Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу. Свої позовні вимоги позивач (з урахуванням уточнень в частині об'єму майна) обґрунтовує тим, що з відповідачкою вони перебували у шлюбі з 01 лютого 1991року по січень 2008 року. За цей час ними спільно придбано майно, а саме: відеомагнітофон "Samsung ", DVD плеєр "LG", радіомагнітолу "Daewoo", фотоапарат "Polaroid", шліфувальну машину , пилосос "Samsung", набору меблів для кухні (кухонний куток, стіл та два табурети), стілець офісний, три килима, теплу ковдру (полувовняну, люстру кришталеву, обідній стіл, двоспальне ліжко (полуторне), сервант, фритюрницю " Tefal" , газову піч, тумбочку під телевізор, витяжку кухонну, мікрохвильову піч " Samsung ", телевізор "LG", пральну машинку "LG ", телевізор "Samsung ", шафу платтяну, трильяж, а всього майна на суму 6253грн. На теперішній час відповідач особисто продовжує користуватись зазначеним майном, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на вищезазначені обставини. Погодились, щоб їх довірителю в порядку поділу майна були виділені: відеомагнітофон " Samsung " вартістю 100 грн., DVD плеєр "LG" - 330 грн., радіомагнітолу "Daewoo" -50 грн., фотоапарат "Polaroid"636 -70 грн., шліфувальну машину - 50 грн., , пилосос " Samsung " - 260 грн., набору меблів для кухні (кухонний куток, стіл та два табурети) - 180 грн. , стілець офісний - 60 грн., один килим - 200 грн., теплу ковдру (полувовняну)- 50 грн., люстру кришталеву - 800 грн., обідній стіл - 180 грн., двоспальне ліжко (полуторне) - 450 грн. Наполягали, що телевізор "LG" -270 грн. та пральна машинка "LG " -975 грн. є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбались у період шлюбу для особистого користування. На момент придбання дочки було лише 15 років, а тому зазначена побутова техніка не могла придбатися для подарунку на весілля. Зазначивши , що договорів дарування не укладалося. Не заперечували проти отримання грошової компенсації при поділу майна подружжя, враховуючи, що на теперішній час майном користується відповідач. Також просили стягнути з відповідачки понесені судові витратив у розмірі 350 грн., а також 12 вартості товарознавчої експертизи. Відповідач та його представник [PERSON] просили виділити в її користування в порядку поділу майна: газову піч - 200 грн., тумбочку під телевізор - 225 грн., витяжку кухону - 120 грн., мікрохвильову піч "Samsung " - 268 грн., телевізор "Samsung" - 260 грн., шафу платтяну - 250 грн., трильяж -150 грн., один килим - 200 грн. Разом з цим заперечувала, що телевізор "LG " та пральна машинка "LG " є спільної власністю подружжя, оскільки зазначене майно дійсно придбалось ними під час шлюбу, але в якості подарунку на весілля доньки. Фритюрниця " Tefal" вартістю 155 грн. була подарована відповідачки колегами по роботі.Один килим був подарований бабусею їхньої доньки [PERSON]. Серванту на має, прийшов у негідність. Суд, вислухавши представників позивача, відповідача та його представника, свідків по справі, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає дану цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Як вбачається з п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 1991 року та фактично припинили шлюбні стосунки у січні 2008 року, що встановлено рішенням Петровського районного суду м. Донецьку від 18 квітня 2008 року, яким розірвано шлюб між сторонами. Під час спільного проживання сторонами нажите наступне майно: відеомагнітофон "Samsung " вартістю 100 грн., DVD плеєр "LG" - 330 грн., радіомагнітола "Daewoo" -50 грн., фотоапарат "Polaroid" -70 грн., шліфувальна машинка - 50 грн., , пилосос " Samsung " - 260 грн., набору меблів для кухні (кухонний куток, стіл та два табурети) - 180 грн. , стілець офісний -60 грн., два килима - 400 грн., теплу ковдру (полувовняну)- 50 грн., люстру кришталеву - 800 грн., обідній стіл - 180 грн., двоспальне ліжко (полуторне) - 450 грн., фритюрницю " Tefal" -155 грн., газову піч - 200 грн., тумбочку під телевізор - 225 грн., витяжку кухонну - 120 грн., мікрохвильову піч " Samsung " - 268 грн., телевізор "LG" -270 грн., пральну машинку "LG" -975 грн., телевізор " Samsung " - 260 грн., шафу платтяну - 250 грн., трильяж -150 грн., що в судовому засіданні сторонами не спростовувалось. З урахуванням, проведеної товарознавчої експертизи сторонами була узгоджена вартість майна у розмірі 5853 грн.. Відповідно до ст.ч.3 ст. 368 ЦК України і 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. Згідно ст. 71 ч. 1 СК України майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Відповідач та його представник в судовому засіданні не довели, що спірне майно, а саме - телевізор "LG" та пральна машинка "LG" не повинні входити до спільної сумісної власності подружжя з підстав його придбання в якості подарунку у майбутньому на весілля доньки. Всупереч вимогам ст. 719 ЦК України наявність обставин, якими обґрунтовувала відповідач свої заперечення ґрунтуються лише на поясненнях свідків [PERSON] та [PERSON], в той час як представники позивача заперечують факт дарування. Отже, суд приходить до висновку, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки сторони придбали за спільні кошти як подружжя, на протязі тривалого часу користувалися, що ними не спростовувалося. Приймаючи до уваги, що зазначено майно тривалий час знаходиться в користуванні відповідачки, яка отримала телевізор "LG" в якості виграшу, позивач жодного разу в судове засідання не з'явився та не проявив інтересу щодо розподілу зазначеного майна, суд вважає можливим залишити телевізор "LG" та пральну машинку "LG" в користуванні відповідача. Враховуючи, що відповідачем недоведено належними доказами факт отримання у подарунок фритюрницю " Tefal", зазначене майно є також спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що вищезазначене майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя підлягає розподілу між сторонами з урахуванням досягнутої домовленості та принципу рівності часток подружжя, а тому вважає можливим в порядку розподілу спільного майна виділити [PERSON] наступне майно: відеомагнітофон " Samsung" вартістю 100 грн., DVD плеєр "LG" - 330 грн., радіомагнітолу "Daewoo" -50 грн., фотоапарат "Polaroid" -70 грн., шліфувальну машину - 50 грн., , пилосос " Samsung " - 260 грн., набор меблів для кухні (кухонний куток, стіл та два табурети) - 180 грн. , стілець офісний -60 грн., один килим - 200 грн., теплу ковдру (вовняну)- 50 грн., люстру кришталеву - 800 грн., обідній стіл - 180 грн., двоспальне ліжко (полуторне) - 450 грн., а всього на суму - 2780 грн. Виділити [PERSON] фритюрницю " Tefal" вартістю 155 грн., газову піч - 200 грн., тумбочку під телевізор - 225 грн., витяжку кухонну - 120 грн., мікрохвильову піч " Samsung " - 268 грн., телевізор "LG" -270 грн., пральну машинку "LG" -975 грн., телевізор " Samsung " - 260 грн., шафу платтяну - 250 грн., трильяж -150 грн., один килим - 200грн, а всього на суму - 3073грн. При вирішенні питання про розподіл решти майна, зазначеного позивачем у позові, а саме, серванту та одного килима суд приходить до наступного. В ході судового розгляду справи відповідач пояснила, що зазначене майно дійсно було набуте подружжям за час шлюбу, але на час припинення спільного ведення господарства його в наявності вже не було, оскільки сервант був зіпсований, а килим подарований старшої доньки. Представниками позивача не надано суду належних доказів, які підтверджували факт знаходження вказаного майна у відповідача. При цьому, суд приймає до уваги, що сам позивач, який проживав з відповідачем однією сім'єю і дійсно міг підтвердити наявність або відсутність зазначеного майна в квартирі на час припинення спільного ведення господарства на неодноразові виклики до суду не з'явився. Таким чином, суд вважає, що оскільки на час розгляду справи зазначеного майна в наявності не існує, позовні вимоги в цієї частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ч.2 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а також в межах заявлених вимог вартість товарознавчої експертизи в розмірі 1059 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial