Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до державного реєстратора - ПН КМНО- Кобелєвої Алли Михайлівни, в якому з урахуванням уточнень просила суд: визнати протиправними дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 27560318 від 26.12.2015 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та нею було укладено кредитний договір, в забезпечення зобов'язань за яким було укладено договір іпотеки від 27 вересня 2007 року. Згідно вказаного договору в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 53,3 кв. м. У 2011 році між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1 та договір про відступлення прав за вказаним іпотечним договором. Таким чином, Товариство стало новим кредитором позивача за Кредитним договором та іпотекодержателем за Договором іпотеки. Пізніше позивачу стало відомо, що згідно рішення про державну реєстрацію права власності № 27560318 від 26.12.2015 року, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, власником спірної квартири стало ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Згідно витягу № 54797170 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.02.2016 року в якості підстави переходу права власності на квартиру у Державному реєстрі вказаний договір іпотеки від 27.09.2007 року. Позивач вважає дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, щодо проведеної реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на квартиру та прийняте ним рішення за індексним номером 27560318 від 26.12.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру протиправним та таким, що підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила суд його просила задовольнити Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Відповідач та її представник в судове засідання неодноразово не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. 27 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11223123000, предметом якого є надання позичальнику кредитні кошти в сумі 56000,00 долларів США. В забезпечення зобов'язань між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 27 вересня 2007 року. Предметом вказаного договору є зобов'язання, щодо передачі в іпотеку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 53,3 кв. м.. 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1 та договір про відступлення прав за вищевказаним іпотечним договором. Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» відступив ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Позичальника за зобов'язанням по Кредитному та Іпотечному договорах. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27560318 від 26.12.2015 року, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, власником спірної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 53,3 кв. м. стало ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон Відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 88216540 від 27.05.2017 року в якості підстави переходу права власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі вказаний договір іпотеки від 27.09.2007 року. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" 18.02.2015 року третьою особою на поштову адресу [PERSON], [ADDRESS], боржника, який зазначений у договорах кредиту та іпотеки, цінним листом з описом вкладення та поштовим повідомленням про вручення була спрямована письмова вимога про усунення порушень, яке було повернуто ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» з причини закінчення терміну зберігання. У зв'язку з невиконанням [PERSON] та [PERSON] умов договору кредиту, третьою особою - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - було подано заяву до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч. 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ст. 37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Враховуючи вищезазначені норми права, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором перед іпотекодержателем. Зазначене право походить також із змісту ст. 37 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-ІУ, згідно з якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 46 Порядку № 868 встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Як вбачається з матеріалів справи, третя особа, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», в порядку, встановленому ст. 37 Закону України Про іпотеку, звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на іпотечне майно. Суд зазначає, що аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку про те, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а також й отримання вимоги. А отже, третя особа - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», при подачі заяви про реєстрацію права власності серед необхідного комплекту документів повинно було разом із засвідченою копією вимоги про усунення порушень надати також докази направлення та отримання такої вимоги боржником. Проте, матеріали справи не містять даних про отримання письмової вимоги про усунення порушень. Суд зазначає, що пунктом 46 Порядку № 868 визначено вичерпний та безальтернативний перелік документів, що підлягають подачі у разі проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою. При цьому, не надання третьою особою доказів направлення вимоги, а також її отримання, виключало права вчиняти реєстраційні дії щодо проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі інших документів, ніж визначенні у вказаних нормах. Згідно ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Державного реєстратора-приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 27560318 від 26.12.2015 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" прийнято без дотримання вимог Закону № 1952-IV та Порядку № 868, без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, а відтак підлягає скасуванню. На підставі викладеного, з огляду на доведеність неправомірності дій відповідача щодо реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за третьою особою, суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved