Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

22 травня 2017 року головний лікар Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], який народився 26.06.1955 року, до КЗ «Херсонська психіатрична лікарня» ХОР у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначив, що [PERSON] був госпіталізований 17.05.2017 року до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР, оскільки страждає на параноїдну шизофренію з безперервно прогредієнтним перебігом захворювання, стан загострення, галюцинаторно-маячний синдром. Лікар-психіатр пояснив, що психічний стан [PERSON] нестійкий, він страждає на параноїдну шизофренію з безперервно прогредієнтним перебігом захворювання, стан загострення, галюцинаторно-маячний синдром. Під час попереднього огляду встановлено, що хворий був збуджений, некритичний до хворобливого стану, мислення хворого розірване, паралогічне. Особа, відносно якої вирішується питання про госпіталізацію, [PERSON], в судовому засіданні свою позицію щодо питання, яке є предметом розгляду не висловив. Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку як обґрунтовану, не заперечувала проти її задоволення. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, в матеріалах справи мається від нього заява про розгляд справи без його участі. Суд, заслухав пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, прокурора, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. З матеріалів справи та оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що рішенням Новокаховським міським судом Херсонської області від 18 серпня 2010 року визнано недієздатним[PERSON], [INFO], та встановлено над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON], [INFO]. Згідно заяви від 17.05.2017 року [PERSON] просить госпіталізувати [PERSON], який приходиться йому братом, вказує, що він останні тижні не спить, будить вночі його та дружину. Розмовляє сам до себе, вдає, що він лікар, психолог, який пропонує перехожим пролікуватися у нього. Може по декілька годин стояти під дощем. Перестав митися, одягає лише брудний одяг та останні дні відмовляється від прийому їжі. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради №3288 від 22.05.2017 року [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію з безперервно прогредієнтним перебігом захворювання, стан загострення, галюцинаторно-маячний синдром. Оскільки він внаслідок наявності постійних слухових обманів, маячних ідей переслідування, отруєння хворий не вживає ліків, не дотримується елементарних правил санітарної гігієни, не вживає вдома їжу. Потребує лікування у стаціонарних умовах Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради. Суд вважає, що самі по собі факти емоційної нестабільності [PERSON] не можуть слугувати беззаперечною підставою того, що особа потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку. Проте висновок лікарів-психіатрів містить певні посилання, які дають підстави\~вважати, що\~у [PERSON] наявний розлад тяжкий психічного стану і стан його здоровя вимагає невідкладної стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Крім того, в сенсі позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії» № 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись протягом періоду госпіталізації, - суд приходить до висновку, що комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР, було встановлено у [PERSON] такий вид тяжкого психічного розладу здоровя, який свідчить про те, що він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. Зазначене є підставою для надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved