов`язання - іпотеки, визначені положеннями статті 17 Закону України «Про іпотеку», проте положення цієї норми не містять такої підстави для припинення іпотеки як смерть іпотекодавця. Пропуск строку на пред`явлення вимог до спадкоємців (пропуск строку на пред`явлення грошової вимоги) сам по собі не припиняє іпотеку як забезпечувальне зобов`язання. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги, а не припинення зобов`язання, а також сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає у можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Права та обов`язки іпотекодавця переходять до спадкоємця незалежно від вчинення кредитором (іпотекодержателем) додаткових дій і зберігаються для особи, яка набула майно (спадкоємця) у тому ж обсязі, який існував на дату такого набуття. Закон України «Про іпотеку» не передбачає для іпотекодержателя обов`язку вчинити дії після смерті іпотекодавця, оскільки права та обов`язки останнього переходять до спадкоємця в силу вимог статті 23 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у частині визнання кредитного та іпотечного договорів припиненими та скасування заборони на відчуження квартири. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial