Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

12.10.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом після смерті мачухи [PERSON], на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та право власності на земельну ділянку площею 0,107 га, для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті, 13.12.2017 року позивач [PERSON] подала змінену позовну заяву до територіальної громади в особі Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа [PERSON], з наступними вимогами: встановити факт проживання [PERSON], [INFO], із [PERSON], [INFO], однією сім'єю понад п'яти років (з 2008 року по час відкриття спадщини [INFO] року); визнати за [PERSON] право власності, в порядку спадкування за законом після смерті мачухи [PERSON], на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності, в порядку спадкування за законом після смерті мачухи [PERSON], на земельну ділянку площею 0,107 га, для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона народилася [INFO] в сім'ї [PERSON] та [PERSON] Прізвище [PERSON] змінила на прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] Навесні 1953 року померла її мати [PERSON] Влітку 1953 року батько почав проживати без реєстрації шлюбу з [PERSON], яка замінила їй та братові [PERSON] матір та виростила їх - малих дітей в материнській любові. 29.03.1967, після 14 років цивільного шлюбу, батько зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] помер її батько [PERSON] [PERSON] пережила свого чоловіка на 23 роки. Весь цей час у неї (позивачки) та її брата були дуже теплі родині стосунки з мачухою, вони не відчували того факту, що вона не їхня рідна мати, називали її мамою, любили її, а їхні діти ставилися до неї як онуки. [PERSON] постійно мешкала в їхніх сім'ях (позивачки та третьої особи), оскільки мала незадовільне здоров'я та потребувала їхньої допомоги. У 2008 році [PERSON] остаточно оселилась в м. Харкові в її (позивачки) квартирі та до моменту своєї смерті мешкала з нею однією сім'єю. [PERSON] померла у віці 90 років, останні 3 роки була прикута до ліжка в зв'язку з переломом шийки стегна. Перед цим в 2009 році вона перенесла мікроінсульт і тому вісім останніх років не могла за собою доглядати. [INFO] померла [PERSON] На момент смерті її спадкоємців першої черги не залишилося: батьки та чоловік померли раніше, своїх дітей вона не мала, залишися тільки вона (позивачка) та її брат (третя особа). Вона прийняла спадщину від [PERSON], оскільки вона постійно проживала з нею однією сім'єю дев'ять років до її смерті. На час смерті [PERSON] була власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та власницею земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Однак, оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не має можливості, бо встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини можливо тільки в судовому порядку. Також, втрачені оригінали документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, поновити документи немає можливості, оскільки власник помер. Вважала, що цивільне право власності її мачухи на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, перейшло до неї в порядку спадкування за законом. Тому вона звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 21.11.2017 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено судовий розгляд на 13.12.2017. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.12.2017 прийнято до розгляду змінену позовну заяву [PERSON], а також задоволено клопотання про витребування від нотаріальної контори відомостей щодо спадкоємців [PERSON] 09.02.2018 представник відповідача Комсомольський селищний голова Діхтяр Д. М. подав до суду заперечення на уточнену позовну заяву, мотивоване тим, що на думку представника відповідача позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в обґрунтування позову. Судовий розгляд просив провести за відсутністю представника відповідача. 12.02.2018 представник позивача адвокат [PERSON] звернулася з письмовим клопотанням, у якому просила витребувати: від приватного нотаріуса Зміївського нотаріального округу Харківської області Трубнікової В. В. інформацію щодо прийняття спадщини спадкоємцями [PERSON], яка померла [INFO]; від Комсомольської селищної ради інформацію про склад осіб, зареєстрованих разом з [PERSON] Х за адресою: [ADDRESS], на час її смерті [INFO]. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 12.02.2018 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Зміївського нотаріального округу Харківської області Трубнікової В. В. відомості про те, чи звертався будь-хто до нотаріальної контори з заявою про прийняття або відмову від спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та від Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області відомості про осіб, які були зареєстровані та фактично проживали разом з [PERSON], яка померла [INFO], на час її смерті, за адресою: [ADDRESS]. 20.03.2018 судовий розгляд було відкладено до 21.05.2018. 07.05.2018 від представника відповідача Комсомольського селищного голови Діхтяря Д. М. надійшла заява, в якій він просив розглянути справи за відсутністю представника відповідача, з урахуванням доводів раніше поданого заперечення проти позову. Під час розгляду справи позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяви, просили задовольнити позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні у повному обсязі підтвердив обставини, викладені його сестрою (позивачкою) у заяві, просив позов задовольнити. Відсутні передбачені ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення судового розгляду з причини нез'явлення представника відповідача територіальної громади Комсомольської селищної ради Харківської області, що дало суду підстави для судового розгляду справи по суті за відсутності представника територіальної громади. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року) (далі ЦПК України) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірними є: факт спільного проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини; право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області 03 січня 1995 року, реєстр №1-24 та технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, та на земельну ділянку площею 0,107 га, для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області 13 квітня 1998 року. (а. с. 10-14, 26). За даними висновків ПП "Агентство оцінки майна та землі" від 12.10.2017 року, величина вартості спірного житлового будинку складає 100375,00 грн, земельної ділянки - 50022,00 грн. (а. с. 37, 38). Даними свідоцтв про укладення шлюбу Серія [NUMBER] та про народження Серія [NUMBER], копії яких надані позивачем [PERSON], підтверджується, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 5, 6, 31). За даними свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] [PERSON] одружився з [PERSON] 29 березня 1967 року (а. с. 7). [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років, що підтверджується даними свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого [INFO] Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області (а. с. 8). [PERSON] померла [INFO] в м. Харкові у віці 90 років, причина смерті - хронічна недостатність мозкового кровообігу, що підтверджується даними свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого [INFO] Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, та довідки про причину смерті №130 (а. с. 9, 36). З листа Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №518/02-19 від 16.02.2018, наданого на виконання ухвали суду про витребування інформації, вбачається, що серед картотек, отриманих від підприємств, установ і організацій, що забезпечували ведення цих картотек до 04.04.2016 відсутні дані щодо зареєстрованих осіб по селищу Благодатному, а саме: за адресою: [ADDRESS], оскільки відомості ведуться за будинковими книгами. (а. с. 63). За даними домової книги для прописки громадян, які мешкають в будинку [ADDRESS], [PERSON] була зареєстрована в будинку [ADDRESS]. (а. с. 27-29). Водночас, позивачкою надано письмові докази на підтвердження факту, що [PERSON] проживала разом з нею у належній їй квартирі. Так, згідно акту обстеження від 25.10.2017, складеного начальником ЖКС ділянки №52 Немишлянського району м. Харкова, в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що в квартирі [ADDRESS] та належить [PERSON], з 2008 року по [INFO] (день смерті), проживала [PERSON] [PERSON] проживала однією сім'єю зі своєю мачухою [PERSON], вони вели сумісне господарство та сумісний бюджет, мали дуже теплі родинні стосунки. [PERSON] в силу хвороби та похилого віку не мала можливості обходитися без сторонньої допомоги, а [PERSON] повністю опікувалась старенькою мачухою, надавала необхідну фізичну та матеріальну допомогу. Після смерті [PERSON] [PERSON] взяла на себе витрати та заходи по її похованню (а. с. 39). З листа головного лікаря КЗОЗ "Харківська міська поліклініка №3" Хижняк Л. Л. №806 від 25.10.2017 вбачається, що [PERSON], 1926 року народження, яка мешкала за адресою: [ADDRESS], знаходилась під наглядом лікарів поліклініки з 10.01.2012 з приводу: дисциркуляторної енцефалопатії 2 ст. змішаного генезу, з лівостороннім геміпарезом, моторною афазією. Стан після перенесеного ішемічного інсульту (25.01.2009) в басейні правої середньо мозкової артерії, ІХС атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби 3 ст., ризик високий, СН2б, закритий перелом шийки лівої стегнової кістки (28.08.2013), атеросклерозу судин нижніх кінцівок, ДОА обох колінних суглобів НФС 3 ст. цукрового діабету 2 тип., середньої тяжкості, стадії субкомпенсації. Знаходилась під наглядом лікарів: хірурга, травматолога, невролога. Хвора була не транспортабельна, обслуговувати себе була не спроможна, потребувала стороннього догляду (а. с. 40). 05.09.2012 [PERSON] видала нотаріально посвідчені довіреності, якими уповноважила [PERSON] одержувати належну їй пенсію зі всіма видами доплат та компенсацій у будь-яких відділеннях ПАТ "Мегабанк" в місці Харкові, а також бути її представником в будь-яких відділеннях ПАТ "Мегабанк" міста Харкова з питання переоформлення та одержання перевипущеної пенсійної банківської карти на її ім'я, бути її представником у державних. громадських, господарських, кооперативних, приватних та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в органах влади та місцевого самоврядування, у тому числі у відділеннях АТ "Ощадбанк" з питань актуалізації даних по належному їй компенсаційному рахунку, оформлення та розпорядження карткових рахунком та пін конвертом, з правом отримання відривного талону до заяви-доручення вкладника (а. с. 34, 35). З листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області №41/01-16 від 13.01.2018 вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався (а. с. 51). Водночас, приватний нотаріус Зміївського нотаріального округу Харківської області Трубнікова В. В. у листі №68/01-16 від 14.02.2018 повідомила, що 13 вересня 2017 року за заявою про прийняття спадщини [PERSON] була заведена спадкова справа №96/2017 після померлої [INFO] [PERSON], 1926 року народження, яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 13 вересня 2017 року від [PERSON] було прийнято заяву про відмову від прийняття спадщини. Крім вищезазначених громадян по спадковій справі після померлої [PERSON] станом 14 лютого 2018 року ніхто не звертався (а. с. 60). Факт заведення після смерті [PERSON] спадкової справи приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В. В. підтверджується даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49075301 від 13.09.2017 (а. с. 30). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У відповідністю з ч. ч. 2, 4 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Оскільки від встановлення факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем залежить вирішення спору про спадщину, позивачка мала підстави для звернення з вимогою про становлення вказаного факту у порядку позовного провадження. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, дають взаємні права та обов'язки. На підставі зазначених вище наданих позивачем [PERSON] письмових доказів судом достовірно встановлено, що [PERSON] проживала однією сім'єю не менш як п'ять років із мачухою [PERSON] на час її смерті [INFO]. Оскільки встановлення цього факту має юридичне значення для позивачки, а підтвердити його іншим шляхом вона не має можливості, вимога позову про встановлення цього факту є обґрунтованою. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності з 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачем [PERSON] надано докази, якими підтверджується, що після померлої [INFO] [PERSON] вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час її смерті, а також подала відповідну заяву до нотаріальної контори. Разом з тим, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки їй належить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу її смерті, а також позивачка не має оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених в обґрунтування позову, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про його задоволення. Оскільки позивачка не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved