Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Представник позивача ОСББ «Тичини-16/2» - адвокат Золотопуп С.В. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути зі [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 14 734,22 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 76,10 кв.м. ОСББ «Тичини-16/2» здійснює управління зазначеним будинком, уклало та виконує умови договору з виробниками комунальних послуг з постачання теплової енергії в гарячій воді, централізованого водопостачання, холодного та гарячого водовідведення, а відповідач отримуючи зазначені послуги зобов?язаний вчасно щомісяця сплачувати за це кошти. Нарахування боргу по належній відповідачу квартирі у розрахунковому періоді було здійсненої позивачем на підставі облікових даних засобів обліку спожитих послуг холодного та гарячого водопостачання, які були встановлені в квартирі відповідача. Постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року у цивільній справі № 755/18090/18 за позовом ОСББ «Тичини-16/2» до [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині стягнення плати за спожиті послуги холодного і гарячого водопостачання та водовідведення відмовлено з тих підстав, що виявлені у показаннях приладів обліку помилки виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, і виконавець повинен здійснити перерахунок. В частині позову про стягнення із відповідача заборгованості за холодне водопостачання та водовідведення та за гаряче водопостачання та водовідведення заявлені позивача вимоги визнані судом необгрунтованими та недоведеними, що не позбавляє права позивача на стягнення заборгованості заданим видами наданих послуг після проведення перерахунку заборгованості відповідно до вимог закону. ОСББ «Тичини-16/2» здійснено перерахунок плати за холодне водопостачання та водовідведення за гаряче водопостачання та водовідведення власника квартири [ADDRESS] - [PERSON] за період з 01 травня 2015 року до 25 липня 2019 року. За перерахунком плати за спожиті послуги централізованого холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, виходячи з відсутності в належній відповідачу квартирі засобів обліку цих послуг в порядку, встановленому законодавством, за період з 01 травня 2015р. до 25 липня 2019 року визначено заборгованість у розмірі 14 734,22 грн. Неоплачена заборгованість відповідача перед позивачем за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2015 року до 25 липня 2019 року становить 14 734,22 грн, в тому числі 4 828,51 грн. за холодне водопостачання та водовідведення, 9 905,71 грн за гаряче водопостачання та водовідведення. Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Астахової О.О. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2020 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 06 березня 2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м.Києва №310 від 21 травня 2020 року, відповідно до пункту 19 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 7.54 розділу VII Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Гаврилової О.В., постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. 03 липня 2020 року представником позивача отримано копію ухвали про прийняття справи до свого провадження. Копію вказаної ухвали суду з копією ухвали суду про відкриття провадження та копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, конверт разом з документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 14 вересня 2020 року на адресу відповідача повторно було направлено копію ухвали про прийняття справи до свого провадження з копією ухвали суду про відкриття провадження та копією позовної заяви та доданими до неї документами, яка на час ухвалення даного рішення відповідачем також не отримані та конверт разом з документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.» Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 03 жовтня 2000 року (а.с. 12). Відповідно ч. 1 Розділу ІІ Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини -16/2», затвердженого рішенням загальних зборів ОСББ «Тичини-16/2», протокол №21 від 22 квітня 2018 року, метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними свої обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. За змістом ст.ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. 20 липня 2001 року між ДКО «Київводоканал» та ОСББ «Тичини -16/2» укладено договір №9598/5-14 на послуги водопостачання та водовідведення, за умовами якого ДКО «Київводоканал» зобов`язується надати ОСББ «Тичини -16/2» послуги з постачання питної води та прийняти від ОСББ «Тичини -16/2» каналізаційні стоки, а ОСББ «Тичини -16/2» зобов`язується розрахуватися за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України. (а.с. 4-5) 01 березня 2003 року між АЕК «Київенерго» та ОСББ «Тичини -16/2» укладено договір №510603 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (а.с. 6-9). 11 липня 2008 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та ОСББ «Тичини -16/2» укладено договір №510603 на постачання теплової енергії у гарячій воді, за умовами якого Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» зобов?язується виробити та поставити енергію ОСББ «Тичини -16/2» для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а ОСББ «Тичини -16/2» зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі (а.с.10-11). За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до перерахунку заборгованості по споживанню ВХ, ВГ по квартирі [ADDRESS] , за період розрахунку з 01 травня 2015 року по 25 липня 2019 року загальна сума боргу становить 14 734,22 грн (а.с. 22), з яких борг за ВХ - 4 828,51грн, борг за ВГ - 9 905,71 грн, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. Протоколом №132 засідання правління ОСББ «Тичини -16/1» від 25 листопада 2019 року затверджено результати перерахунку плати за спожиті послуги централізованого холодного та гарячого водопостачання та водовідведення власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] за період з 01 травня 2015 року до 25 липня 2019 року у загальній сумі боргу 14 734,22 грн (а.с. 20-21). 29 листопада 2019 року на адресу [PERSON] позивачем направлено проект договору реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 17,18), який отримано представником адресата 05 грудня 2019 року (а.с. 19). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2102,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Як визначено в статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 05 лютого 2020 року між ОСББ «Тичини - 16/2» та Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №05/02/2020-1, за яким бюро зобов?язується надавати ОСББ «Тичини - 16/2» правничу допомогу стосовно складання позовної заяви та представництва інтересів ОСББ «Тичини - 16/2» у судах усіх інстанцій у цивільній справі за позовом ОСББ «Тичини - 16/2» до [PERSON] про стягнення на користь ОСББ «Тичини - 16/2» боргу за послуги холодного та гарячого водопостачання і водовідведення за період 01 травня 2015 року по 25 липня 2019 року (а.с. 27). На підставі даного договору, адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» 05 лютого 2020 року видано Ордер серії ВІ №1006548 на надання правової допомоги адвокатом Золотопупом С.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2653 від 26 березня 2019 року) ( а.с.31, 32). Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору, сторони погодили, що вартість послуг складає 1000,00 грн за одну годину надання послуг. Остаточна сума вартості наданих в рамках даного договору послуг узгоджується сторонами у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг з зазначенням деталізованого розрахунку погодинної вартості послуг та загальної кількості годин обслуговування. Як убачається з акту приймання-передачі наданих послуг від 06 лютого 2020 року загальна вартість наданої послуги за договором про надання правничої допомоги №05/02/2020-1 від 05 лютого 2020 року становить 3 000,00 грн (а.с. 28). Відповідно до копії платіжного доручення №3061 від 07 лютого 2020 року ОСББ «Тичини - 16/2» сплатило Адвокатському бюро «Тарас Кулачко та партнери» кошти за договором про надання правничої допомоги №05/02/2020-1 від 05 лютого 2020 року в розмірі 3 000,00 грн (а.с. 29). Враховуючи, що позов задоволено, беручи до уваги обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивача, суд вважає, що на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: approved