Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про стягнення грошової компенсації вартості частки у спадковому майні, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 липня 2014 року у віці 68 років помер їх брат [PERSON].Згідно нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАВ за № 701899 від 22 січня 2015 року позивачу [PERSON] на праві власності належить ? частка автомобіля марки "RENAULT KANGOO", фургон малолітражний - В, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VF1FC07TF36599763, колір білий, реєстраційний № [NUMBER], який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії САО 009426, виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Львова та Пустомитівського району 28 липня 2012 року. Інша ? частка даного автомобіля згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАВ за №701900 від 22 січня 2015 року на праві власності належить позивачу [PERSON], а ще ? частка даного автомобіля, належить відповідачу по справі [PERSON] . З часу оформлення спадщини сторонами і отримання ними свідоцтв про право на спадщину в нотаріуса позивачі [PERSON] та [PERSON] не можуть користуватися своєю часткою в успадкованому ними майні, в зв'язку з тим, що фактично автомобіль марки "RENAULT KANGOO" фургон малолітражний-В,2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами), VF1FC07TF36599763 колір білий, реєстраційний №ВС9313СР знаходиться тривалий період часу, більше двох років, у одноосібному користуванні відповідача, який перешкоджає користуватися ним, ключів від автомобіля не надає, між ними постійно виникають конфлікти стосовно користування даним автомобілем . Порядок користування даним автомобілем встановити неможливо, хоча вони з сестрою сплатили податок за цей автомобіль (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується ФІЗ особами за результатами річного декларування). З метою вирішення конфлікту, вони неодноразово звертались до відповідача з пропозицією надати їм у користування автомобіль або компенсувати їм вартість часток автомобіля. Але відповідач [PERSON] не погоджується на їхню пропозицію, ніяких подальших дій щодо вирішення даного питання не вчиняє. 10.07.2015 року [PERSON] зверталась з заявою в Пустомитівський районний відділ Головного управління МВС України у Львівській області щодо вирішення даного конфлікту. 23.07.2015 року за результатами перевірки працівниками Пустомитівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області матеріали скеровано за належністю в Жовківський РВ ГУМВС України у Львівській області для прийняття рішення. 20.09.2015 року позивач отримала відповідь згідно якої за результатами зібраних матеріалів, прийнято рішення припинити розгляд даних матеріалів так, як відсутні ознаки кримінального правопорушення і для вирішення цивільно- правових відносин, що виникли із [PERSON], та що вона має право звернутись до суду. За весь цей період часу позивачі понесли чи не малі витрати на поїздки до відповідача і зазнали чи не малих душевних страждань у звязку з протиправною поведінкою відповідача, так як не могли повірити в те, що їх брат може так з ними поступити. Відповідно до чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, а тому просять стягнути з відповідача в їх користь по 10\~000 грн. 00 коп. кожній із позивачів на відшкодування моральної шкоди. Тому, користуючись своїми правами, передбаченими ч.3 ст.358, ч.2 ст.364 ЦК України, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали суду аналогічні пояснення як і в позовній заяві. Просили суд їх позов задоволити в повному розмірі. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимов заперечила частково, а саме не заперечила щодо відшкодування позивачам грошової компенсації вартості успадкованого ними майна після смерті [PERSON] , (а саме 1/4 частки автомобіля марки "RENAULT KANGOO", ФУРГОН МАЛОЛІТРАЖНИЙ - В, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VF1FC07TF36599763, колір білий, р.н.[NUMBER], який знаходиться у відповідача), в розмірі 16 133 грн. 75 коп. (шістнадцять тисяч сто тридцять три грн. 75 коп.) . Щодо відшкодування позивачам моральної шкоди та коштів пов»язаних з оплатою юридичних послуг адвоката, та стягнення сплати судового збору. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно із ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно вимог ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особи зобов'язані утримуватися від дій, які б порушували права інших осіб . Судом встановлено, що [PERSON], 10.07.2014 року помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області серії І-СГ №366878, актовий запис №35 . Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 22.01.2015 року державним нотаріусом Пустомитівської ДНК вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 10.07.2014 року спадкоємцями майна, а саме : по 1/4 частки автомобіля марки "RENAULT KANGOO", ФУРГОН МАЛОЛІТРАЖНИЙ - В, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VF1FC07TF36599763, колір білий, р.н.[NUMBER]), в розмірі 16 133 грн. 75 коп. (шістнадцять тисяч сто тридцять три грн. 75 коп.) є позивачі [PERSON] та [PERSON] та відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із ч.2 ст.183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільна річ передається одному із співвласників, який виплачує іншим вартість їх часток, або ця річ продається, а отримана сума розподіляється між співвласниками пропорційно частці кожного з них (ст. 364 ЦК України). Відповідно до ст.364 ч.2 ЦК України , якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки "RENAULT KANGOO", ФУРГОН МАЛОЛІТРАЖНИЙ - В, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VF1FC07TF36599763, колір білий, р.н.[NUMBER], знаходиться у відповідача [PERSON], та що матеріальної компенсації відповідач співвласникам майна не відшкодував та має намір таку шкоду відшкодувати. А тому, суд приходить до висновку що з відповідача в користь позивачів слід стягнути грошову компенсацію вартості успадкованого ними майна після смерті [PERSON], (а саме 1/4 частки автомобіля марки "RENAULT KANGOO", ФУРГОН МАЛОЛІТРАЖНИЙ - В, 2006 року випуску, номер шасі (кузова , рами) VF1FC07TF36599763, колір білий, р.н.[NUMBER]), в розмірі по 16 133 грн. 75 коп. кожній. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача в користь позивачів, які таке мотивують тим, що за весь цей період часу позивачі понесли чи не малі витрати на поїздки до відповідача і зазнали чи не малих душевних страждань у звязку з протиправною поведінкою відповідача, так як не могли повірити в те, що наш брат може так з ними поступити. Відповідно до чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, а тому просять стягнути з відповідача в їх користь по 10\~000 грн. 00 коп. кожній із позивачів на відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Розмір відшкодування шкоди суд повинен визначити залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазначили позивачі, характеру немайнових втрат і з врахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів про глибину моральних страждань позивачів, разом з тим виходячи із принципу розумності та справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, положень ст.23 ЦК України, з врахуванням доказів та конкретних обставин справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди з відповідача слід відмовити. Щодо вимоги позивачів про стягнення з відповідача в їх користь суми сплаченого податку за успадкований ними автомобіль в розмірі по 1048 грн. 70 коп. кожній, суд приходить до висновку що в такій позовній вимозі позивачів слід відмовити , оскільки відповідно до ст.42. Закону України «Про нотаріат» , нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Слід зауважити, що оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину, зокрема, майна, регулюється ст. 174 Податкового Кодексу України, якою встановлено декілька ставок для оподаткування доходу платника податку, одержаного у вигляді спадщини, в залежності від ступеня споріднення спадкоємця із спадкодавцем, та їх резидентського статусу. Тобто умовою для видачі нотаріусом позивачам та відповідачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їх брата [PERSON], померлого 10.07.2014 року, була сплата позивачами та відповідачем бюджетних податків та сплати державного мита за вчинення нотаріальної дії відповідно до вартості спадкового майна та розподілу розміру часток спадкового майна . Щодо вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їх користь витрат на правову допомогу у сумі 500,00 грн. то таку слід задоволити , оскільки відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст.8 Закону України „Про державний бюджет на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року складає 1\~ 378 ,00 грн. Розмір компенсації за 1 годину роботи адвоката складає 487 грн. 20 коп. (1\~378 грн. х 40%). Згідно із квитанцією про оплату послуг складання позовної заяви відповідно оплачено суму в розмірі 500,00 грн. А тому таку вимогу позивачів слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивачів 500,00 грн. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивачів підлягає частково стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі по 275 грн. 60 коп. кожній. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved