Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Заявою від 23 березня 2015 року позивач просить поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділити у власність [PERSON] автомобіль РАФ 2203101 вартістю 20989 грн. 72 коп. і визнати право власності на нього. [PERSON] виділити автомобіль РУТА 22 СПГ, вартістю 229335 грн. 56 коп., меблевий гарнітур "Вікторія" вартістю 4000 грн. 00 коп., диван "Американка" вартістю 1000 грн., кухонний куточок вартістю 600 грн. 00 коп., рушницю МЦ-20 вартістю 1800 грн. і визнати за ним право власності на це майно. Стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за переотриману частку у спільному майні подружжя в сумі 107872 грн. 92 коп., стягнути судові витрати. Мотивуючи вимоги наявністю спору між сторонами з приводу поділу сумісного майна подружжя. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з відповідачем вони одружилися в липні 2003 року, діти народилися в грудні 2003 року та в квітні 2009 року. Після весілля були придбані автомобіль РАФ 2203101, DVD програвач LG, цифровий фотоапарат Samsung, в спальню ліжко, матрац, малютка, рушниця. На спільні гроші купили автобус "Рута 22 СПГ", частину грошей дав її батько, все майно знаходиться на [ADDRESS]. Сторони часто сварилися, позивач йшла з будинку, потім мирилися. В грудні 2010 року позивач пішла від позивача, взяла речі, меблі нікуди було брати, забрала пральну машину. З 2009 позивач вчотирьох жили постійно по [ADDRESS] у великій кімнаті. Пральна машина залишилася у батьків позивача. Виїхала з дітьми в грудні 2010 року, особисті речі та речі дітей забрала, інші речі не забрала, оскільки нікуди було ставити. Автомобіль "Рута" купили в 2010 році в березні-квітні. Сумісні кошти - 100000 грн., гроші позивача при народженні дитини 9000 грн.. Вважає, що порушення її права відбулося коли відповідач забрав автобус "Рута" зі стоянки батька позивача і вона вже його не бачила. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що майно придбано під час шлюбу, проживали разом, вели спільне господарство, тому підлягає поділу в рівних частках. Строк позовної давності не збіг, оскільки про порушення свого права позивач дізналася лише в квітні 2014 року, коли відповідач забрав автобус зі стоянки і припинив трудові відносини з батьком позивача. До цього часу позивач мала доступ до майна і отримувала кошти від використання спільного майна. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що з листопада - грудня 2008 року сумісно не проживали і коли виїжджали з квартири, то всі речі перевезли до батьків позивача. Після народження другої дитини позивач з дітьми проживала на [ADDRESS], у своїх батьків. Чому догляд за дитиною був по [ADDRESS] відповідач не знає, припустив, що це відбувалося коли він був на роботі. На автобус "Рута" грошові кошти дала мати особисто відповідачу, отримавши їх від реалізації своєї квартири. Речі перелічені у позовній заяві дійсно купували у період шлюбу за сумісні кошти, крім автобуса "Рута" і зброї, яку подарували відповідачу. Транспортний засіб "РАФ" та зброя знаходяться у відповідача, де знаходиться інше майна відповідач не знає. Відповідач не визнає висновок експерта [PERSON], оскільки транспортні засоби не працюючі, розібрані і їх вартість у висновку значно завищена. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що між сторонами фактично відбувся розподіл майна в лютому 2010 року, коли звільняли квартиру в якій проживали. Речі, які спільно придбали перевезли до батьків позивача. Сторони проживали окремо з 2008 року. Позивачем пропущений строк позовної давності і з грудня 2010 року, і з часу розірвання шлюбу. Автомобіль "Рута 22 СПГ" придбаний, коли сторони проживали окремо, за особисті кошти матері відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що вона спілкується з позивачкою, доводиться їй кумою, все майно нажите спільно. Коли позивачка йшла від відповідача, нічого не забирала, оскільки нікуди було ставити. З 2005 року по 2010 рік проживали на Богушевича, свідок 3-4 рази в тиждень приходила у гості і бачила все майно. Автомобіль "Рута" куплений за дитячі гроші і ще допомагав батько позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що позивач проживала з 2003 року по грудень 2010 року. Пральну машину забрала позивач в 2011 році, меблі не забирала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що її син - відповідач по справі. Позивач не проживала з відповідачем з 2008 року, в 2009 році свідок сказала звільнити квартиру по вул. Смірнова, щоб купити сину автомобіль. Спільне майно було на вулиці Смірнова, на вулиці Богушевича знаходиться автомобіль РАФ. До 2008 року позивач приходила, ночувала, потім приводила дітей. Позивач проживала з кінця 2008 року у своїх батьків, молодша онука жила у батьків, по вихідних позивач приводила дітей, а сама йшла. В 2005-2006 роках свідок купила квартиру, зробила ремонт і сторони переїхали до квартири, привезли диван, купили Малютку, холодильник купили, меблевий гарнітур, ліжка і матраца не було. Купили рушницю, пральну машину, пилосос. В 2009 році восени вирішили продати квартиру, сторони разом не жили, відповідач захотів займатися бізнесом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, що автомобіль "Рута" був придбаний у лютому 2010 року, за які кошти, свідок не знає. В той час позивач не проживала на [ADDRESS]. [PERSON] передала відповідачу 22000 доларів на купівлю автомобіля "Рута", при цьому були присутні [PERSON] і свідок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сторони проживали разом до кінця 2008 року, все майно було на квартирі і ще автомобіль РАФ. На автомобіль "Рута" гроші давала мати відповідача у присутності свідка. Речі сторін з квартири вивозили в 2009 році, свідок допомагав грузити до автомобіля батька позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що сторони жили спочатку у [PERSON], потім жили на вулиці Смірнова. У свідка на машину попросили 3000 доларів і та дала без розписки, гроші повернули в 2010 році. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013 року і згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с.6). Згідно даних МРЕВ - 2000 та системи «НАІС ДДАІ» [PERSON] є власником автомобілів РАФ 2203101 «Латвия» та автомобіля РУТА 22 СПГ (а.с.7). Згідно накладної № 104 від 24 лютого 2010 року [PERSON] придбав у ВАТ «Часовоярський ремонтний завод» автобус загального призначення «Рута» 22 за 137140,00 грн. (а.с.36). Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 019А_2004 від 26.07.2004 року [PERSON] придбав у комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська міська лікарня № 2» автобус РАФ - 22031 (а.с.40) . Згідно висновку експерта судової авто товарознавчої експертизи № 40 від 6 березня 2015 року середня ринкова вартість колісного транспортного засобу - пасажирського автобусу «РУТА - 22СПГ», державний реєстраційний № [NUMBER], станом цін на 27.05.2011 року складає 131491,65 грн., середня ринкова вартість колісного транспортного засобу - пасажирського автобусу «РАФ - 2203101 «Латвія», державний реєстраційний [NUMBER], станом цін на 27.05.2011 року, складає 12411,29 грн., середня ринкова вартість колісного транспортного засобу - пасажирського автобусу «Рута - 22 СПГ», держаний реєстраційний № [NUMBER], станом цін на дату проведення огляду - 25.02.2015 року складає 280907,52 грн., середня ринкова вартість колісного транспортного засобу - пасажирського автобусу «РАФ - 2203101 «Латвія», державний реєстраційний [NUMBER], станом цін на дату проведення огляду - 25.02.2015 року складає 25709,80 грн. Згідно звіту про незалежну оцінку автобусу РУТА 22 СПГ суб'єкта оціночної діяльності ФОП «Дубик Олег Олександрович» від 19.01.2015 року ринкова вартість автобуса РУТА 22 СПГ на дату оцінки становить 52765 грн. (а.с.20-28, том 2). Згідно звіту про незалежну оцінку автомобіля РАФ 2203101 «Латвія» суб'єкта оціночної діяльності ФОП «Дубик Олег Олександрович» від 19.01.2015 року ринкова вартість автомобіля РАФ 2203101 «Латвія» на дату оцінки становить 1605 грн. (а.с.42-50, том 2). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 69 СК України, розмір часток визначає ст. 70 СК України, а способи та порядок поділу майна визначає ст. 71 СК України. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" надано роз'яснення, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. 24. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Оскільки відповідачем не надано доказів, що рушниця МЦ-20, вартістю 1800 грн. була йому подарована або являється його особистою приватною власністю, тому дане майно не виключається судом із об'єктів права спільної сумісної власності. Сторонами не оспорюється, що в період шлюбу сторонами набуто у власність меблевий гарнітур "Вікторія", диван "Американка", кухонний куточок "Затишок", рушницю МЦ-20, відповідачем не оспорена вартість даного майна визначена позивачем, тому дане майно згідно ст. ст. 69, 70, 71 СК України ділиться між сторонами в натурі. За [PERSON] визнається право власності і виділяється меблевий гарнітур "Вікторія", вартістю 4000 грн., за [PERSON] визнається право власності і виділяється диван "Американка", вартістю 1000 грн., кухонний куточок "Затишок", вартістю 600 грн., рушницю МЦ-20, вартістю 1800 грн.. В зв'язку з незначним відхиленням від рівності часток в сумі 300 грн., дана сума стягується з [PERSON] на користь [PERSON]. Враховуючи, що транспортний засіб - пасажирський автобус "РУТА - 22 СПГ, білого кольору, ідентифікаційний номер шасі (VІN) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року випуску, придбаний [PERSON] згідно Договору поставки № 104 від 24 лютого 2010 року ( том 1 а. с. 37-38) у порядку встановленому ст. 215 ЦК України даний договір не визнаний недійсним, суду не надані належні та допустимі докази окремого проживання сторін і припинення шлюбних відносин, тому суд не виключає дане майно з об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Посилання відповідача на окреме проживання сторін з 2008 року спростовується народженням дитини [PERSON] [INFO], актом обстеження сім'ї для перевірки цільового використання допомоги при народження дитини по [ADDRESS] в м. Чернігові ( том 1 а. с. 48) та даними адміністрації Дитячої поліклініки № 1 Чернігівської міської ради ( том 1 а. с. 106) про первинний патронаж [PERSON] по [ADDRESS] і надання медичної допомоги до листопада 2010 року. Дані докази узгоджуються між собою і є незалежними від пояснень сторін та родинних відносин. Відповідно до вимог ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України суду не надано належних та допустимих доказів, що грошові кошти сплачені згідно умов Договору поставки № 104 від 24 лютого 2010 року були особистою приватною власністю [PERSON]. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" надано роз'яснення, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки сторони не досягли домовленості про поділ майна, яке є неподільним, а саме транспортний засіб пасажирський автобус "РУТА - 22 СПГ, білого кольору, ідентифікаційний номер шасі (VІN) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року випуску та пасажирський мікроавтобус "РАФ 2203101 "Латвія", бежевого кольору, номер шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], 1991 року випуску, вартість їх є значно відмінною для виділення одного майна одній із сторін, жодна із сторін не внесла грошову суми на депозитний рахунок суду згідно вимог ч.5 ст. 71 СК України, тому суд визнає ідеальні частки подружжя в спільному сумісному майні без реального поділу і залишає майно транспортні засоби: пасажирський автобус "РУТА - 22 СПГ, білого кольору, ідентифікаційний номер шасі (VІN) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року випуску та пасажирський мікроавтобус "РАФ 2203101 "Латвія", бежевого кольору, номер шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], 1991 року випуску, у спільній частковій власності із визначенням часток по 1/2. Судом не застосовуються наслідки визначені ч. 4 ст. 267 ЦК України, а саме застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначені ст. 257 ЦК України, ст. 72 СК України, оскільки позивачем зазначено, що про порушення свого права вона дізналася в квітні 2014 року, коли транспортний засіб "РУТА" - 22 СПГ був забраний зі стоянки і вона саме з цього часу не мала до нього доступу. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що сторони здійснили поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності згідно ст. 69 СК України або про обізнаність позивача до квітня 2014 року про порушення її права власності. Розірвання шлюбу і окреме проживання сторін, ні є доказом порушення права власності позивача на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Посилання представника відповідача, що між сторонами фактично відбувся поділ спільної сумісної власності подружжя під час переїзду з квартири, у вигляді передачі позивачу речей і залишення відповідачу транспортного засобу "РАФ 2203101 "Латвія" є помилковим, оскільки між сторонами визначився порядок користування майном, що передбачено ст. 66 СК України. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позову в сумі 832 грн. 80 коп.. Судові витрати складаються з суми судового збору - 243 грн. 60 коп., оскільки це є мінімальний розмір визначений для розгляду спорів майнового характеру та 589 грн. 20 коп. витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз.

Outcome: partial