Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Представник позивача адвокат - Павлюк І.А. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на користь [PERSON] 36979,36 грн., а також витрати на оплату судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08 серпня 2018 року Державною фіскальною службою України було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 3956/20500/18. Даною постановою позивача було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України. Зокрема встановлено, що 19 лютого 2018 року посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/012232, де декларантом (митним брокером) ПП «Логістикброк», м. Луцьк, вул. Карбишева, 2, є громадянин [PERSON] , проведено митне оформлення товару «легковий автомобіль, який призначений для перевезення людей, марки: «RENAULT», модель: MEGANE, номер кузова: [NUMBER] . Даний автомобіль був у використанні та відповідно до рахунку-фактури (KAUFVERTRAG) від 23.01.2018 року слідував з компанії «Toyota Service», 27432, Оегеl-an der В71/74 Autohaus Holsten GmBH в адресу фізичної особи - громадянки [PERSON] за ціною 1300 Євро. За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 55 508,38 грн. було сплачено митних платежів на загальну суму 23 837,65 грн. 05 липня 2018 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 27.06.2018 року надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення даного автомобіля за експортною митною декларацією MRN №18LTRK1000EK03BDF9 та рахунком-фактурою (PAZUMA-SASKAITА) серії TSN №2444 від 15.02.2018 року щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу. За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що автомобіль марки «RENAULT», модель: MEGANЕ, номер кузова: [NUMBER] був проданий компанією UAB «T&S MOBILE" Kauno, 151, 68228, Marijampole, LT громадянці України [PERSON] за ціною 3800 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 19.02.2018 року, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/012232 склало суму 127 837,49 грн. Отже, за митне оформлення товару потрібно було сплатити митні платежі на суму 46 982,96 грн., тобто різниця між платежами які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 23145,31 грн. Вказану постанову в справі про порушення митних правил № 3956/20500/18 від 08.08.2018 року було оскаржено. 23 квітня 2019 року Любомльський районний суд Волинської області постановив рішення яким, постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС від 08.08.2018 року в справі про порушення митних правил №3956/20500/18 про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 69435,93 гривень, визнано протиправною і скасовано. Провадження в справі про порушення митних правил № 3956/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. Вказана постанова 05 червня 2019 року набрала законної сили. В подальшому за результатами документальної невиїзної перевірки [PERSON] , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахувань та сплати митних платежів при переміщенні легкового автомобіля, що був у використанні через митний кордон України за митною декларацією від 19 лютого 2018 року № UA205090/2018/012232, Головним управлінням ДФС у Харківській області було складено акт від 11.01.2019 року № 84/20-40-13-05-08/2042100846 яким встановлено порушення: п.3 ч. 2 ст. 53, ст. 278, п. 1 ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 293, ч. 1 ст. 295, п. 1 ст. 368 Митного кодексу України, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 7232,91 грн.; п. 187.8 ст. 187, п. 190.1. ст.. 190 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 15 912,40 грн. Підставою встановлення вищезазначених порушень було те, що Волинською митницею ДФС листом від 19.07.2018 року №1864/7/03-70-20-05 (вх. ГУ ДФС у Харківській області від 24.07.2018 №24092/7) надано копію рахунка-фактури від 15.02.2018 виписаного UAB «T&S MOBILE" (Kauno, gl 51, 68228, Marijampole, LT, № LT165834395), Литва громадянці [PERSON] щодо придбання автомобіля RENAULT MEGANE, кузов [NUMBER] на суму 3800 євро. 05 лютого 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області було винесено наступні податкові повідомлення - рішення щодо [PERSON] , а саме: податкове повідомлення - рішення форми «Р» № 0001321305, яке винесене згідно з підпунктом 54.3.3, пункту 54.3, ст. 54 Податкового кодексу України та п.3 ч.2 ст. 53, ст. 278, п.1 ч.1 ст. 279, ч.1 ст. 293, ч.1 ст. 295, п.1 ст. 368 Митного кодексу України на загальну суму 9041,14 грн.; 7232,91 грн. - податкове зобов`язання, 1808,23 грн. - штрафні санкції, а також податкове повідомлення - рішення форми «Р» № 0001311305, яке винесене згідно з підпунктом 54.3.3, пункту 54.3, ст. 54 Податкового кодексу України та п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України на загальну суму 19890 гривень: 15 912,40 грн. - податкове зобов`язання, 3 978,10 грн. - штрафні санкції. 14 лютого 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шевчуком Т.В. було видано довіреність, якою позивач уповноважила відповідача купити за кордоном на її ім`я автомобіль будь-якої марки та моделі, будь-якого року випуску, за будь-яку ціну та на умовах на його власний розсуд та перегнати (транспортувати) його на територію України, представляти її інтереси у регіональній митниці при оформленні документів на ввезений на територію України автомобіль, а також у відповідних сервісних центрах МВС України щодо реєстрації автомобіля на її ім`я. Представник позивача вказує, що станом на момент купівлі-продажу транспортного засобу (рахунок-фактура (KAUFVERTRAG) від 23.01.2018 року) жодних доручень на придбання не існувало. Зважаючи на це, саме з 14 лютого 2018 року уповноважила [PERSON] на придбання даного транспортного засобу, який був придбаний у компанії UAB «T&S MOBILE", Kauno, 151, 68228, Marijampole, LT, за ціною 3 800 Євро. Тому саме дана ціна мала бути вказана при розмитненні автомобіля. Отже, купуючи транспортний засіб 23 січня 2018 року за ціною 1300 Євро [PERSON] діяв без довіреності, а отже він повинен був передати для [PERSON] звіт про свої дії, як це передбачено ст. 1159 ЦК України. Транспортний засіб було передано, однак, жодного документа про те, яким чином він розмитнювався передано не було. Було надано лише технічний паспорт на даний автомобіль. Тому відповідачем не було вжито усіх залежних від нього заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків в результаті придбання транспортного засобу. Натомість, в результаті цього позивач понесла збитки, так як у неї виникли податкові зобов`язання та штрафні санкції. На вимогу позивача від 03 березня 2020 року Відповідач жодним чином не відреагував, а тому виникла необхідність звертатись з даним позовом до суду. Від відповідача до початку розгляду справи надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки в день купівлі транспортного засобу 23 січня 2018 року він не перебував у місці купівлі-продажу і взагалі не виїжджав до Литовської республіки, що підтверджується копією його закордонного паспорту. У представлених позивачем документах на придбання автомобіля немає його прізвища чи його підпису. Відповідно до акту Головного Управління ДФС України у Харківській області від 11 січня 2019 року "про результати документальної виїзної позапланової перевірки громадянки [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні легкового автомобіля, що був у використанні "Renault Megane" через митний кордон України за митною декларацією від 19 лютого 2018 року №UA205090/2018/012232", відповідач виступав отримувачем вже придбаного транспортного засобу. Натомість відповідно до службової записки головного державного інспектора Томчука A.A., адресованої Т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джизі Д.В. вбачається, що [PERSON] через декларанта (митного брокера) ПП «Логістикброк», громадянина [PERSON] під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів. Зазначене також відповідає решті документам, зокрема: вантажній митній декларації (форма МД-2), де в графі "підпис/прізвище декларанта/представника" значиться [PERSON] . Вважає, що представлені позивачем документи спростовують причетність відповідача до придбання 23 січня 2018 року в іноземній державі вказаного автомобіля, а не доводять її. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із підстав, викладених у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що не розуміє взагалі, чому до нього було пред`явлено даний позов. Автомобіль позивачу він не купував і у Литовській республіці на момент його купівлі не перебував. Хто купував автомобіль у Литовській фірмі та укладав угоду з митним брокером йому не відомо, він виступав лише його отримувачем для переміщення через кордон, і ввозив на територію України автомобіль на своє ім`я. На момент укладання рахунку фактури від 23 січня 2018 року жодного доручення на його ім`я від позивача на той момент він не мав і жодних дій не вчиняв. