Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування. В позові вказано, що 12.07.2019 мала місце дорожньо-транспортна пригода на 195км+600м а/д Київ-Одеса, де водій автомобіля «Ауді А6» на іноземній реєстрації р.н. [NUMBER] [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих травм загинув. 03 грудня 2019 року позивачі звернулись до ПАТ «Страхова компанія «Еталон» через представника ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» із заявою про виплату страхового відшкодування. 20.07.2020 відповідач надіслав лист про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування для позивачів у розмірі 50% від заявленої суми вимоги. При прийнятті рішення відповідач посилався на п.36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачі вважають, що така відмова є безпідставною та незаконною. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Позивачі просять суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] - 83490,00 грн. страхового відшкодування; стягнути з відповідача на користь [PERSON] - 8346,00 грн. страхового відшкодування. 12.11.2020 на адресу суду надійшов відзив ПАТ «Страхова компанія «Еталон», у якому вказано, що відповідач не погоджується з вимогами, заявленими у справі та вважає їх безпідставними. Дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 12.07.2019, сталась через порушення [PERSON] ПДР, що є преюдиційним фактом. В постанові про закриття кримінального провадження від 28.11.2019 зазначено, що у дорожній обстановці, яка склалась на момент ДТП, за вказаних в постанові слідчого вихідних даних, у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди з технічної точки зору, знаходився виїзд велосипедиста [PERSON] на смугу руху автомобіля «Ауді А6» на іноземній реєстрації, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] на відстані меншій ніж зупиночний шлях вказаного автомобіля в умовах місця пригоди». Окрім цього, у відзиві зазначено, що при судово-медичному (токсикологічному) дослідженні крові [PERSON] , виявлено етанол в кількості відповідно -3,51 г/дм (проміле), що на момент смерті у людини з середньою стійкістю до алкоголю могло відповідати алкогольному сп`янінню тяжкого ступеня. Також при судово-токсикологічному дослідженні виявлено метанол 0,16 г/дм (проміле). [PERSON] знехтував Правилами дорожнього руху та перебував у стані алкогольного сп`яніння тяжкого ступеня. Враховуючи вищевикладене, відповідач вказує, що ПрАТ «СК`ЕТАЛОН» законно зменшив розмір страхового відшкодування на підставі ст. 1193 ЦК України. 17.11.2020 на адресу суду від представника позивачів [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому посилаючись на норми чинного законодавства України, представник позивача вказує, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов є необґрунтованими. 24.11.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на відзив, в якому доводи викладені ідентичні тим, на які представник відповідача посилається у відзиві. Позивачі у судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду від представника позивачів надійшла заява, в якій просив справу слухати без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Еталон» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, заяв, що перешкоджають розгляду справи від нього не надходило. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 12.07.2019 на 195км+600м а/д Київ-Одеса, водій автомобіля «Ауді А6» на іноземній реєстрації р.н. [NUMBER] [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. 12.07.2019 відповідні відомості були внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 28.11.2019 слідчим ВР ЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Із позивачем по справі [PERSON] , [PERSON] проживав у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилось двоє дітей. Вказаний факт ніким не оспорюється та вважається доведеним, що [PERSON] був батьком двох дітей, які перебували на його утриманні: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.13,14) . 30.06.2004 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.15). Позивач [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки загиблого [PERSON] , та [PERSON] , через представника звернулись до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди в загальному розмірі 244093,35 грн. та відшкодування витрат на поховання, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.17). Розмір відшкодування для матері [PERSON] -16692 грн.( відшкодування моральної шкоди); - 43764,35 грн.( відшкодування на поховання). Розмір відшкодування для доньки [PERSON] -16692 грн. ( відшкодування моральної шкоди); - 150228 грн.( відшкодування на утримання). Розмір відшкодування для доньки [PERSON] -16692 грн. ( відшкодування моральної шкоди). У своїй відповіді про прийняте рішення ПАТ «Страхова компанія «Еталон» вважає, що заявлена до відшкодування сума страхового відшкодування підлягає зменшенню на 50% відповідно до п.36.3 ст. 36 Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, [PERSON] відшкодовується 50 % заявленої моральної шкоди у розмірі 16692 грн., а саме 8346 грн.; [PERSON] відшкодовується 50 % заявленої моральної шкоди у розмірі 16692 грн., а саме 8346 грн., також відшкодовується 50 % на утримання 150228 грн. з виплатою щомісячного платежу в розмірі 5778 грн. до моменту досягнення повноліття; [PERSON] ,. відшкодовується 50 % заявленої моральної шкоди у розмірі 16692 грн., а саме 8346 грн.. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд зазначає, що та обставина, що відносно водія [PERSON] закрито справу за ч. 2 ст. 286 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, не звільняє від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки. Тому, в даному випадку, суд вважає, що саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії цього джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у заподіянні і доводи відповідача щодо відсутності вини відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що мали б бути взяті судом за основу звільнення його від відповідальності у даному спорі, не є юридично спроможними, з огляду на положення ст. 1187 ЦК України. Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди. При цьому у частині третій статті 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтею 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом другим та третім частини першої статті 1200 ЦК України, передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно та інвалідам - на строк їх інвалідності. Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Зі змісту ст. 1188 ЦК України вбачається, що стаття підлягає до застосуванню у разі заподіння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Згідно з частинами першою та другою ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Аналогічні положення містяться і п. 36.3 ст. 36 Закону, де вказано, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Також суд звертає увагу, що ПрАТ «СК «Еталон» не оспорює загальний розмір страхового відшкодування, встановлений позивачами у позовній заяві, оскільки з листа від 20.07.2020 вбачається, що відповідач визнав його в заявленій сумі, проте, прийняв рішення про виплату 50% вказаної суми, безпідставно застосувавши положення п. 36.3 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". З урахуванням викладеного суд вважає заявлені позивачами в справі позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Що стосується стягнення з відповідача судового збору, суд зазначає таке. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У частині 6 статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Отже, сума судового збору, яка мала б бути сплачена кожним з позивачів, складає 908 грн. 00 коп., а загальна сума судового збору - 1816 грн. Згідно з положеннями ч. 6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved