Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

19.01.2017 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номера, від 09.02.2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 18941,52 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення 28.02.2019 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця, відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами, Тарифами і складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 31 день, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил банк має право проводити договірне списання з відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредит в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зваж невиконаних зобов'язань перед банком. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з цим станом на 18.12.2016 року має заборгованість 23181,24 грн., яка складається з наступного:17630,11 грн. - заборгованість за кредитом; 2052,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2826 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 673,12 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що визнає позов частково в сумі 8899 грн., тому що він отримав за кредитним договором укладеним у 2008 році, грошову суму, котру на протязі строку визначеного угодою, вже виплатив повністю. Але при виконанні вимог договору у нього виникла просрочка, на яку і були нараховані штрафні санкції. Взагалі він використав 33840,34 грн., а виплатив банку 59904,43 грн., залишок становить 26064,11 грн., яку він погасив частково. Непогашеною залишилася сума по його розрахункам 8899 грн., яку він і визнає, а не 23181,24 грн., заявлена банком. Крім того зазначив, що між ним та банком був укладений кредитний договір по якому на момент підписання генеральної угоди була заборгованість 20441,54 грн. і для реструктуризації боргу, була підписана генеральна угода, але ніяких грошей на руки він не отримував від банка і нічого не витрачав. Заслухавши відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номера від 09.02.2016 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 18941,52 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-30). Станом на 18.12.2016 року [PERSON] має заборгованість 23181,24 грн., яка складається з наступного:17630,11 грн. - заборгованість за кредитом; 2052,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2826 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 673,12 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що підтверджується розрахунком наданим позивачем (а.с. 4). За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору'. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання. Оскільки позичальник [PERSON], не виконував умови угоди, то виходячи з вищевикладеного заборгованість по генеральній угоді № б/н від 09.02.2016 року підлягає стягненню в розмірі 23181 гривень 24 копійок. Не заслуговують на увагу заперечення відповідача про погашення ним кредиту, отриманого в 2008 році, оскільки предметом спору є Генеральна угода від 09.02.2016 року, яка є чинною на момент ухвалення рушення. Не виконання зобовязання по якій підтвердив в судовому засіданні відповідач. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до положення пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп. Оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи то не підлягає стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", 1600 гривень 00 копійок - судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved