Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся з зазначеним позовом у якому просив: 1) скасувати арешт накладений на все майно [PERSON] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.12.2007 за № 6248268 (Архівний номер: 3828640HARKOV1, архівна дата: 09.12.2002, Дата виникнення: 09.12.2020, № реєстру: 23184, внутр. № [NUMBER] ). 2) Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.12.2007 за № 6248268 (Архівний номер: 3828640HARKOV1, архівна дата: 09.12.2002, Дата виникнення: 09.12.2020, № реєстру: 23184, внутр. № [NUMBER] ). При цьому посилався на те, що відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові здійснювалося примусове виконання виконавчого листа №2-391 виданого 30.08.2001р. Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] , 1941 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. на користь [PERSON] 8795 грн. При примусовому виконанні, 04 листопада 2002 року, постановою державного виконавця Ленінського РУЮ у м. Харкові Пархоменко О.О. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , 1941 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. Вищезазначена заборгованість погашена у повному обсязі, про що свідчать матеріали цивільної справи №2-391 Ленінського районного суду м. Харкова та розписки відповідача. Однак незважаючи на це арешт з майна не знято. Листом від 29.07.2019 за № 55974 Міжрайонний відділ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Х/О повідомив, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-391 від 30.08.2001р. виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми боргу на користь [PERSON] 8795 грн., не перебуває. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний номер №4-98-143419-Цг від 22 квітня 1998 року, право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] мають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] є сином померлих [PERSON] , [PERSON] і спадкоємцем їх майна, в зв`язку із чим звернувся до 2-ї ХДНК для отримання свідоцтва про право на спадщину, де дізнався про арешт квартири [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2020 р. позовні вимоги [PERSON] задоволені. Скасовано арешт накладений на квартиру [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.12.2007 за № 6248238 та виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.12.2007 за № 6248238 про арешт на зазначену квартиру. Після одержання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою укладення договору міни частки вищезазначеної квартири, що отримана ним у спадок та належить на праві власності, однак як з`ясувалося, виключений з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за вищезазначеним рішенням суду, запис від 18.12.2007 за №6248238 (архівна дата: 09.12.2002, № реєстра: 23184) стосувався лише майна, що належало [PERSON] , 1941 р.н., разом з тим, згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис від 18.12.2007 за № 6248268 (Архівний номер: 3828640HARKOV1, архівна дата: 09.12.2002, Дата виникнення: 09.12.2020, № реєстру: 23184, внутр. № [NUMBER] ), за яким, все майно що належить [PERSON] перебуває під обтяженням (арештом). \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.03.2020 року було відкрито провадження та справу призначено до розгляду в загальному порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час слухання справи. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний номер №4-98-143419-Цг від 22 квітня 1998 року, право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.5) При примусовому виконанні виконавчого листа №2-391 виданого 30.08.2001р. Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] , 1941 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. суми боргу на користь [PERSON] 8795 грн. постановою державного виконавця Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові Пархоменко О.О. від 04 листопада 2002 року було накладено арешт на все майно, що належало [PERSON] , 1941 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. (а.с.6) За відповіддю Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Х/О від 29.07.2019 за № 55974 виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-391 від 30.08.2001р. виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми боргу на користь [PERSON] 8795 грн. не перебуває. (а.с.8) Згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: запис від 18.12.2007 за № 6248268 (довідку від 13.03.2020р. сформовано приватним нотаріусом ХМНО Попляк О.С.) (Архівний номер: 3828640HARKOV1, архівна дата: 09.12.2002, Дата виникнення: 09.12.2020, № реєстру: 23184, внутр. № [NUMBER] ), внесені відомості про арешт квартири [ADDRESS] . (а.с.12,13) [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ), а [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ). (а.с.9) Позивач, [PERSON] є сином померлих [PERSON] , [PERSON] та спадкоємцем їх майна, в зв`язку із чим звернувся до 2-ї Харківської міської державної нотаріальної контори щодо одержання свідоцтва про право на спадщину, де виявилося, що згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис від 18.12.2007 за № 6248238 (архівна дата: 09.12.2002, № реєстру: 23184) про арешт квартири [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2020 р. (справа №642/7295/19)позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області задоволено. Скасовано арешт накладений на квартиру [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.12.2007 за № 6248238 (архівна дата: 09.12.2002, № реєстра: 23184).