Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач ПАТ АК «Порто-Франко» 20.08.2015 року (згідно поштовому конверту 11.08.2015 року) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 17 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко», правонаступником якого є ПАТ Акціонерний банк «Порто-Франко» і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 3091/1-07, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов'язання видати відповідачу кредит на поточні потреби у сумі 38 000 дол. США 00 центів, а позичальник прийняв на себе зобов'язання належним чином використовувати та повернути банку кредит, виплатити відсотки, за користування кредитом, комісії у відповідності до умов Договору та тарифами Банку, також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Договором. Позичальник отримав кредитні кошти згідно умов кредитного Договору. В забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, 17 грудня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язується відповідати солідарно перед Кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором. В забезпечення зобов'язань за Кредитним договором 28 січня 2015 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором в межах суми забезпечення 100 гривень. Зобов'язання у строк Відповідач [PERSON] не виконує, а саме: не сплачує щомісячний платіж, який складається з погашення частини суми кредиту та щомісячно нарахованих відсотків за користування кредитними коштами по кредиту, тим самим порушуючи умови Кредитного договору (п. 3.7, п. 3.8) та вимоги діючого цивільного законодавства. Банк звертався до Відповідача [PERSON] з вимогами про сплату заборгованості за кредитом, намагаючись врегулювати спір у досудовому порядку. Враховуючи невиконання Позичальником обов'язків за кредитним договором співробітниками Банку були проведенні численні телефонні розмови з Відповідачем з попередженнями, що в разі непогашення заборгованості Банк буде змушений звернутись до суду за захистом порушених прав, проте Відповідач [PERSON] не здійснює дій, спрямованих на виконання свої зобов'язань за договором. Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору, за несвоєчасне повернення кредитних коштів (у повному обсязі чи частково) та/або за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів. Позичальник сплачує Банку неустойку у вигляді пені у розмірі 1/365 подвійної ставки по кредиту, яка діяла в період, за який нараховується пеня, виходячи із суми фактичної заборгованості. Не сплачуючи заборгованість Відповідач [PERSON] порушує умови Договору (п.п. 1.1., 3.7,3.8.) та вимоги діючого законодавства України, а саме: Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, шо і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 629 ЦК, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Статтею 1054 ЦК передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 612 ЦК, Позичальник є боржником, що прострочив виконання зобов'язання, та згідно ст. 625 ЦК, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з невиконанням Відповідачем [PERSON] умов Договору, загальна заборгованість останнього перед Позивачем станом на 23 червня 2015 року складає 20 757,09 дол. США, що є еквівалентом 449 088 грн. 53 коп., з яких: - заборгованість за кредитом - 15 252,30 дол. США, що є еквівалентом 329 990 грн. 04 коп. загальна заборгованість за відсотками - 1 190,86 дол. США, що є еквівалентом 25 764 грн. 77 коп. пеня за виникнення простроченої заборгованості - 4 313,93 дол. США, що є еквівалентом 93 333 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дії Позичальника щодо невиконання умов Кредитного договору і непогашення заборгованості, позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, в зв»язку з чим змушений звернувся до суду за захистом. Враховуючи, що договором поруки від 28 січня 2015 року передбачено обмеження цивільної відповідальності поручителя [PERSON] в межах суми забезпечення 100 гривень, тому позовні вимоги до поручителя [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитними договором заявляються в розмірі 100 грн. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015 № 67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 № 19 «Про початок процедури ліквідації АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ «Порто-Франко» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «Порто-Франко» Красюка Ігоря Івановича строком на 1 рік з 30.01.2015 по 29.01.2016 включно. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Пунктом 1 частини З статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів осіб», передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Відповідно до н. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб-у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. 11.09.2015 року до суду надійшло клопотання ТОВ «Фінансова компанія «ТОП Фінанс» про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ухвалою суду від 30.09.2015 року заявлене клопотання було задоволено. В судове засідання представник позивача не з»явився. про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивач суд проводить заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 224-230 ЦПК України. З»ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд встановив, що 17 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко», правонаступником якого є ПАТ Акціонерний банк «Порто-Франко» і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 3091/1-07, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов'язання видати відповідачу кредит на поточні потреби у сумі 38 000 дол. США 00 центів, а відповідач [PERSON] прийняв на себе зобов'язання належним чином використовувати та повернути банку кредит, виплатити відсотки, за користування кредитом, комісії у відповідності до умов Договору та тарифами Банку, також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Договором (а.с. 14-18). Відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти згідно умов кредитного Договору (а.с.13). В забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, 17 грудня 2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язується відповідати солідарно перед Кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором (а.с. 20-23). В забезпечення зобов'язань за Кредитним договором 28 січня 2015 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором в межах суми забезпечення 100 гривень (а.с. 24-27). Зобов'язання у строк Відповідач [PERSON] не виконує, а саме, не сплачує щомісячний платіж, який складається з погашення частини суми кредиту та щомісячно нарахованих відсотків за користування кредитними коштами по кредиту, тим самим порушуючи умови Кредитного договору (п. 3.7, п. 3.8) та вимоги діючого цивільного законодавства. Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору, за несвоєчасне повернення кредитних коштів (у повному обсязі чи частково) та/або за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів. Позичальник сплачує Банку неустойку у вигляді пені у розмірі 1/365 подвійної ставки по кредиту, яка діяла в період, за який нараховується пеня, виходячи із суми фактичної заборгованості. Не сплачуючи заборгованість Відповідач [PERSON] порушує умови Договору (п.п. 1.1., 3.7,3.8.) та вимоги діючого законодавства України, а саме: Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 629 ЦК, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Статтею 1054 ЦК передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 612 ЦК, Позичальник є боржником, що прострочив виконання зобов'язання, та згідно ст. 625 ЦК, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з невиконанням Відповідачем [PERSON] умов Договору, загальна заборгованість останнього перед Позивачем станом на 23 червня 2015 року складає 20 757,09 дол. США, що є еквівалентом 449 088 грн. 53 коп., з яких: - заборгованість за кредитом - 15 252,30 дол. США, що є еквівалентом 329 990 грн. 04 коп. загальна заборгованість за відсотками - 1 190,86 дол. США, що є еквівалентом 25 764 грн. 77 коп. пеня за виникнення простроченої заборгованості - 4 313,93 дол. США, що є еквівалентом 93 333 грн. 72 коп. (а.с. 19). Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дії Позичальника щодо невиконання умов Кредитного договору і непогашення заборгованості, позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, в зв»язку з чим змушений звернувся до суду за захистом. Враховуючи, що договором поруки від 28 січня 2015 року передбачено обмеження цивільної відповідальності поручителя [PERSON] в межах суми забезпечення 100 гривень, тому позовні вимоги до поручителя [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитними договором підлягають задоволенню в розмірі 100 грн. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015 № 67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 № 19 «Про початок процедури ліквідації АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ «Порто-Франко» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «Порто-Франко» Красюка Ігоря Івановича строком на 1 рік з 30.01.2015 по 29.01.2016 включно (а.с. 6). Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Пунктом 1 частини З статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів осіб», передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. 11.09.2015 року до суду надійшло клопотання ТОВ «Фінансова компанія «ТОП Фінанс» про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, 22.08.2014 року між ПАТ АБ "Порто-франко" та ТОВ "Фінансова компанія "Топ Фінанс" було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Топ Фінанс" передало грошові кошти в розпорядження ПАТ АБ "Порто-франко" за плату, а ПАТ АБ "Порто-франко" відступив ТОВ "Фінансова компанія "Топ Фінанс" своє право грошової вимоги до боржника. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № 2 від 22.08.2014 року, ТОВ "Фінансова компанія "Топ Фінанс" набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 3091/1-07 від 17.12.2007 року, укладеним між ПАТ АБ "Порто-франко" таТузовським В.В. ухвалою суду від 30.09.2015 року заявлене клопотання було задоволено. Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року у справі № 910/10144/15 визнано недійсними укладені між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» договір факторингу № 2 від 22.08.2014 року, договір відступлення права вимоги від 22.08.2014 року, речові права за яким зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 1451, договір відступлення права вимоги від 22.08.2014, обтяження за яким зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером 1520. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2015 року зазначене рішення залишено без змін (а.с. 111-136). Таким чином, позовні вимоги ПАТ Акціонерний банк «Порто-Франко» законні обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до н. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб-у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. З позовом позивач звернувся до суду 20.08.2015 року (згідно поштовому конверту 11.08.2015 року), на час звернення з позовом до суду розмір судового збору, який підлягав сплаті, складав 3654,00 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в наступних розмірах: з [PERSON] - в сумі 1705,20 грн., з [PERSON] - в сумі 1705,20 грн., з [PERSON] - в сумі 243,60 грн. Ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: approved