Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 12 лютого 2011 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Спільне життя у сторін не склалося, на даний час вони проживають окремо, з моменту фактичного припинення ними подружніх відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки їй не надає. [PERSON] є фізично здоровою та працездатною особою, їй відомо він працює старшим інспектором в Полку поліції особливого призначення № 2 м. Київ "Поліція діалогу" та має регулярний дохід, тому здатний сплачувати аліменти на дитину. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає та проти його задоволення не заперечує. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 лютого 2011 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, на даний час подружніх відносин вони не підтримують та проживають окремо. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка з часу фактичного припинення сторонами подружніх відносин проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. За змістом положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що сторонами домовленості щодо утримання дитини батьком не досягнуто, відповідач [PERSON] позов визнав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на дитину ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved