Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Київської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про скасування існуючої заборгованості, яка виникла згідно умов Кредитного договору № 332 від 31.10.2005 р. та Договору № 046/03/1 від 06.01.2006 р. про заміну кредитора в зобов»язанні, додаткової угоди № 1 від 19.09.2006 р., додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 р., згідно Довідки № 157645 від 23.02.2012 р., та Довідки про погашення кредиту відповідно до Договору № 046/03/1 від 06.01.2006 р. за період погашення з 31.10.2005 р. по 23.02.2012 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.10.2005 р. між [PERSON] та ПАТ АТ «Приватінвест» був укладений Кредитний договір. 26.01.2006 р. між АТ «Приватінвест», [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі директора Київської філії «Київсіті» був укладений Договір про заміну кредитора в зобов»язанні № 046/03/1, відповідного до умов якого права кредитора ПАТ КБ «Приватінвест» перейшли до ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом відступлення прав вимоги в повному обсязі. Відповідно до умов зазначених договорів, а також Додаткової угоди № 1 від 19.09.2006 р., додаткової угоди № 2 від 05.03.2007 р. позивач отримав кредит в розмірі 287000 у вигляді термінового кредиту зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі 0,16% від суми кредиту щомісяця в період сплати. Термін погашення кредиту відповідно до додаткової угоди № 2 був погоджений до 29.02.2012 р. [PERSON] в обґрунтування свого позову зазначає, що 23.02.2012 р. він, звернувшись до Банку для здійснення останнього платежу, дізнався, що має борг в розмірі 218845,28 гривень, про що була видана відповідна довідка № 157645. Згідно з Довідкою про погашення кредиту за період з 31.10.2005 р. по 23.02.2012 р. він вніс кошти в рахунок погашення кредитних зобов»язань в сумі 429664 гривні, тому будь-який борг перед Банком у нього відсутній. В зв»язку з чим позивач просить суд скасувати існуючу заборгованість. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], який також виступає в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і з врахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] з укладенням від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку» з визначенням ціни продажу у відповідності до правил, встановлених ст.38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з реєстрацією переходу права власності на предмет іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативними актами дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 046/03/1 від 06.01.2006 р. в розмірі 520302,52 гривні, виселення відповідачів з квартири та зняття їх з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] відповідно до укладеного договору № 046/03/1 від 06.01.2006 р. отримав кредит в розмірі 302910,45 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту 29.02.2012 р. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений Договір іпотеки б/н, відповідно до умов якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належала їм на праві власності. Позичальник належним чином не виконав свої зобов»язання за Кредитним договором щодо погашення суми кредиту та сплати нарахованих відсотків, в зв»язку з чим на підставі умов Договору іпотеки Банк набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку» та виселення відповідачів. Також позивач зазначає, що Договором іпотеки була передбачена заборона здійснювати реєстрацію місця проживання в квартирі, що є предметом іпотеки, без згоди Іпотекодержателя, однак Іпотекодавці зазначених умов Договору не дотримались, в зв»язку з чим позивач просить зняти відповідачів з реєстрації на підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. [PERSON], [PERSON] також звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання нікчемними Договору іпотеки від 01.11.2005 р. та Додаткової угоди до Договору іпотеки від 12.09.2006 р., додаткової угоди до Договору іпотеки від 05.03.2007 р., посилаючись на те, що Додаткова угода від 05.03.2007 р. відповідно до якої були внесені зміни до основного Договору іпотеки щодо збільшення обсягу відповідальності [PERSON] та збільшення кредитної лінії до 302910,45, а також пролонговано дію кредитного договору до 29.02.2012 р., була підписана сторонами при наявності реєстрації в квартирі, що є предметом іпотеки, неповнолітніх дітей, без згоди Органу опіки та піклування, що є порушенням Закону України «Про охорону дитинства» і тягне нікчемність укладеного Договору. Зазначені позови були об»єднані судом в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON] та його представник, який також є представником [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали заявлені позову про скасування заборгованості за Кредитним договором та визнання нікчемних Договору іпотеки і Додаткових угод до нього та просили суд їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Проти задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечували, посилаючись на те, що Банк без відповідного інформування Позичальника та Іпотекодавців в порушення вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» змінив розмір процентної ставки за кредитом, збільшивши обсяг відповідальності як позичальника, так і майнових поручителів, а також сприяв виникненню заборгованості. Крім того, представник [PERSON] вважає, що розмір заборгованості не є доведеним належними доказами, оскільки Банк відмовляється надати розрахунок заборгованості, передбачений постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. Також представник [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначив, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки Банком були порушені вимоги Закону України «Про іпотеку» і не надіслано іпотечне повідомлення всім іпотекодавцям, а тому у ПАТ КБ «ПриватБанк» не виникало право на звернення стягнення на предмет іпотеки на момент звернення до суду. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав заявлений позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором та заперечував проти заявленого позову про скасування існуючої заборгованості, вважаючи його необґрунтованим. Також представник Банку заперечував проти задоволення позову [PERSON], [PERSON] про визнання нікчемним Договору іпотеки і Додатків до нього з підстав, заявлених позивачами, посилаючись на те, що неповнолітні діти були зареєстровані в квартирі, яка є предметом іпотеки, після укладання Договору іпотеки і без згоди Іпотекодержателя, що є порушенням умов укладеного Договору і не тягне його нікчемність. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явилась, надавши письмові заперечення з приводу заявленого позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надіславши клопотання про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В ході розгляду справи судом встановлено, що 31.10.2005 р. між ПАТ АБ «Приватінвест» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 332, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит на суму 85000 гривень, зі сплатою Банку 1,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом( 21% річних) і комісії в розмірі 0,16% від суми кредиту щомісяця в період сплати. За даним договором [PERSON] зобов»язався щомісяця надавати Банку кошти в рахунок погашення заборгованості, яка складається з тіла кредиту, відсотків та комісії у сумі не менше 3352 гривні. 06.01.2006 р. між ПАТ КБ «Приватінвест», ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Договір № 046/03/1 про заміну кредитора в зобов»язанні, згідно з умовами якого відбулась заміна кредитора за Кредитним договором № 332 від 31.10.2005 р. шляхом відступлення в повному обсязі прав Кредитора. З моменту підписання даного Договору [PERSON] зобов»язався сплачувати на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» всі платежі, передбачені Кредитним договором в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором від 31.10.2005 р. 19.09.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 332 від 31.10.2005 р. та Договору № 046/03/1 від 06.01.2006 р.. Згідно з п.1.1 зазначеної Додаткової угоди Банк збільшив суму кредиту, яка видавалась Позичальнику до 186000 гривень, а також змінив порядок погашення кредитної заборгованості, визначивши обов»язок Позичальника вносити щомісячний платіж в сумі не менше 8578,45 гривень. Відповідно до Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору № 332 від 31.10.2005 р. та Договору № 046/03/1 від 06.01.2006 р., укладеної між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 05.03.2007 р., Банк зобов»язався надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк по 29.02.2012 р. включно у вигляді термінового кредиту в розмірі 287000 гривень на споживчі потреби та сплату страхових платежів в розмірі 15910,45 гривень, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,75% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і комісії в розмірі 0,16% від суми кредиту щомісяця. Позичальник зобов»язався щомісяця, в період сплати, за який приймається період з 21 по 25 число кожного місяця надавати Банку кошти в сумі не менше 6844,98 гривень для погашення заборгованості за Кредитним договором. В забезпечення виконання умов Кредитного договору № 332 від 31.10.2005 р. між ВАТ АБ «Приватінвест», як Іпотекодержателем, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як Іпотекодавцями, 01.11.2005 р. був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та, зареєстрований в реєстрі за № 3160, відповідно до якого останні передали в іпотеку Банку [ADDRESS] в забезпечення вимог Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 332 (а також всіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору), за умовами якого Позичальник зобов»язався до 30.10.2008 р. повернути Іпотекодержателю кредит в розмірі 85000 гривень, сплатити відсотки за користування ним в розмірі 1,75% щомісяця і комісію в розмірі 0,16% від суми кредиту щомісяця, а також можливу неустойку в розмірі і умовах, передбачених Кредитним договором. 13.01.2006 р. між ВАТ БА «Приватінвест» та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений Договір № 046/03/1 про відступлення прав за Іпотечним договором, згідно з яким АБ «Приватінвест» відступив ПАТ КБ «ПриватБанк» права Іпотекодержателя за Іпотечним договором від 01.11.2005 р., укладеним з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 19.09.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладена Додаткова угода до Договору іпотеки, згідно з п.1.1. якої Іпотекою забезпечуються зобов»язання Позичальника за Кредитним договором № 332 від 31.10.2005 р. щодо повернення суми кредиту в розмірі 186000 гривень, сплати відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,75% на місяць на суму залишку заборгованості і комісії в розмірі 0,16% від суми кредиту щомісяця в період сплати. 05.03.2007 р. між сторонами Договору іпотеки була підписана Додаткова угода, відповідно до якої цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору № 332 від 31.10.2005 р., а також всіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, за яким Позичальник зобов»язаний до 29.02.2012 р. повернути Іпотекодержателю кредит, в розмірі 302910,45 гривень, сплатити відсотки, за користування кредитними коштами в розмірі 1,75% на місяць на суму залишку заборгованості і комісії в розмірі 0,16% від суми кредиту щомісяця в Період сплати, а також сплатити відсотки за користування кредитом при порушенні Позичальником зобов»язань по погашенню кредиту в розмірі 3,96% в місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості по Кредиту, пеню в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочки зобов»язань зі сплати відсотків та комісії. Згідно положень статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Статтею 1048 Цивільного кодексу України визначено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що Банк виконав взяті на себе зобов»язання і видав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 302910,45 гривень, що не оспорювалось в ході судового розгляду. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору при порушенні Позичальником кожного із зобов»язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного Договору, а саме сплати нарахованих відсотків та комісії, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов»язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу. Відповідно до п.5.4 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору № 332 від 31.10.2005 р. при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв»язку з чим Банк змушений буде звернутись до суду, Позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень та 5% від суми позову. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON], починаючи з травня 2007 р. по 26.01.2012 р. порушував взяті на себе зобов»язання, а саме хоча і вносив щомісяця платежі в рахунок погашення заборгованості, однак порушував терміни внесення платежів та здійснював їх у неналежному розмірі. Відповідно до наданого Банком до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 24.01.2014 р. розрахунку, заборгованість Позичаьника за Кредитним договором № 332 від 31.10.2005 р. становить 520302,52 гривні, з яких: заборгованість по тілу кредиту, яка є простроченою - 116079,76 гривень, заборгованість за відсотками (простроченими) - 217885,84 гривні, заборгованість з комісії - 129,86 гривень, заборгованість з пені 161195,65 гривень, штраф (фіксована частина) - 250 гривень, штраф (відсоток від суму заборгованості) 24764,41 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Пунктом 5.2 Іпотечного договору передбачено, зокрема, що іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у разі порушення Позичальником зобов»язань за Кредитним договором, якщо у момент настання строку виконання зобов»язання за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Відповідно до п.5.4 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладених в п.5.5.1. Пунктом 5.5.1 Іпотечного договору визначено право Іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права продажу від свого імені третім особам предмета іпотеки. При вирішенні питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у разі порушення Позичальником своїх зобов»язань щодо повернення суми кредиту суд повинен встановити і зазначити в рішенні суду суму боргу, яка підлягає погашенню за рахунок реалізації предмета іпотеки, з розшифровкою всіх складових заборгованості. Однак, в ході даного судового розгляду Позичальник - [PERSON], оспорює суму боргу, визначену Банком, відповідно до поданого розрахунку, правильність нарахування відсотків за користування Кредитом, вважаючи, що формула нарахування відсотків не відповідає умовам Кредитного договору, а також ставить під сумнів правомірність підвищення Банком в односторонньому порядку розміру відсотків за Кредитним договором з 01.02.2009 р. до 27,4 %. Також [PERSON] та його представник звернув увагу суду, що відповідно до довідки, виданої Банком, про розміру внесених платежів, сума внесених Позичальником коштів в рахунок погашення заборгованості значно перевищує суму отриманого кредиту і нарахованих відсотків, що ставить під сумнів правильність нарахування заборгованості. Оскільки для вирішення зазначених питань необхідні спеціальні знання суд, за клопотанням [PERSON] призначив у даній справі судову економічну експертизу для вирішення питання щодо загальної суми заборгованості за Кредитним договором від 31.10.2005 р., відповідності наданого розрахунку умовам Кредитного договору та відповідності методу нарахування Банком процентів за користування кредитними коштами за Кредитним договором вимогам чинного законодавства та положенням Кредитного договору. Судова економічна експертиза відповідно до ухвали суду від 20.03.2014 р. не була проведена в зв»язку з ненаданням Банком на вимогу експертів документів, у тому числі виписок по особовому рахунку, касових документів,графіку платежів, Положення про кредитування ПАТ КБ «ПриватБанк», без наявності яких проведення експертизи є неможливим. Крім того, з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» на вимогу суду не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості з врахуванням всіх внесених Позичальником платежів, їх розміру. Оскільки між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за Кредитним договором і зазначені обставини не були підтверджені належними у справі доказами, суд позбавлений можливості прийняти законне і обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми боргу за Кредитним договором в зв»язку з неможливістю визначення даної суми боргу на підставі наданих доказів, в зв»язку з чим позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором не підлягає задоволенню. Не підлягають вирішенню судом і вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення всіх мешканців з квартири, що є предметом іпотеки, та зняття їх з реєстраційного обліку, оскільки вони є похідними від вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Не підлягають задоволенню вимоги [PERSON], [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання нікчемним Договору іпотеки від 01.11.2005 р. та Додаткових угод до нього, виходячи з наступного. Звертаючись до суду позивачі посилаються на те, що Додаткова угода до Договору іпотеки від 05.03.2007 р., якою були змінені істотні умови, а саме; зміст і розмір основного зобов»язання, строк і порядок його виконання були підписані без дозволу Органу опіки і піклування, хоча на момент її укладання в квартирі були зареєстровані малолітні діти: [PERSON], 2000 р. народження, [PERSON], 2001 р. народження, [PERSON], 2005 р. народження, що на думку позивачів суперечать положенням ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» і тягне нікчемність Договору іпотеки та Додаткових угод до нього. Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню, та/або держанвій реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін відчуження житла, зобов»язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов»язання. Як зазначалось судом вище Договір іпотеки був укладений сторонами 01.11.2005 р. На момент укладання зазначеного Договору малолітні діти не були зареєстровані в квартирі [ADDRESS], у них було відсутнє зареєстроване у встановленому законом порядку право власності на зазначене нерухоме майно, а отже отримання будь-якого дозволу на передачу квартири в іпотеку Банку на час підписання Договору іпотеки не вимагалось. Відповідно до Довідки форми № 3, виданої КП «ЖЕО-109 Голосіївського району», [PERSON], [PERSON], [PERSON] були зареєстровані в кв.[ADDRESS] 30.11.2006 р. Відповідно до п.4.1.11 Договору іпотеки Іпотекодавці зобов»язали не здійснювати реєстрацію в квартирі, що є предметом іпотеки, інших осіб без згоди Банку. Зазначені умови були порушені і на момент реєстрації малолітніх дітей в кв.[ADDRESS] будь-яка згода Банку отримана не була. Дійсно, на момент підписання 05.03.2007 р. Додаткової угоди до Договору іпотеки в квартирі, яка є предметом іпотеки, були зареєстровані малолітні діти. Відповідно до ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства", батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до роз»ясень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Крім того, законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 Цивільного кодексу України). Зокрема, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Обставин, визначених частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України при розгляді даної справи судом не встановлено. Стаття 17 Закону України «Про охорону дитинства» не містить положень щодо недійсності угод, які стосуються майнових прав дітей, укладених без згоди органу опіки і піклування. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивачі, звернувшись до суду, визначили спосіб захисту на власник розсуд і просили визнати Договір іпотеки нікчемним. З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню в зв»язку з їх необґрунтованістю. Також не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо скасування існуючої заборгованості за Кредитним договором № 332 від 31.10.2005 р., оскільки зазначений спосіб захисту своїх прав у правовідносинах, що виникли між сторонами у даному спорі не відповідає вимоги ст..16 ЦК України та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин. Питання щодо наявності або відсутності заборгованості, на думку суду, повинно встановлюватись в ході розгляду справи про стягнення боргу за Кредитним договором у разі його пред»явлення Кредитором Крім того, при зверненні до суду позивач не наводить жодних обставин на підтвердження своїх тверджень щодо відсутності у нього боргу за Кредитним договором № 332 від 31.10.2005 р., а лише посилається на Довідку ПАТ КБ «ПриватБанк» № 157645 від 23.02.2012 про суму боргу за Кредитним договором та Довідку про погашення кредиту. Зазначена довідка про погашення кредиту не підтверджує і не спростовує тих обставин, на які посилається позивач. Інших належних доказів в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем суду не надано. Враховуючи викладене, в зв»язку з недоведеністю заявлених вимог, а також з врахуванням того, що вибраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] про скасування існуючої заборгованості не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed