Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «КБ «Актив-Банк» звернувся до суду за даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] укладено кредитний договір. За умовами даного договору відповідач отримав кредит в розмірі 1\~800 000 грн. на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності, зі сплатою відсотків в розмірі 22% річних, а позичальник, в свою чергу, зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути позивачу кредит і сплатити проценти за його користування в порядку і на умовах, що передбачені кредитним договором. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору між ним та [PERSON] укладено договір іпотеки земельної ділянки площею 1,9060 га (кадастровий номер 3222482000:01:012:0074), які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада. [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 1\~939 063 грн. У добровільному порядку відповідач повертати кошти відмовляється. За рішенням суду з відповідача стягнуто заборгованість, але рішення суду на день подачі позову не виконано. Тому вони набули право на звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й визнання права власності на земельні ділянки. Просили суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 1,9060 га (кадастровий номер 3222482000:01:012:0074), які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада - з метою часткового погашення за рахунок нерухомого майна за кредитним договором №0422/02 від 22 квітня 2010 року в розмірі 1\~939 063грн.; визначити спосіб звернення стягнення на нерухоме майно шляхом набуття нерухомого майна у власність за ціною, визначеною на день реєстрації; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Просив суд задоволити позов. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та у відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 22 квітня 2010 року між відкритим акціонерним товариством КБ «Актив-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство КБ «Актив-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0422/02. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався надати кредит в сумі 1\~800\~000 грн. на споживчі цілі на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності, а позичальник, в свою чергу, зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути позивачу кредит і сплатити проценти за його користування в порядку і на умовах, що передбачені кредитним договором. Договором встановлений розмір процентної ставки за користування кредитним коштами, а саме процентна ставка по кредиту встановлена у розмірі 22% річних щомісячно. У п. 2.2 договору визначений обовязок банку надати позичальнику кредит. У п. 2.3, 2.4, 3 договору визначено, що позичальник зобовязується забезпечити повернення одержаної суми кредитів. Позичальник, також зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, і повернути позивачу суму кредиту в повному обсязі та сплатити процентні за його користування в порядку та у строки, що передбачені кредитним договором, вказані обовязки позичальника зазначені у Кредитному договорі. Позивач належним чином виконав свої обовязки за кредитним договором, надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі - у розмірі 1\~800 000 грн.. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2010 року стягнено з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №0422/02 в розмірі 1\~939\~063,57 грн. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 12 Закону України Про іпотеку у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Стаття 33 даного Закону визначає що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У частині 3 ст. 33 Закону визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або відсутність застереження в іпотечному договорі). Договором іпотеки на іпотекодержателя покладається зобовязання надіслати іпотекодавцю повідомлення, оформлене відповідно до вимог ст. 35 Закону України Про іпотеку. Надіслання такого повідомлення є обовязковою умовою для подальшого вчинення виконавчого напису на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Частиною 2 ст. 35 Закону встановлено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодаржателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Тобто, у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобовязання (ст. 37 Закону), він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 Закону, якою передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України Про іпотеку. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечено іпотекою. Встановлено, що з метою забезпечення своєчасного і належного виконання своїх зобовязань за кредитним договором між ВАТ «КБ «Актив-Банк» і [PERSON] був укладений договір іпотеки від 22 квітня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов Договору іпотеки [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 1,9060 га (кадастровий номер 3222482000:01:012:0074), які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 зазначеного Закону передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом визнання права власності відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про іпотеку". Враховуючи, що представник ПАТ «КБ «Актив-Банк» надав суду належні та допустимі докази на підтвердження вимог щодо непогашення кредитної заборгованості, відповідач свої заперечення щодо звернення стягнення на майно не надав, тому позовні вимоги суд задовольняє. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved