Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, [PERSON] , у якому із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та їх уточнення від 22 листопада 2016 року просять: скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 112 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію з розширенням гр. [PERSON] » від 01.04.2015 року; зобов`язати [PERSON] не проводити будівельні роботи з реконструкції житлового будинку на [ADDRESS] та привести земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у попередній стан шляхом демонтажу самочинно влаштованих фундаменту, підвального приміщення монолітного залізобетонного поясу по периметру об`єкта будівництва та вимуруваного першого поверху будинку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] 304 813 гривень заподіяних збитків. У обгрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності належить будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , а відповідачам [PERSON] , [PERSON] - будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , тобто всі позивачі є суміжними землекористувачами з відповідачем [PERSON] , який на своїй земельній ділянці провів будівельні роботи з влаштування фундаменту, підвального приміщення, монолітного залізобетонного поясу по периметру об`єкта будівництва, вимурував перший поверх будинку та влаштував перекриття. Департаментом містобудування ЛМР було видано наказ № 112 від 01.04.2015 року "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію з розширенням гр. [PERSON] житлового будинку на [ADDRESS] за рахунок прибудови та надбудови». Такий наказ позивачі вважають неправомірним, таким,що суперечить існуючим будівельним нормам, а проведені відповідачем будівельні роботи самочинним будівництвом, що на їх думку є порушенням їх прав як власників і користувачів суміжних земельних ділянок та розташованих житлових будинків. Зазначають, що вказаним будівництвом їх будинки зазнали пошкоджень та відповідно просять стягнути вартість матеріального збитку заподіяного самочинним будівництвом в розмірі 304 813 гривень. Внаслідок таких дій відповідачів, вони змушені звертатися до суду за захистом своїх прав та просити суд відновити попереднє становище шляхом демонтажу самочинно влаштованих фундаменту, підвального приміщення монолітного залізобетонного поясу по периметру об`єкта будівництва та вимуруваного першого поверху будинку. Позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представники позивачів свої вимоги із врахуванням їх уточнень підтримали, дали пояснення ,аналогічні змісту позову . Просили суд позов задовольнити. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, направили суду заяву, у якій просять позов задовольнити ,справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача Департаменту містобудування Львівської міської ради Балюєв С. в судовому засіданні позов заперечив та просив відмовити у його задоволенні, з підстав наведених у запереченнях. Зокрема, зазначив , що оспорюваний наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 112 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію з розширенням гр. [PERSON] » видано відповідно до вимог закону, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, зазначила про відсутність належних та допустимих доказів заподіяння шкоди суміжним землекористувачам, зазначила, що реконструкція з розширенням гр. [PERSON] житлового будинку на [ADDRESS] за рахунок прибудови та надбудови не є самочинним будівництвом. Заслухавши доводи сторін, вивчивши надані сторонами докази, висновки експертиз, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до частин 1, 2 статті 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками будинковолодінь в [ADDRESS] та [ADDRESS] . [PERSON] є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] що стверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2014 року № 17194672, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2014 року № 17195707, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.03.2014 року № НВ - 4602037862014. 01.04.2015 року Департаментом містобудування Львівської міської ради видано наказ № 112 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію з розширенням гр. [PERSON] житлового будинку на [ADDRESS] за рахунок прибудови та надбудови». Згідно з ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», обов`язком фізичної або юридичної особи, що планує будівництво подати до виконавчого органу міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки для одержання вихідних даних на проектування будівництва. Пунктами 3,4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45 продубльовано обов`язок забудовника звернутися до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у його власності або користуванні та одержати вихідні дані для проектування об`єкта будівництва. Основними складовими вихідних даних при цьому згідно Закону є містобудівні умови та обмеження та завдання на проектування, що визначають обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень та властивостей об`єкта містобудування, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складаються з урахуванням містобудівних умов та обмежень, технічних умов. Підпунктом 9 п. "а" ч. 1 ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад серед власних (самоврядних) повноважень віднесено надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок. Тобто, оскаржуваний наказ виданий Департаментом містобудування Львівської міської ради 01.04.2015 року в межах повноважень, наданих законом. Даним наказом затверджено громадянину [PERSON] містобудівні умови та обмеження земельної ділянки на реконструкцію з розширенням гр. [PERSON] житлового будинку на [ADDRESS] за рахунок прибудови та надбудови, також погоджено у встановленому порядку отримати технічні умови на інженерне забезпечення проектованого об`єкту. Підставою для видачі наказу слугували наступні документи: звернення [PERSON] , містобудівний розрахунок на реконструкцію з розширенням житлового будинку на [ADDRESS] за рахунок прибудови та надбудови; витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2014 року № 17194672, витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2014 року № 17195707, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.03.2014 року № НВ - 4602037862014, технічні висновки про несучу здатність будівельних конструкцій індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , заяву-згоду ЛКП «Балатон-409» та гр. [PERSON] ( [ADDRESS] ) щодо реконструкції житлового будинку, технічні висновки про стан основних конструкцій житлового будинку на [ADDRESS] , виготовлені ТОВ «ЮВІТ». Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Згідно з ч.1 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. Частинами 3 та 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Перелік об`єктів будівництва для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Позивачами не надано суду доказів у підтвердження невідповідності намірів відповідачів щодо реконструкції будинку положенням містобудівної документації. Під час розгляду справи встановлено, що реконструкція належного відповідачу [PERSON] на праві власності житлового будинку проводиться в межах відведеної йому земельної ділянки і без зміни її цільового призначення; земельна ділянка належить відповідачу на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2014 року № 17194672, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2014 року № 17195707, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.03.2014 року № НВ - 4602037862014. Згідно п.4 додатку 2 до рішення виконкому Львівської міської ради № 800 від 16.11.2012 року «Про затвердження стандартів адміністративних послуг, які надає управління архітектури департаменту містобудування, примірних вимог до архітектурно-планувальної частини проекту, вимог до містобудівного розрахунку з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва, вимог до містобудівного розрахунку з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва для ділянок, передбачених для продажу на земельних торгах (аукціоні) та вимог ескізу намірів забудови земельних ділянок», (чинного на момент спірних правовідносин), призначенням послуги з надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво об`єктів архітектури та містобудування є реалізація юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами права забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні. До переліку обов`язкових документів, які подаються для отримання такої послуги є: заява на ім`я директора департаменту містобудування про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (додаток до цього стандарту). Для фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб - копія свідоцтва про державну реєстрацію або копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, завірені підписом і печаткою заявника. Для фізичних осіб - копія документа, що посвідчує особу (паспорт, з якого встановлюється громадянство, прізвище, ім`я, по батькові, місце реєстрації). Копія нотаріально завіреного доручення - у разі надання зацікавленою особою доручення на право представляти її інтереси у Львівській міській раді щодо містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Нотаріально завірена копія правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою. Нотаріально завірені копії правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомості та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно - за наявності об`єкта нерухомості. Засвідчена у встановленому порядку копія технічного паспорта на об`єкт нерухомості - за наявності об`єкта нерухомості. Ситуаційний план (схема) місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі). Топографічне знімання (М 1:500), яке відображає існуючу ситуацію, з нанесеними червоними лініями та завіреною наявністю інженерних мереж - термін придатності якого 2 роки - виконане ліцензованою організацією і перевірене відділом інженерних споруд, транспорту та геослужби управління архітектури департаменту містобудування. Висновок про геолого-гідрогеологічні умови земельної ділянки для ведення будівництва - виконаний ліцензованою організацією. Витяг з земельного кадастру. Фотофіксація земельної ділянки (з оточенням). Містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва - виконаний коштом замовника спеціалізованою проектною організацією або архітектором, що має кваліфікаційний сертифікат (додаток 27). Позитивний висновок управління охорони історичного середовища про можливість та умови здійснення містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень на території історичного ареалу міста - у разі реалізації намірів забудови земельної ділянки у параметрах, визначених документами, вказаними у підпункті. Історико-містобудівне обґрунтування, погоджене у встановленому порядку - у разі розміщення об`єктів в історичному ареалі міста. Під час розгляду справи представник відповідача - Департаменту містобудування ЛМР ствердив, і цієї обставини не заперечила позивачі, що відповідач [PERSON] подав весь необхідний пакет документів до Департаменту містобудування Львівської міської ради для отримання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію житлового будинку на [ADDRESS] . Позивачі, обгрунтовуючи свої вимоги про визнання недійсним та скасування Наказу Департаменту містобудування про видачу містобудівних умов та обмежень на реконструкцію житлового будинку на [ADDRESS] , покликались на його невідповідність вимогам ДБН. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Позивачі у своєму позові, уточненому 22.11.2016 р. , просять визнати недійсним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 01.04.2015 р. №112 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію з розширенням гр. [PERSON] » та стягнути з відповідача в користь [PERSON] , [PERSON] збитки, заподіяні пошкодженням будинку внаслідок проведення будівельних робіт на [ADDRESS] ,в розмірі 304 813 грн. Замовником виконаного ТЗОВ «Шеремета архітект груп» 13.11.2012 р. «Містобудівного розрахунку реконструкції житлового будинку з розширенням за рахунок прибудови та надбудови на [ADDRESS] ,являвся власник будинку [PERSON] . Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №056/16 ТЗОВ «ГалСВіт» ,проведеної на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 10.02.16 р. за клопотанням позивачів, містобудівний розрахунок на реконструкцію житлового будинку з розширенням за рахунок надбудови та прибудови на [ADDRESS] , згідно до якого надавались містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва ,а також розпочате будівництво не відповідає наявному містобудівному розрахунку на реконструкцію. При цьому у висновку зазначається, що експертам не була надана проектна документація ,що унеможливило надання висновку про відповідність будівельних робіт проектній документації. Стосовно вартості ремонтно-будівельних робіт для усунення пошкоджень ,викликаних новим будівництвом по [ADDRESS] , така вказана лише для будинку [ADDRESS] без зазначення стану будинку до проведення цих робіт та причинного зв`язку між проведеними будівельними роботами і конкретними пошкодженнями. При цьому, експерт у висновку зазначає ,що така вартість «може становити «, що є не категоричним висновком експертизи по заданому питанню 04.04.2017 року за клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду призначалась повторна будівельно-технічна експертиза, яка проведена Львівським НДІ судових експертиз. У висновку експерта №2495 від 22.01.2018 р. зазначається, що будівництво житлового будинку не відповідає вимогам державних будівельних норм і правил в частині глибини закладання фундаментів, технології виконання робіт по влаштуванню котловану. Відповідність інших аспектів виконаних будівельних робіт вимогам ДБН встановити не надається можливим через відсутність проектної документації на будівництво об`єкта. У висновку зазначається, що вплив будівництва житлового будинку [ADDRESS] можливе без впливу на технічний стан будинків №№20,22»а» за умови розробки та дотримання робочого проекту, в якому повинні бути враховані заходи збереження експлуатаційних якостей фундаментів існуючих споруд, дотримання запобіжних заходів щодо дотримання безпеки збереження цілісності навколишньої забудови у відповідності до вимог ДБН. Стосовно питання спричинення матеріальних збитків позивачам пошкодженням належних їм будинків внаслідок проведених відповідачем будівельних робіт, експертом зазначається, що категорично стверджувати появу зафіксованих експертом пошкоджень конструктивних елементів будинку [ADDRESS] як причинно-наслідковий зв`язок із веденням будівництва не надається можливим ,оскільки відсутні документи, в яких зафіксований технічний стан навколишніх будинків до початку ведення будівництва та по яких можливо здійснити порівняння з фактичним станом на дату проведення експертизи. За клопотанням позивачів 05.06.2018 року судом призначена повторна судова будівельно-технічна експертиза ,яка проведена Київським НДІ судових експертиз. Із врахуванням всіх наданих на експертизу матеріалів справи, інвентарної справи, поданих сторонами письмових доказів експерти прийшли до категоричного висновку, що містобудівний розрахунок з реконструкції житлового будинку з розширенням за рахунок прибудови і надбудови на [ADDRESS] , виконаний у відповідності до положень Закону України від 17.02.2011 р. №3038-УІ «Про регулювання містобудівної діяльності» /зі змінами/,вимог ДБН «Планування і забудова міських і сільських поселень» та Наказу від 07.07.2011 р. №109 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад і зміст». Надати відповідь щодо впливу виконання робіт з реконструкції на об`єкті та робіт по демонтажу реконструйованої частини житлового будинку на [ADDRESS] ,в разі їх виконання, на технічний стан будинків [ADDRESS] не видається можливим через відсутність наданих на дослідження документів проекту на роботи з реконструкції та проекту роботи на демонтаж. За результатами проведеного візуально-інструментального обстеження визначити питому вагу факторів, які призвели до погіршення загального технічного стану конструктивних елементів житлового будинку [ADDRESS] , чи такі виникли внаслідок проведення реконструкції будинку [ADDRESS] , чи під дією зовнішніх атмосферних факторів, чи при будівництві прибудови до будинку А-2 -не вбачається за можливе. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи докази,надані позивачаи, а також наведені висновки експертиз у їх повноті викладення відповідей на задані питання, об`єктивності, конкретності та категоричності висновків, суд прийшов до переконання, що жодним із поданих позивачами доказів та доказів ,здобутих при розгляді справи, не доведені вимоги позивачів про визнання недійсним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №112 від 01.04.2015 р. «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію з розширенням гр.Коломийцеву», а також вимог щодо відшкодування відповідачем [PERSON] шкоди, заподіяної позивачам пошкодженням належного їм житла внаслідок проведених будівельних робіт. Відтак, вимоги в цій частині позову до задоволення не підлягають. Вимоги про зобов`язання [PERSON] не проводити будівельні роботи з реконструкції житлового будинку [ADDRESS] , приведення земельної ділянки у попередній стан шляхом демонтажу самочинно влаштованих фундаменту, підвального приміщення, монолітного залізобетонного поясу по периметру об`єкта будівництва та вимуруваного першого поверху будинку суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з наступних мотивів. Ухвалою суду від 04.04.2017 р. була призначена повторна будівельно-технічна експертиза, перед якою, зокрема, були поставлені питання чи матиме вплив демонтаж реконструкції будинку [ADDRESS] на технічний стан сусідніх будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] . У висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи №2495 від 22.01.2018 р. зазначено, що якщо провести демонтаж житлового будинку [ADDRESS] частково, тобто розібрати залізобетонне перекриття та цегляні стіни першого поверху з дотриманням технологічної послідовності, то вплив на сусідні будинки буде виражатись локальними пошкодженнями суміжних стін даних будинків внаслідок виникнення тимчасових динамічних навантажень. Якщо провести демонтаж житлового будинку [ADDRESS] у тому об`ємі, як того вимагають позивачі у своєму позові, то вплив на технічний стан сусідніх будинків [ADDRESS] та [INFO] а буде виражатись подальшими ускладненнями існуючих пошкоджень конструктивних елементів даних будинків. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18). З урахуванням викладеного, обраний позивачами спосіб захисту навіть у разі доведеності ним заявлених вимог щодо знесення спірного об`єкту не призведе до бажаних для них наслідків, а саме, не відновить становище, що існувало до виникнення спірних правовідносин. Зважаючи на таке, суд прийшов до висновку, що позивачами у даному випадку обраний неефективний спосіб захисту своїх прав у випадку їх порушення, що передбачено ст. 5 ЦПК України. Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Вказане кореспондується також із положеннями ч.7 ст.376 ЦК України, згідно якої, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З аналізу статей 16, 386, 391 ЦК вбачається, що вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, лише за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які рішення органу державного архітектурно-будівельного контролю, які б доводили наявність самочинного будівництва чи відповідні приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Окрім цього, знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Європейській суд з прав людини також підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності (рішення у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» від 21 квітня 2016 року). Оскільки, позовні вимоги судом не задовільняються, тому не підлягають, на думку суду, стягнення понесених позивачами судових витрат із відповідача. Стосовно витрат, понесених відповідачем по оплаті експертиз, останній не ставив питання про їх відшкодування.

Outcome: dismissed