\~Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.12.2007 за № 6248238 (архівна дата: 09.12.2002, № реєстра: 23184) про арешт на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з зазначеного рішення, яке набрало законної сили 25.02.2020р. відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові (правонаступником якого є Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області) здійснювалося примусове виконання виконавчого листа №2-391 виданого 30.08.2001р. Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] , 1941 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. суми боргу на користь [PERSON] 8795 грн. При примусовому виконанні виконавчого листа 04 листопада 2002 року, постановою державного виконавця Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові Пархоменко О.О. було накладено арешт на все майно, що належало [PERSON] , 1941 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. \~ \~ \~ \~Постановою того\~ж державного\~виконавця від\~04\~березня 2003\~року закінчено\~виконавче провадження\~при примусовому\~виконанні виконавчого\~листа №\~2-391\~від 30.08.02\~року у\~зв`язку із\~сплатою боргу\~боржниками на користь [PERSON] та виконавчого збору в повному обсязі. Постановою № 4-72/03 від 02.02.2004 року старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Харкова при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-391 від 30.08.02 знято арешт з автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , у зв`язку із тим, що борг сплачено у повному обсязі. Також ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.02.2004 року скасовано арешт накладений судом 12.09.2000 року на автомобіль марки ВАЗ 2109, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] . Питання щодо зняття арешту з іншого майна при цьому не було вирішено. (а.с.10,11) Зазначені обставини встановлені рішенням суду і не підлягають доказуванню відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України. Після одержання свідоцтва про право на спадщину (серія та номер: 2-59 від 07.03.2020р.), позивач, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Попляк О.С. щодо розпорядження спадковим майном де з`ясувалося, що виключений з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за вищезазначеним рішенням суду, запис від 18.12.2007 за №6248238 (архівна дата: 09.12.2002, № реєстра: 23184) стосувався лише майна, що належало [PERSON] , 1941 р.н., разом з тим, згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис від 18.12.2007 за № 6248268 (Архівний номер: 3828640HARKOV1, архівна дата: 09.12.2002, Дата виникнення: 09.12.2020, № реєстру: 23184, внутр. № [NUMBER] ), за яким, все майно що належить [PERSON] перебуває під обтяженням (арештом). (а.с.12,13) Статтею 3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно з частиною 1 статті 4\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав. Згідно п. 5.1.4 Інструкції "Про проведення виконавчих дій", затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 р., стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ст.\~317\~ЦК України право власності включає в себе право володіння, право користування та право розпорядження своїм майном. У ст.\~55\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) зазначено, що арешт застосовується державним виконавцем для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено ст.\~59\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження): прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту; сплата боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника; якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту; наявність письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника. Згідно з п. 8 ч. 1 ст.\~37\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.\~38\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) У разі закінчення виконавчого провадження згідно зі ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у ч. 2 цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. Позивач не може оскаржити дії(бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки виконавче провадження, у якому було накладено арешт, відсутнє, а тому позивач звернувся за захистом порушених прав у порядку позовного провадження. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст.\~321\~ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зважаючи на те, що борг сплачено у повному обсязі, виконавче провадження завершено, арешти, накладені в рамках виконавчого провадження про стягнення цієї заборгованості, інших виконавчих проваджень, окрім тих, в яких стягувачем був [PERSON] , у провадженні державних виконавців немає, підстав для продовження обтяження на майно не вбачається, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. Вимога щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису від 18.12.2007 за № 6248268 є похідною, а тому також підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved