Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У жовтні 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 28 березня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту, за яким остання отримала кредит у розмірі 135 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,3% строком до 28 березня 2038 року. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим [PERSON] має заборгованість 1 595 530,50 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 1 024 341,16 грн., заборгованість по процентах - 500 095,79 грн., пені за прострочення погашення кредиту - 15 059,78 грн., та пені за прострочення сплати процентів - 56 033,80 грн. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передана квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11325168000, укладеним 28 березня 2008 року, в розмірі 1 595 530,50 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та судові витрати в розмірі 3654 грн. При розгляді справи позивач позовні вимоги збільшив. Вказав, що станом на 18 березня 2014 року заборгованість [PERSON] має заборгованість 2 056 855,30 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 1 250 380,56 грн., заборгованість по процентах - 705 137, 69 грн., пені за прострочення погашення кредиту - 21 086,10 грн., та пені за прострочення сплати процентів - 80 250,95 грн. Просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11325168000, укладеним 28 березня 2008 року, в розмірі 2 056 855,30 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», та судові витрати в розмірі 3654 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідачка порушили строки погашення заборгованості. Просив суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала. Суду пояснила, що кредитні кошти вона не отримувала, сплачувала спочатку по кредиту, але потім їй стало відомо, що банк вводить її в оману, будь-яких заяв на видачу готівки вона не підписувала, договір на відкриття рахунків не укладала з банком. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 28 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11325168000, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 135 000 дол. США, строком до 29 березня 2038 року. У п.1.1 договору визначено, що банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 135 000 дол. США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредиту порядку та умовах, зазначених в даному договорі. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору, п.1.2, 1.3, 1.6, 3.4 [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк. Доводи відповідача про те, що вона кредитні кошти не отримувала, спростовуються матеріалами справи, а саме випискою про рух коштів за кредитним договором, меморіальним ордером, частковим виконанням умов кредитного договору шляхом внесення щомісячних платежів. На підставі викладеного, перевіривши подані суду розрахунки, суд вважає, що до стягнення підлягає сума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1 250 380,56 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 705 137,69 грн. У пп.4.1 - 4.4 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню, а також штраф. Перевіривши подані суду розрахунки, враховуючи викладене, суд вважає, що до стягнення підлягає пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 21 086,10 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 80 250,95 грн. У п.3.1, 6.1 кредитного договору вказано, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Вимагати від поручителів, майнових поручителів та гарантів дострокового погашення кредиту та інших нарахувань. 28 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 81515. П.1.1 договору іпотеки визначено, що в іпотеку передається квартира загальною площею 89,2 кв.м, та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечено іпотекою. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підставами припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601,609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 зазначеного Закону передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". У п.4.1 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення боргового зобов'язання, умов кредитного договору та не задоволення вимоги про виконання зобов'язання - звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до закону та цього договору. Таким чином, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] порушила умови договору та має заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні документи. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved