Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 20 грудня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» про стягнення моральної шкоди і безпідставно набутих коштів, зобов`язання вчинити певні дії. Позивач в своїх позовних вимогах, а її представник в ході судового засідання посилаються на те, що позивач є власницею і мешкає з сином в квартирі [ADDRESS] , обслуговуючою житловою організацією є відповідач; між [PERSON] та ПрАТ НВО «Созидатель» укладено договори на теплопостачання та утримання будинку. Позивач весь час добросовісно слідкувала за необхідними платежами згідно вказаних договорів і заборгованості не мала. В серпні 2018 року позивачка разом з сином не мешкали в своїй квартирі і знаходилися за межами України, тобто послугами водо і тепло та електропостачання від відповідача не користувалися. Але по приїзді в Україну в вересні 2018 року отримали від відповідача повідомлення про заборгованість по оплаті за електропостачання до її квартири в сумі 749 грн 28 коп. Позивач вважає вказане неправомірним через те, що середній платіж за той час, коли позивач з сином користувалися своїм житлом був близько 800 грн, а за час коли вони не користувалися цим житлом майже стільки ж /749.28 грн/. Позивач звернувся до відповідача для з`ясування вказаного питання і йому там заявили про заміну лічильника і про наявність боргу у вказаній сумі. Позивач вважає вказане неправомірним, оскільки вказаної заборгованості в неї на час її відсутності не було, сама заміна лічильника відбулася з порушеннями закону: без попередження, без її участі, складання акту та інш., попередження саме про такий борг не було, існуюча сума заборгованості спірна, порушені її права. Позивач був дуже обурений такими зухвалими діями працівників відповідача, неодноразово звертався до відповідача про повернення всього в первісний стан, та їй було відмовлено в цьому, вказаного не було. Позивачу названим завдана значна моральна шкода. Просили визнати вказані дії відповідача по заміні лічильника і нарахуванні заборгованості незаконним, стягнути моральну шкоду та безпідставно набуті кошти в сумі 749.28 грн та зобов`язати відповідача зробити перерахунок заборгованості, вказати тарифи та всі складові розрахунку відповідача, інформацію про структуру тарифів та інш., зробити перерахунок всіх платежів позивача по житлово-комунальним послугам, що надаються ним позивачу, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ НВО «Созидатель» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, дійсно на прохання позивача було укладено договори, сплачуються необхідні по договорам суми, мається заборгованість і задоволення зобов`язань позивача перед ними по цьому боргу не відбулося. Право на такі дії по нарахуванню заборгованості та заміні електролічильника в них є, попереджали письмово і про борг і про можливе відключення від постачання. Все ними зроблено згідно вимог закону. Ніяких інших зобов`язань відносно позивача на себе не брали і не беруть, нічиїх прав не порушували і будь-якої шкоди не завдавали. Вважають позовні вимоги безпідставними і просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення представника позивача і представника відповідача, з`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власницею і мешкає з сином в квартирі [ADDRESS] , обслуговуючою житловою організацією є відповідач ПрАТ НВО «Созидатель»; між [PERSON] та ПрАТ НВО «Созидатель» укладено договори: 1) про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання № УК № 149/2016 від 17 травня 2016 року, 2) про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території № 72 від 01 січня 2008 року. Позивач весь час добросовісно слідкувала за необхідними платежами згідно вказаних договорів і заборгованості не мала. В серпні 2018 року позивачка разом з сином не мешкали в своїй квартирі і знаходилися за межами України в Великобританії, тобто послугами водо і тепло та електропостачання від відповідача в своїй квартирі в місті Дніпрі не користувалися. Але по приїзді в Україну в вересні 2018 року отримали від відповідача повідомлення про заборгованість по оплаті за електропостачання до її квартири в сумі 749 грн 28 коп. Позивач вважає вказане неправомірним через те, що середній платіж раніше за той час, коли позивач з сином користувалися своїм житлом був близько 800 грн, а за час коли вони не користувалися цим житлом в серпні 2018 року майже стільки ж /749.28 грн/. Позивач звернувся до відповідача для з`ясування вказаного питання і йому там заявили про заміну лічильника і про наявність боргу у вказаній сумі. Позивач вважає вказане неправомірним, оскільки вказаної заборгованості в неї на час її відсутності не було, сама заміна лічильника відбулася з порушеннями закону: без попередження, без її участі, складання акту та інш., попередження саме про такий борг не було, існуюча сума заборгованості спірна, порушені її права. Позивач був дуже обурений такими зухвалими діями працівників відповідача, неодноразово звертався до відповідача про повернення всього в первісний стан, та їй було відмовлено в цьому, вказаного не було. Позивачу, на її думку, названим завдана значна моральна шкода. Відповідальність за скоєння цієї шкоди і інші неправомірні дії повинен нести відповідач, який в добровільному порядку відмовляється це робити, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовну заяву не підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є укладеним, відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, якщо у належній формі сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх його істотних умов. \~ \~ \~ \~Судом з`ясовано, що з 01 серпня 2018 року по 17 серпня 2018 року показання споживання електроенергії позивача обліковувалось за допомогою лічильника 01282668 /старий лічильник/, за вказаний період (з 01 по 17 серпня 2018 року) позивачем було спожито 267 квт, вартість одного квт складає 1.68 грн. Тобто спожитий об`єм електроенергії в гривневому еквіваленті складає 448.56 грн. Позивач не ставить під сумнів правильність показання вказаного лічильника, отже і фактично і не може ставити під сумнів вказану суму за вказаний період. 17 серпня 2018 року лічильник позивача 01282668 було знято на повірку та замість нього встановлено тимчасовий лічильник за № 01321636 з показаннями на момент встановлення 3929 квт. За період з 17 серпня 2018 року по 31 серпня 2018 року було спожито 179 квт (показання лічильника 4108 станом на 31 серпня 2018 року), що у гривневому еквіваленті складає 300.72 грн. Отже, загальна вартість спожитої електричної енергії за серпень 2018 року складає 749.28 грн, з яких 448.56 грн було нараховано лічильником позивача до його заміни. Стосується тимчасового лічильника слід зазначити, що відповідно до технічного паспорту лічильника 01321636 повірку відповідною службою лічильник пройшов 26 травня 2017 року. Повірку лічильник повинен проходити не рідше разу на 6 років. Тобто, на момент встановлення лічильника, він повністю відповідав метрологічним характеристикам, та показання що ним фіксуються, повністю відповідають фактично спожитій електроенергії. Що стосується посилання позивача на Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», затвердженого постановою № 474 Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року: відповідно до п. 1 вказаного Порядку, - дія цього Порядку поширюється на операторів зовнішніх інженерних мереж (суб`єктів господарювання), що здійснюють обслуговування існування засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких викорвстовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду), суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро - та газопостачання для побутових потреб (далі - виконавці), а також споживачів відповідних послуг - фізичних осіб, співвласників багатоквартирного будинку, у власності яких перебувають засоби вимірювальної техніки (далі - споживачі). АТ «НВО «Созидатель» надавало позивачу та всім іншим співвласникам житлового будинку послуги з обслуговування житлового будинку. АТ «НВО «Созидатель» - не є суб`єктом господарювання, щодо виробництва та постачання електричної енергії, та не має відповідної ліцензії на ведення такої діяльності. Так, відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357 (чинною на момент викладених правовідносин та подання позову), а саме п. З - споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку. Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та пред`являє оригінали таких документів: паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, документи що підтверджують право власності. Побутовий споживач має право подати заяву та необхідні документи особисто або через уповноваженого представника чи надіслати поштою. На сьогоднішній день, мешканці будинку [ADDRESS] в тому числі й позивач не уклали прямих договорів з електропостачальником. АТ «НВО Созидатель» має укладений з ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» договір на поставку електричної енергії, за яким виступає споживачем. У правовідносинах з позивачем АТ «НВО «Созидатель» фактично виступає комісіонером послуги електрозабезпечення, оскільки прямих договорів у мешканців не укладено, АТ «НВО «Созидатель» закуповує для потреб позивача електричну енергію, проте в жодному разі не є постачальником електроенергії чи її виробником. Послуга із забезпечення електропостачання до всіх житлових/нежитлових приміщень та місць загального користування будинку [ADDRESS] здійснюється АТ «НВО «Созидатель» на підставі відповідного договору з ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» шляхом закупівлі електричної енергії. Всі рахунки за споживання електричної енергії житловим будинком, енергостачальник - ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» виставляє АТ «НВО «Созидатель» за загально будинковим лічильником, які це підприємство кожного місяця сплачує. В свою чергу, співвласники будинку сплачують АТ «НВО «Созидатель» спожиту електроенергію за квартирними засобами обліку. Відповідно до п. 1.2. розділу 1 "Правил користування електричної енергії", затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31 липня 1996 року (із змінами) зазначено, - "населений пункт» - юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; «населення» - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької та/або незалежної професійної діяльності; 12.3. Населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально- побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору. Таким чином, на теперішній час АТ "НВО "Созидатель", у розумінні п. 1.2. розділу 1 «Правил користування електричної енергії» є населеним пунктом, який здійснює закупівлю електричної енергії на підставі відповідного договору про постачання електричної енергії з ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» (постачальника електричної енергії) з метою її подальшого використання споживачами населеного мешканцями буд. [ADDRESS] . Отже твердження позивача що АТ «НВО «Созидатель» є постачальником електричної енергії - не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, а тому дія Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», затверджений постановою № 474 КМУ від 08 липня 2015 року не поширюється на правовідносини позивача та відповідача. \~ \~ \~ \~Крім того, співвласники житлового будинку [ADDRESS] , не мають укладених прямих договорів із ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», тобто єдиним у місті постачальником електричної енергії. АТ «НВО «Созидатель», як організація яка займалась обслуговуванням всього житлового будинку, для можливості укладення прямих договорів мешканцями, фактично допомагало укласти договори. Так, вся ситуація з повіркою засобів електричного обліку, виникла у зв`язку з тим, що електропостачальник (Дніпрообленерго) висунуло умови, які необхідно вчинити для можливості укладення прямих договорів співвласниками на постачання електричної енергії. Так, 29 січня 2018 року АТ «НВО «Созидатель» отримало Акт обстеження, відповідно до якого, - для укладення договору з кожним із співвласників, необхідно виконати ряд умов, серед яких, необхідне встановлення на кожну квартиру лічильників, у яких не сплинув міжповірочний інтервал, який складає 6 років. У зв`язку з вимогою електропостачальника, для можливості позивачу в подальшому укласти прямий договір на поставку електричної енергії і було проведено демонтаж лічильника для проведення повірки. Тобто проведення повірки лічильника в жодному разу не була забаганкою відповідача, а була необхідною умовою для укладення прямого договору на поставку електричної енергії. Враховуючи те, що з січня 2019 року змінювалось законодавство та надання електричної енергії передбачалось лише на підставі договору, саме тому і проводились відповідні роботи. \~ \~ \~ \~Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання зробити перерахунок платежів за житлово-комунальні послуги за останні три роки з деталізацією та обґрунтуванням нарахувань, а також інформацію про структуру тарифів житлово-комунальних послуг, які надаються позивачу на підставі договорів, слід зазначити, що позивач в обґрунтування вимог посилається на незгоду з зафіксованими показаннями засобами обліку електричної енергії. Яким це чином може обґрунтовувати вимогу щодо інформації за останніми платежами чи робити якісь перерахунку - не відомо. Жодних доказів на порушенням прав позивача з приводу заявленої останньої вимоги, матеріали справи не містять, як і не містять посилання на норми матеріального права, які було порушено відповідачем. Вся інформація з приводу тарифів по всім послугам та порядком їх формування доступна споживачам на Інтернет сайті АТ «НВО «Созидатель», висвітлюється через оголошення в будинках, а також доступна у вільному доступі в офісі АТ «НВО «Созидатель», де кожен споживач послуг може отримати всю необхідну інформацію. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають в частині власності квартиру користуються нею для особистого мешкання і мешкання членів їх сімей. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. \~ \~ \~ \~З договору та пояснень причетних осіб, доданих документів встановлено, що електрична енергія позивачем використовується, сплати за спожиту електроенергію за вказаний період від відповідача немає, відповідальність за це несе позивач. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач електроенергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією згідно діючого законодавства України. \~ \~ \~ \~Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позовних вимогах, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені. Сама по собі відсутність договору на електропостачання безпосередньо з відповідачем, відсутність зареєстрованої власності на житло мешкання чи інше не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачка з сином прописані та зареєстровані у вказаному житлі, вважають його своїм і претендують на нього, користуються послугами електропостачання і частково виконують умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання збитків - боргу). \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає, що відповідач довів вину позивача в скоєнні шкоди, згідно розрахунку кількості несплаченої електроенергії і наступною не сплатою витрат (заборгованості) за користування електроенергією з урахуванням часу користування лічильником електроенергією позивачем, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника. Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач повинна довести, що її дiями не було порушено її права або права відповідача. Однак, жодних доказiв позивачем до суду не надано. Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно позивача по незаконним (з точки зору позивача) діям відносно них по обліку електропостачання, предмета спору, а позивач цього не довів, твердження представника позивача про наявність будь-яких інших зобов`язань стосовно позовних вимог є припущенням. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню повністю. Відповідно до п. 1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, моральна шкода повинна доводитись певними доказами та фактами, з огляду ж на матеріали справи та позовну заяву жодних доказів спричинення моральної шкоди немає. Позов також не містить інформації та доказів, в чому саме полягає моральна шкода, начебто завдана позивачці, в яких стражданнях, розладах, стресах та інше. \~ \~ \~ \~Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. При таких обставинах суд вважає можливим [PERSON] в задоволенні позову до АТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» про стягнення моральної шкоди і безпідставно набутих коштів, зобов`язання вчинити певні дії відмовити. \~ \~ \~ \~Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди і безпідставно набутих коштів, зобов`язання вчинити певні дії в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed