Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

17.02.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Говоров Павло Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 24 грудня 2019 року вона не змогла отримати свою пенсію за листопад 2019 року через блокування банком АТ «Ощадбанк» її платіжної картки. СМС повідомленням банку їй було повідомлено, що на її рахунок накладено арешт. В той же день вона звернулась до обслуговуючого банку АТ «Ощадбанк» та Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, де з`ясувала, що картка заблокована згідно Постанови Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича щодо стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами"ЄДРПОУ 35017877, якому Товариством з обмеженою відповідальністю" ФК "Європейська агенція з повернення боргів", код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20І82407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю" Фінансова компанія "Бізнесфінанс", код ЄДРПОУ 35084758, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року, якому в свою чергу ПАТ "Платинум Банк", код ЄДРПОУ 33308489, на підставі Договору відступлення права вимоги № 20140730-Г від 30.07.2014 року, відступлено право вимоги за договором № 1060/2879CLBPS від 16.11.2012 року, укладеного між ПАТ"Платинум Банк" та [PERSON] , кошти в сумі 16973,56 грн. та виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 16973,56 гривні (UAH). Листом від 22.11.2019 року за №№ 15881 та 15875 вона отримала від Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича Постанову від 22.11.2019 року за номером 60693988 щодо накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках АТ «Ощадбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», КБ «ПриватБанк», АТ «Укргазбанк» та АТ «Альфа-Банк» для примусового стягнення 18892 грн.70коп. Копію виконавчого напису Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича щодо стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами»зазначених вище сум та жодних вимог від стягувача вона не отримувала. З накладеним арештом на її банківський рахунок на підставі Постанови Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича від 22.11.2019 року згідно виконачих написів приватно-го нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича вона не погоджується та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за № 8202 від 27.09.2019 року виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, оскільки нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, однак, кредитний договір за яким стягується заборгованість укладено від у 2012 році, а виконавчий напис вчинено в 2019 році, тобто через 7 років з часу укладення договору. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 27 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №8202 від 27 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 16973,56 грн. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2019 року, серії ВП № 60693988, приватний виконавець Говоров П.В. на підставі виконавчого напису за № 8202, виданого 27.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, відкрив виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису та постановив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», якому ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі Договору Факторингу № 20і82407-1/2 від 24.07.2018, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу від 17.06.2015 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», на підставі Договору відступлення права вимоги від 30.07.2014 року відступлено право вимоги за Договором № 1060/2879CLBPS від 16.11.2012 року, укладений між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] кошти в сумі 16973 грн. 56 коп. (а.с. 10). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 цього ж Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З виконавчого напису від 27.09.2019 року вбачається, що задоволено вимоги ТОВ "Фінансова компанія управління активами" за кредитним договором № 1060/2879CLBPS, який укладено 16 листопада 2012 року. Як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитного договору закінчився 15 листопада 2015 року. За таких обставин право вимоги у банку виникло 15 листопада 2015 року, відповідно, виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений не пізніше 15 листопада 2018 року, однак спірний виконавчий напис вчинено 27 вересня 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку, що не було враховано приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису. Відповідно до рішенням Першого сенату Конституційного Суду України від 01 липня 2020 року у справі № 3-239/2019(5444/19) Конституційний Суд України вважає, що положення частини першої статті 88 Закону, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності. Отже, суд враховує, що за наданих суду доказів, з дня виникнення права вимоги до позивача за кредитним договором № 1060/2879CLBPS від 16 листопада 2012 року, минуло більше трьох років. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затвердженийНаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. 3.2 Глави 16 цього Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Також відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З позову вбачається, що позивач категорично заперечує, що взагалі укладала які-небудь договори із ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а стороною відповідача не було надано доказів на підтвердження протилежного. Такі обставини, на переконання суду, свідчать про очевидну спірність суми стягнутої заборгованості. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відомості щодо безспірності заборгованості по кредитному договору № 1060/2879CLBPS від 16 листопада 2012 року відсутні, доказів протилежного судом не встановлено, то суд вважає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, у зв`язку з чим норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів дотримано не було. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та поза межами трьохрічного строку, суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса потрібно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved