Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» а середнього заробітку за весь час затримки розрахунку станом на 04.05.2017 року у розмірі 74071,64 грн., компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 1209,87 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог послалась на те, що наказом від 25.01.2016 р. №17-к була прийнята на посаду начальника відділу по фінансуванню інвестиційних програм і розвитку підприємства, а з 29.02.2016 р. переведена на посаду фінансового відділу. Починаючи з 01.02.2016 р. відповідач не виплачував заробітну плату. Наказом №130 від 01.07.2016 р. її було звільнено згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ, але не була виплачена сума заборгованості на день звільнення та не було надано письмове повідомлення про вказану суму. Рішенням суду від 08.09.2016 р. з відповідача стягнуто 40338,21 грн. та 14649,10 грн. як заборгованість по заробітній платі. З приводу примусового виконання вказаного рішення відкрито виконавче провадження №52634035. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки заробітної плати по заробітній платі за період з 23.08.2016 р. по 01.05.2017 року в сумі 74071,64 грн., а також суму компенсації у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 1209,87 грн. 29.06.2017 року позивач подала уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 90341,71 грн. в рахунок погашення середнього заробітку за час затримки заробітної плати станом на 28 червня 2017 року, а також суму компенсації у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 1415,32 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого до нього позову був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило. Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 10 ЦПК України\~ обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ Судом встановлено, що з 25.01.2016 року [PERSON]\~працювала в ДП «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» на посаді начальника відділу по фінансуванню інвестиційних програм і розвитку підприємства, згідно з наказом відповідача №17-к від 25.01.2016 року, а з 29.02.2016 року - переведена на посаду начальника фінансового відділу, наказ від 29.02.2016 р. №44-к. 01.07.2016 року [PERSON] було звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпПУ, згідно з наказом від 01.07.2016 р. №130. \~ \~ \~ \~ Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.09.2016 року з ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість невиплаченої заробітної плати у сумі 40\~338,21 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02.07.2016 р. по 22.08.2016 р. в сумі 14649,10 грн. З примусового виконання вказаного рішення відкрито виконавче провадження №52634035. У звязку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 23.08.2016 р. по 28.06.2017 р. утворилася сума середнього заробітку за час затримки заробітної плати. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2\~ст.233 КЗпП України\~передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно\~зі ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 117 КЗпП України\~в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~\~роз'яснень, наданих в пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13\~«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Доказів, які б свідчили про неможливість своєчасного проведення розрахунку з позивачем при звільненні відповідач не надав. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~ за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата.\~ Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював,\~\~середня\~\~заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за\~\~попередні\~\~два\~\~місяці\~\~роботи.\~\~ Якщо\~\~і\~\~протягом цих місяців працівник\~\~не\~\~відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата\~\~обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з п. 8 Порядку нарахування\~\~ виплат,\~\~ що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення\~\~середньоденного\~\~(годинного)\~\~заробітку на число робочих днів/годин,\~\~а у\~\~випадках,\~\~передбачених чинним законодавством, календарних днів,\~які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна\~\~(годинна)\~\~заробітна\~\~плата визначається діленням заробітної\~\~плати\~\~за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі\~\~(календарні)\~\~дні\~\~на\~\~число\~\~відпрацьованих\~\~робочих днів (годин), а у\~\~випадках, передбачених чинним законодавством, - на число\~\~календарних\~\~днів за цей період. У даному випадку двома останніми місяцями роботи, що передували звільненню позивача, є травень і червень 2016 року. \~\~\~\~\~\~ \~ \~\~Із розрахунку суми нарахованої компенсації, яка надана позивачем, вбачається, що за 40 робочих днів (травень 2015 року, червень 2015 року) було нараховано 21275,02 (травень 2015 р. 9435, 00 грн., червень 2015 р. 11\~840,02 грн.). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить: (21275,02 : 40) = 531,88 коп., а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, тривалість якого 211 робочих днів (за період з 23.08.2016 р. по 28.06.2017 р.), становить\~ 112225,73, а з урахуванням суми податків 90341,71 грн. За таких обставин суд приходить до переконання, що в період з 23.08.2016 року по 28.06.2017 року утворилася сума середнього заробітку за час затримки заробітної плати в сумі 90341,71, яка відповідачем не виплачена, а тому є підстави для застосування наслідків, встановлених ст. 117 КЗпП України. \~ Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі\~ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР,\~Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-III\~та\~Постановою КМУ від 21.02.2001 р. №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати"\~у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. \~ Відповідно до\~ст. 34 ЗУ «Про оплату праці»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. \~ Згідно\~зі ст. 1 Закону України\~\~«Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом\~\~та є загальновідомими. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно\~ст. 1 Закону України\~\~«Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації\~\~у тому\~\~ж\~\~місяці,\~\~у\~\~якому\~\~здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). \~ Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої\~статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що\~\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини заробітної плати (доходу) у зв'язку із порушенням строку виплати позивачу, з розрахунку позивача, який оспорений не був, складає 1415,32 грн. , яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 917,56 гривень у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved