Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

03.04.2017 (дата згідно з штемпелем на конверті) до Шполянського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором №2006224536 від 12.10.2013 у розмірі 24256,05 грн., а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач порушив умови кредитного договору №2006224536 від 12.10.2013, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 20 000,00 грн., зі строком повернення до 12.10.2016, але позичальник порушив умови договору, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 24256,05 грн. станом на 24.11.2016, яку відповідач добровільно погашати не бажає. Тому позивач і пред'явив даний позов. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у суд не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням . Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У суді встановлено, що 12.10.2013 між ПАТ "ОТП Банк" і [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2006224536, згідно з яким [PERSON] був наданий кредит у сумі 20 000,00 грн., на споживчі цілі та придбання послуг продавців, на строк 36 місяців з 12.10.2013 до 12.10.2016 з розміром процентної ставки 0,01 % річних, а також суми платежу за розрахунковий період в розмірі 628,00 грн. Кожний щомісячний платіж повинен бути отриманий Банком протягом відповідного платіжного періоду не пізніше 12 числа кожного місяця згідно з графіком платежів (а.с.5-10). Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: на споживчі цілі - 19800, 00 грн., на придбання послуг у продавця 1 - 0,00 грн., на придбання послуг у продавця 2 - 200, 00 грн., на сплату комісії за оформлення кредиту - 0, 00 грн. Згідно з п.1.2.1. кредитного договору банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком №1 «Графік платежів», що є невід'ємною його частиною, а також виконувати інші умови кредитного договору. Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 12.10.2016. Згідно з п.1.4.4. кредитного договору за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Відповідно до п.1.4.16. кредитного договору у випадку, коли на момент закінчення дії кредитного договору у позичальника є прострочена до повернення сума кредиту, то банк продовжує нараховувати на неї проценти та комісії згідно умов договору до моменту повного погашення заборгованості. Згідно з п.1.5.1. кредитного договору за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів, позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення 25 грн. Відповідно до п.1.5.4.кредитного договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Згідно з п.1.5.5. кредитного договору, якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Відповідно до п.1.5.6. кредитного договору, у випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку. Згідно з п.3.6. кредитного договору, банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі. 22.12.2014 між ПАТ "ОТП Банк" (Клієнт) та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (Фактор) було укладено Договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до якого Клієнт (первісний кредитор) передає, а Фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами. (а.с.16-19). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу 22/12/2014/1-1 від 22.12.2014 ім'я боржника - [PERSON], номер та дата укладення кредитного договору - №2006224536 від 12.10.2013, загальна сума боргу боржника за кредитним договором тіла кредиту у валюті договору - 17751,65 грн., загальна сума процентів, нарахована на суму заборгованості боржника за кредитним договором у валюті договору - 6504,40 грн., загальна сума заборгованості за кредитним договором - 24256,05 грн. (а.с.20). Згідно з повідомленням ТОВ «ОТП Факторинг Україна», вихідний № 200237302 від 05.01.2015, [PERSON] був повідомлений про те, що право вимоги його заборгованості відступлене ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (а.с.13). Відповідно до опису вкладення в цінний лист 21.01.2015 [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості, вихідний №200237302 від 05.01.2015 (а.с.14). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Крім того, ст.1048 цього Кодексу вказує, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних і кримінальних справах 29 січня 2014 року ухвалив постанову у справі №6-155цс13, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок про те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, зупинивши свій вибір на ПАТ "ОТП Банк" відповідач погодився на умови надання кредиту як на такі, що його влаштовували. Кредитор не примушував, не нав'язував своїх послуг відповідачеві та не вимагав укладення договору. Це була ініціатива особисто відповідача. Відповідачем суми кредиту належним чином не сплачувалися, що призвело до утворення заборгованості станом на 24.11.2016 в розмірі 24256,05 грн., яка складається з наступного: залишок заборгованості за кредитом - 17751,65 грн., відсотки за користування кредитом - 1,54 грн., сума комісії - 6502,86 грн. (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 1600,00грн. На підставі ст.ст. 11, 514, 516, 526, 530, 625-628, 638, 1048, 1054, 1077, 1078, 1080, 1084 ЦК України,

Outcome: approved