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 14 лютого 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області було посвідчено довіреність, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] купити за кордоном на її ім`я автомобіль будь-якої марки та моделі, будь-якого року випуску, за будь-яку ціну та на умовах на його власний розсуд та перегнати (транспортувати) його на територію України, а також представляти її інтереси у регіональній митниці при оформленні документів на ввезений на територію України автомобіль, а також у відповідних сервісних центрах МВС України щодо реєстрації автомобіля на її ім`я (а.с.33). Відповідно до копії квитанцій від 17 лютого 2018 року та 19 лютого 2018 року за митне оформлення даного транспортного засобу в інтересах [PERSON] було сплачено митних платежів на загальну суму 23840,00 грн. (а.с.15,16). Відповідно до листа за вих. № (20.4/10)3В-357 від 13 квітня 2018 року та додатків до нього, який адресований Департаменту організації протидії митним правопорушенням, митні органи Литовської Республіки просять підтвердити факт ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", номер кузова: [NUMBER] за експортною митною декларацією MRN №18LTKR1000EK03BDF9, рахунком-фактурою (Pazyma-Saskaita) серії TSN №2444 від 15.02.2018 року щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу (а.с.24, 26, 27). Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKR1000EK03BDF9, рахунку-фактури (документа під назвою "Pazyma-Saskaita") серії TSN № 2444 від 15.02.2018 року автомобіль "RENAULT MEGANE" був проданий компанією UAB "T&S MOBILE" громадянці [PERSON] за ціною 3800 Євро (а.с.26, 27). Як вбачається із службової записки головного державного інспектора відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Волинської митниці ДФС Томчука А.А. від 25 липня 2018 року за результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що автомобіль марки "RENAULT", модель "MEGANE", номер кузова: [NUMBER] був проданий компанією UAB "T&S MOBILE", Kauno, 151, 68228, Marijampole, LT громадянці України [PERSON] за ціною 3800 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 19.02.2018 року, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/012232 склало суму 127837,49 грн. При вказаній вартості необхідно було сплатити митних платежів у загальній сумі 46982,96 грн., різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 23145,31 грн. (а.с.44-45). 25 липня 2018 року Державною фіскальною службою України було складено протокол про порушення митних правил №3956/20500/18 відносно [PERSON] за ст.485 МК України (а.с.6-9). За результатами розгляду вказаного протоколу постановою Державної фіскальної службою України від 08 серпня 2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 69435,93 грн. (а.с.3-5). Зазначену постанову позивачем [PERSON] було оскаржено до Любомльського районного суду Волинської області та рішенням суду від 23 квітня 2019 року постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шеліганського Є.С. від 08.08.2018 року в справі про порушення митних правил №3956/20500/18 про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст.485 МК України визнано протиправною і скасовано. Провадження в справі про порушення митних правил № 3956/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2019 року, рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року залишено без змін (а.с.53-55). Згідно акту від 11.01.2019 року № 84/20-40-13-05-08/2042100846 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки громадянки [PERSON] з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахувань та сплати митних платежів при переміщенні легкового автомобіля, що був у використанні через митний кордон України за митною декларацією від 19 лютого 2018 № UA205090/2018/012232 складеного Головним управлінням ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України, за результатами документальної невиїзної перевірки громадянки [PERSON] встановлено порушення: п.3 ч. 2 ст. 53, ст. 278, п. 1 ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 293, ч. 1 ст. 295, п. 1 ст. 368 Митного кодексу України, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 7232,91 грн. та п. 187.8 ст. 187, п. 190.1. ст. 190 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 15 912,40 грн. (а.с.48-52). 05 лютого 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області було винесено наступні податкові повідомлення - рішення щодо [PERSON] , а саме: - податкове повідомлення - рішення форми «Р» № 0001321305, яке винесене згідно з підпунктом 54.3.3, пункту 54.3, ст. 54 Податкового кодексу України та п.3 ч.2 ст. 53, ст. 278, п.1 ч.1 ст. 279, ч.1 ст. 293, ч.1 ст. 295, п.1 ст. 368 Митного кодексу України на загальну суму 11 555,95 грн. та складається з: 7232, 91 грн. - податкового зобов`язання, 1808,23 грн. - штрафних санкцій; 2514,81 пені, а також податкове повідомлення - рішення форми «Р» № 0001311305, яке винесене згідно з підпунктом 54.3.3, пункту 54.3, ст. 54 Податкового кодексу України та п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України на загальну суму 25 423,31 гривень та складається з: 15 912.40 грн. - податкове зобов`язання, 3 978.10 грн. - штрафні санкції; 5532,81 - пені. Відомостей про те, що вказані податкові повідомлення-рішення позивачем оскаржено та скасовано в судовому порядку не надано, підтвердження до матеріалів справи не долучено. Як вбачається із копій квитанцій (на а.с.95-100) позивачем, відповідно до акту перевірки від 11.01.2019 року № 84/20-40-13-05-08/2042100846 було сплачено грошових зобов`язань на загальну суму - 36 979,36 грн. Вказані грошові кошти позивач бажає стягнути з відповідача. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. В позовній заяві позивач вказала, що довіреність у м.Харкові, якою вона уповноважила відповідача на купівлю автомобіля була посвідчена 14 лютого 2018 року, а договір купівлі-продажу транспортного засобу (рахунок фактура) датований 23 січня 2018 року, а отже купуючи автомобіль 23 січня 2018 року, відповідач діяв без довіреності. При розмитненні автомобіля повинна була бути вказана дійсна ціна автомобіля 3800,00 євро, а не 1300,00 євро. З оглянутого в судовому засіданні оригіналу закордонного паспорту відповідача серії [NUMBER] від 22 листопада 2016 року, копію якого відповідачем долучено до матеріалів справи вбачається, що станом на 23 січня 2018 року він не перебував у Литовській Республіці (а.с.163-194). Відповідно до митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/012232, декларантом (митним брокером) ПП "Логістикброк", м.Луцьк, вулиця Карбишева, 2 громадянином [PERSON] проведено митне оформлення товару "легкового автомобіля, який призначений для перевезення людей, марка: "RENAULT", модель "MEGANE", календарний рік виготовлення: 2011, модельний рік виготовлення: 2011, призначення: пасажирський, номер кузова [NUMBER] , тип палива: дизель, об`єм двигуна: 1461 см-3, потужність двигуна: 66 кВт, тип кузова: легковий хетчбек, кількість місць включаючи водія: 5, колір ТЗ: сірий, категорія ТЗ за документами виробника: МІ, колісна формула: 4x2, торговельна марка "RENAULT", виробник: "RENAULT" FR, митна вартість значиться 55508,38 грн. Отже декларантом (митним брокером) виступало ПП "Логістикброк" в особі [PERSON] , а одержувачем значиться відповідач [PERSON] . Особою, відповідальною за фінансове врегулювання є [PERSON] (а.с.10,11). Вказане підтверджується також актом від 11.01.2019 року № 84/20-40-13-05-08/2042100846 "Про результати документальної невиїзної перевірки [PERSON] , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахувань та сплати митних платежів при переміщенні легкового автомобіля, що був у використанні через митний кордон України за митною декларацією від 19 лютого 2018 № UA205090/2018/012232", де також значиться, що [PERSON] виступав отримувачем вказаного автомобіля. А особою відповідальною за фінансове врегулювання є [PERSON] . Відповідно до рахунку-фактури (KAUFVERTRAG) від 23.01.2018р., автомобіль марки «RENAULT», модель: MЕGANE, номер кузова: [NUMBER] , слідував з компанії «Toyota Service», 27432, Oerel-an der B71/74 Autohaus Holsten GmBH в адресу фізичної особи - громадянки [PERSON] в [ADDRESS] , за ціною 1300 Євро. Покупцем автомобіля значиться [PERSON] та навпроти її прізвища наявний її підпис (а.с.12). Волинською митницею ДФС листом від 19.07.2018 року №1864/7/03-70-20-05 (вх. ГУ ДФС у Харківській області від 24.07.2018 року №24092/7) надано копію рахунка-фактури від 15.02.2018 року, виписаного UAB «T&S MOBILE» (Kauno g. 151, 68228 Marijampole, LT, № [NUMBER] ), Литва громадянці [PERSON] щодо придбання автомобіля "RENAULT MEGAN", кузов [NUMBER] на суму 3800 євро. Відповідно до п.1 ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що перемішуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Статтею 266 МКУ визначено обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі. Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, визначено графи МД, які заповнюються Декларантом самостійно. Отже, з моменту прийняття МД до митного оформлення декларант несе юридичну відповідальність за достовірність зазначених у ній відомостей та розміру належних до сплати податків (а.с.55). Таким чином, відповідно до доручення від 14 лютого 2018 року [PERSON] уповноважила [PERSON] на купівлю за кордоном автомобіля, проте останній, відповідно до зазначених вище документів, не має відношення до купівлі вказаного транспортного засобу та до його митного оформлення, а виступав отримувачем придбаного автомобіля. При цьому, в день купівлі автомобіля, тобто 23 січня 2018 року у Литовській Республіці він не перебував. Тоді, як покупцем автомобіля "Рено Меган" відповідно до матеріалів справи була зазначена [PERSON] , а безпосередньо митне оформленням автомобіля за митною декларацією від 19 лютого 2018 № UA205090/2018/012232" від 11.01.2019 року здійснював представник ПП "Логістикброк" Сава М.В., що підтверджується матеріалами справи та не спростовано під час судового розгляду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно до п.8 ст.4 МК України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Відповідно до вимог ч. 1.2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України). Частина 4 ст. 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Частина 1 ст. 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Відповідно до ч.1 ст.265 МК України декларантами мають право виступати: 1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір; 2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені. Відповідно до ч.5 ст.265 МК України декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант. У позовній заяві позивач вказує, що нею в результаті придбання транспортного засобу було понесено збитки, так як у неї виникли податкові зобов`язання та штрафні санкції. Відповідно до ч.1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Оскільки позивач просить стягнути суми податкових зобов`язань та штрафних санкцій, які нею, як платником податків, було сплачено по податкових повідомленнях-рішеннях Державної фіскальної служби, то слід зазначити, що Податковим Законодавством також передбачено можливість відшкодування шкоди, завданої платнику податків, зокрема відповідно до п.21.3 Податкового Кодексу України шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи. За загальним правилом незаконність прийнятих податковим органом рішень вимагає від платника податків вжиття заходів для доведення їх незаконності та недопущення сплати незаконних податкових зобов`язань та штрафних санкцій. Якщо платник податків не оскаржив таке рішення податкового органу, воно набирає чинності відповідно до положень Податкового Кодексу і у платника податків виникне обов`язок щодо сплати незаконних податкових зобов`язань та штрафних санкцій. Отже в даному випадку витрати позивача на даний час не можна віднести до збитків у розумінні положень ЦК України та Податкового кодексу України, оскільки позивачем не було оскаржено рішень податкового органу і вони набрали чинності, після чого нею було сплачено всі необхідні платежі. У випадку, коли позивачем, було б оскаржено рішення податкового органу, то відповідно до п.17.1.11 Податкового Кодексу України у неї виникло б право вимагати повне відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями (бездіяльністю) контролюючих органів (їх посадових осіб), у встановленому законом порядку, проте не за рахунок відповідача [PERSON] . Доводи представника позивача, що купуючи транспортний засіб 23 січня 2018 року за ціною 1300 євро [PERSON] діяв без довіреності, а отже повинен був передати для [PERSON] звіт про свої дії, як це передбачено ст.1159 ЦК України є безпідставними, оскільки, як вже встановлено судом, доказів купівлі вказаного транспортного засобу відповідачем 23.01.2018 року матеріали справи не містять, він виступав одержувачем, а не декларантом, а відповідальною особою за фінансове врегулювання була [PERSON] . Враховуючи, що з моменту прийняття митної декларації до митного оформлення декларант несе юридичну відповідальність за достовірність зазначених у ній відомостей та розміру належних до сплати податків, а декларування автомобіля здійснювалось декларантом (митним брокером) ПП «Логістикброк» [PERSON] , тому на [PERSON] , не може бути покладено відповідальність за достовірність поданих відомостей, оскільки він не виступав декларантом в даному випадку. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: dismissed