Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що [PERSON] 25 червня 2008 року було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 10350 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом на умовах, визначених договором. Прийняті на себе зобов'язання по поверненню кредиту в обумовлені кредитним договором строки відповідач не виконує, в зв'язку з чим станом на 31 серпня 2017 року заборгованість за зазначеним договором складає: заборгованість по кредиту - 10048 гривень 18 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом - 76191 гривня 28 копійок, заборгованість за пенею та комісією - 3100 гривень 00 копійок, а також заборгованість по судовим штрафам, відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 4466 гривень 97 копійок штраф (процентна складова), а всього заборгованість складає - 94306 гривень 43 копійки, в зв'язку з чим банк звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язалася використовувати кредит за цільовим призначенням і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором строки, однак всупереч умовам кредитного договору [PERSON] тривалий час не здійснює погашення кредиту. В судове засідання на розгляд справи представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с.20) не з?явився, однак надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.21). Відповідач в судовому засіданні, під час розгляду пояснила, що позовні вимоги банку не визнає,однак підтвердила той факт, що дійсно у 2008 році отримувала у ПАТ КБ «Приват Банк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, оскільки хворіла. Відповідач, в порядку ст.178 ЦПК України подала відзив на позов, в якому зазначила, що дійсно 25 червня 2008 року внаслідок її звернення до позивача та укладення кредитного договору, було встановлено кредитний ліміт на видану їй платіжну картку. При цьому нею була підписана заява, а інші документи їй для ознайомлення та підписання не надавалися. Зазначає, що умови та правила, які додані до позову вона побачила вперше, а з урахуванням відсутності на ньому дати його прийняття неможливо встановити факт того, що вказані умови та правила діяли на момент укладення нею договору. Також зазначає, що правовідносини щодо кредитування виникли між нею та позивачем 25 червня 2008 року, а розрахунок заборгованості проведено банком станом на 31 серпня 2017 року, тобто за дев'ять років, тому просить суд застосувати до позовних вимог позивача загальну позовну давність тривалістю у три роки, а також спеціальну позовну давність для стягнення неустойки (штрафу та пені) терміном один рік. Вказує, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Вважає, що до позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом та відсотками має бути застосовано позовну давність у три роки, яка повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Звертає увагу на п.4.9 Умов та правил, що банк зобов'язаний кожного місяця способом, вказаним в заяві, надавати клієнту виписки щодо стану розрахунків, однак вказаний обов'язок банком не виконаний, при цьому нічого не заважало позивачу після виявлення заборгованості звернутися до неї особисто. На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі. Представник банку, в порядку ст.179 ЦПК України, подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору N б/н від 25 червня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10350,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При оформленні кредиту заяву на отримання кредиту [PERSON] власноручно підписала, чим підтвердила, що ознайомлена з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами, що складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви [PERSON] приєдналася до запропонованих банком умов та тарифів. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, умови, правила та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку є невід'ємною частиною договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до умов та правил надання банківських послуг. Необхідно відзначити, що виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло дев'ять років, однак [PERSON] в Банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може служити розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 25 червня 2008 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила, що: "Я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 1,9% (22,8% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Представник позивача зазначає, що наданої ним виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже і отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором. Також представник позивача зазначає, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Разом з цим зазначає, що по вказаному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано карку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. При цьому зазначає, що відповідачці, за її зверненням, було перевипущено картку, строк дії якої до останнього дня вересня 2015 року, а позивач звернувся до суду з позовом 26 жовтня 2017 року, тобто до спливу строку позовної давності. На підставі викладеного просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Відповідачем в порядку ст.180 ЦПК України не було подано заперечення на відповідь на відзив позивача. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER], виданого 01 січня 2004 року управлінням Пенсійного фонду України в Ананьївському районі, [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с.54). Відповідно до копії довідки Любашівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 19 лютого 2018 року, [PERSON] перебуває на обліку в Любашівському об'єднаному УПФУ Одеської області та отримує пенсію за віком при повному стажі в сумі 1373,00 грн. (а.с.55). Згідно Статуту ПАТ КБ «Приват Банк», банк є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», що існував у формі закритого акціонерного товариства, тип якого у відповідності до Загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «Приват Банк» від 30 квітня 2009 року було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк». Єдиним акціонером банку, якому належить 100% акцій банку, є держава в особі Міністерства фінансів України. (а.с.16-19). Встановлено також, що згідно анкети-заяви позичальника відповідач - [PERSON] просить надати їй строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, при цьому зі змістом даної заяви умовами та правилами надання кредиту та банківських була ознайомлена, що підтверджує вказане своїм підписом (а.с.9-15). Згідно розрахунку суми заборгованості по кредитному договору від 25 червня 2008 року станом на 31 серпня 2017 року заборгованість по поверненню кредиту становить: заборгованість по кредиту - 10048 гривень 18 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом - 76191 гривня 28 копійок, заборгованість за пенею та комісією - 3100 гривень 00 копійок, а також заборгованість по судовим штрафам, відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 4466 гривень 97 копійок штраф (процентна складова), а всього заборгованість складає - 94306 гривень 43 копійки (а.с.4-6). Таким чином, відповідач порушила договірні зобов'язання в частині щомісячної оплати відсотків за користування кредитом, а також повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно довіреності ПАТ КБ «Приват Банк» в особі Голови Правління, який діє на підставі Статуту, уповноважує Кіріченко В.М. представляти інтереси Банку в усіх органах державної влади і управління, в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, третейських судах, у Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, відповідача, цивільного позивача, цивільного відповідача, кредитора, боржника, заявника, стягувача, третьої особи з самостійними вимогами та без самостійних вимог, заінтересованої особи, включаючи наступні права: подавати, підписувати, пред'являти та підтримувати позови, у т.ч. цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, заяви та інші процесуальні документи, а також виконувати всі інші необхідні дії, пов'язані з цією довіреністю (а.с.20). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є зобов'язальними, і регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до Умов надання банківських послуг п.8.6 у розмірі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 4466 гривень 97 копійок штраф (процентна складова), то такі вимоги суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Тому, з метою недопущення застосування накладення на позичальника подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь Банку штрафів, нарахованих у розмірі 500 гривень 00 копійок (фіксована частина) та 4466 гривень 97 копійок (процентна складова) слід відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідачка просить застосувати до позовних вимог позивача спеціальний та загальний строк позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, яка свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч.ч.3-4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Також відповідно до постанови судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежа. З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії договору про надання банківських послуг, відповідачка останній платіж на погашення в період трирічного строку кредиту внесла 19 лютого 2015 року в розмірі 550 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком боргу. Наведене у свою чергу свідчить про те, що відповідачка вчинила дії, які свідчить про визнання нею свого боргу, що у свою чергу свідчить про переривання перебігу позовної давності та початок цього перебігу заново. При цьому суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності щодо боргу за тілом кредиту та процентами, поскільки сплата відповідачкою платежу за кредитом в розмірі 550 грн., які внесені на рахунок 19 лютого 2015 року перервала перебіг позовної давності, його перебіг почався заново і банк звернувся до суду з позовом в межах трирічного строку. В той же час є підстави для застосування передбаченого ст.258 ЦК України річного строку позовної давності щодо стягнення пені та комісії в розмірі 3100 гривень 00 копійок, поскільки останній платіж відповідачка сплатила 19 лютого 2015 року, а банк звернувся до суду 02 листопада 2017 року. Отже банк пропустив річний строк позовної давності. Поскільки відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 10350 грн. та не виконала обов'язків по їх поверненню, покладених на неї договором про надання банківських послуг від 25 червня 2008 року, має заборгованість, чим порушує права банку як кредитора, то суд відповідно до вимог закону та умов кредитного договору вважає за необхідне захистити права кредитора і стягнути з відповідачки на користь банку борг за кредитним договором в розмірі 86239 гривень 46 копійок, з яких тіло кредиту - 10048 гривень 18 копійок, заборгованість за відсотками - 76191 гривня 28 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1600 гривень 00 копійок. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача в розмірі 86239 гривень 46 копійок, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судовий збір в розмірі 1463 гривні 15 копійок (86239,46 грн. х 100% : 94306,43 грн. х 1600,00 грн.).

Outcome: partial