Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третіх осіб Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Другого приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 15.12.2006 року [PERSON] уклала з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір кредиту № 2006/13-2.06/1042, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позивачу (позичальнику) грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 92 453,31 доларів США у термін до 14 грудня 2016 року в обмін на зобов`язання позивача з повернення кредиту, сплати відсотків, комісійної винагороди, в обумовлені договором терміни. У подальшому [PERSON] стало відомо, що 04.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 13130 за кредитним договором № 2006/13-2.06/1042 від 15.12.2006 року про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 92 453, 31 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом складає 43 276 доларів США, сума заборгованості по сплаті відсотків складає 49 177, 31 доларів США. Обґрунтовуючи вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, представник позивача зазначає, що у порушення Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, приватному нотаріусу Чуловському В.А. не були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості, тобто сума заборгованості є спірною, відсутні належні докази направлення вимоги, а сам виконавчий напис вчинено на нотаріально не посвідченому договорі. У порядку авторозподілу справа надійшла до провадження судді [PERSON]. та ухвалою суду від 22 травня 2018 року по справі було відкрито провадження. На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 27 грудня 2018 року № 4049/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, та на підставі службової записки помічника судді [PERSON] - Сребняк І.А. здійснено повторний авторозподіл справи. У порядку повторного авторозподілу справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. 30.01.2019 року. Ухвалою суду від 27.02.2019 року прийнято справу до провадження та цивільну справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 20 травня 2019 року. 20.05.2019р. у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи був відкладений на 24.06.2019р.. Ухвалою суду від 22.05.2019 року було розглянуто клопотання представника позивача та витребувано докази із приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, а саме: належним чином завірені копії виконавчого напису, винесеного 04 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №13130 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №2006/13-2.06/1042 від 15.12.2006 року у розмірі 92453,31 долари США та документи які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 04 лютого 2017 року, зареєстрованого за №13130. 24.06.2019 року у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів, розгляд справи був відкладений на 15.07.2019 року. Витребувані докази були надані до суду 25.06.2019 року (а.с.143-153). Ухвалою суду від 15.07.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 29.10.2019 року. 29.10.2019 року та 16.01.2020 року розгляд справи відкладався, першого разу - у звязку з неявкою учасників процесу, другого - у зв`язку з неявкою представника відповідача та третіх осіб. Сторони у судове засідання 17 березня 2020 року не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому порядку. Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності. У матеріалах справи наявний відзив на позов представника ПАТ «Укрсоцбанк» від 02.07.2018 року (а.с.33-44), згідно якого у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на відсутність між сторонами судового спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором та дотримання банком процедури вчинення виконавчого напису. З огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України та наявності відзиву відповідача ПАТ «Укрсоцбанк», зважаючи на належне сповіщення сторін по справі, з урахуванням строків розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 27.03.2020 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За результатами аналізу норм Закону "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок), постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Із матеріалів справи судом встановлено, що 04.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на кредитному договорі № 2006/13-2.06/1042 від 15.12.2006 року було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 13130 із пропозицією стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по Договору кредиту № 2006/13-2.06/1042 від 15.12.2006 року, боржником за яким є [PERSON] . Як вбачається з пояснень представника позивача та обґрунтувань позову, про існування зазначеного виконавчого напису позивачу стало відомо при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №56011248, яке було відкрито постановою Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 19.03.2018 року (а.с.14). При цьому судом також встановлено, що 10.06.2016 року Суворовським районним судом міста Одеси було ухвалено заочне рішення по справі № 523/6361/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, змінене рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2017 року, відповідно до яких було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № б/н від 15.12.2006 року, а саме: на трикімнатну квартиру, загальною площею 62,4 кв. м, житловою площею 37,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності в рівних частках на підставі Договору міни, який посвідчений 08.08.2006 р., державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Гончаровою С. Ю., під № 4-3206, право власності на який зареєстровано згідно з написом на право встановлюваному документі КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 21.08.1996 року в реєстровій книзі №181 пр. па стор. 70 під №95, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Договором кредиту № 2006/13-2.06/1042 від 15.12.2006 року у розмірі 110 436,84 дол. США, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; та встановлено вартість предмету іпотеки для звернення стягнення на нього в розмірі 816442 гривень, яка визначена суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» згідно звіту № ВА 170922-001 від 06.10.2017 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 зазначеного Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом із цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 р. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору, нотаріально не посвідченого, чинним законодавством не передбачалось. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно виконавчого напису, стягнення проводиться за період із 16 лютого 2016 року по 21 березня 2017 року на загальну суму 92 453,31 дол. США (за кредитом - 43 276,00 дол. США; за відсотками - 49 177, 31 дол. США), з яких: заборгованість за кредитом - 43 276,00 дол. США, заборгованість за відсотками користування кредитом - 49 177,31 дол. США (а.с.144). Суд вбачає, що приймаючи рішення по справі №523/6361/16-ц суди виходили із того, що позивач ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов`язання виконав - відповідно до умов кредитного договору надав позичальнику кредитні кошти в сумі 69 900 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №6-21 від 15.12.2006 року. Розрахунок заборгованості у рамках позову по цивільній справі №523/6361/16-ц був зроблений станом на 07.04.2016 року, згідно якого заборгованість за кредитним договором № 2006/13-2.06/1042 від 15.12.2006 року склала у розмірі 2 866 711 гривень 43 копійок в еквіваленті грошового зобовязання 110 436 доларів США 84 центів, яка складається з: суми заборгованості за кредитом 43 276 доларів, що еквівалентно 1 123 355 гривень 25 копійки; заборгованість за відсотками - 34 729 доларів США 37 центів, що еквівалентно 901 502 гривень 45 копійок; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 16 644 доларів 79 центів, що еквівалентно 432 064 гривень 24 копійок; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 15 786 доларів 68 центів, що еквівалентно 409 789 гривень 49 копійок. При цьому сума заборгованості визначена, виходячи з розміру тіла кредиту 43 276, 00 доларів США, що при загальній сумі наданого кредиту 69 900, 00 доларів США, виданого на строк до 14.12.2016 року свідчить про зміну строку зобов`язання, а тому вимоги про стягнення процентів за період з 07.04.2016 року по 21.03.2017 року та інших складових боргу не можна вважати безспірними. Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. З огляду на викладене, враховуючи заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 06.07.2011 року, частково змінене рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2017 року, про звернення стягнення заборгованості в розмірі 110 436,84 дол. США, та розрахунок вимог банку, доданий до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса, суд вбачає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено на кредитному договорі щодо заборгованості, яка вже стягнута за рішенням суду та за період що перевищує три роки з дня виникнення права вимоги. Крім того змінений строк виконання зобов`язання а таким чином і наданий нотаріусу розрахунок заборгованості є невірний. Отже, нарахована банком заборгованість не є безспірною, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі. Окрім того, надані до суду 25.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. матеріали нотаріальної справи не містять розрахунку заборгованості за тілом кредиту. Також як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, в заяві про вчинення виконавчого напису від 04.07.2017 відповідач просив вчинити виконавчий напис саме на підставі договору кредиту № 2006/13-2.06/1042 від 15.12.2006 року, а також в додатках, доданих до вказаної заяви, банк зазначив про надання нотаріусу оригіналу кредитного договору, який між тим нотаріально посвідченим не був. Зазначене свідчить про відсутність підстав вчинення виконавчого напису по причині подання не повного пакету документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання в частині встановлення заборгованості за тілом кредиту. Також, згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. У відповідності до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції на час вчинення спірного виконавчого напису), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Позивачем заперечується факт отримання письмової вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про усунення порушень, а відповідачем на спростування доводів позивача та належних доказів відправлення такого повідомлення позивачу, також отриманні її позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, та відсутні докази безспірності заборгованості, а тому він виконанню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved