Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис F 1578, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] 09.10.2018 року, про стягнення з позивача на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» грошових коштів розміром 3 057 501,83 грн. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно позивача - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], яке передано в іпотеку відповідачу відповідно до договору іпотеки F ZPD0GI0000003755, посвідченого 28.02.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим F 653. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаним виконавчим написом приватного нотаріуса з позивача стягнуто заборгованість поза трирічним строком її виникнення, що суперечить приписам ст.88 Закону України «Про нотаріат», без наявності всіх необхідних документів для вчинення такого напису, при існуванні рішення суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором та при цьому у виконавчому написі до боржника одночасно застосовано як штраф так і пеню, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року F 1172 (далі Перелік документів). Вказав, що вчинений нотаріусом напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, а подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства України і тому за відсутності у позивача довідки від банку про погашення кредиту, виконавчий напис нотаріуса не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили не обмежує право кредитора на стягнення заборгованості за договором шляхом вчинення виконавчого напису, а лише підтверджує наявність заборгованості [PERSON] перед ПриватБанком і через це відсутність будь-якого спору між сторонами щодо наявності цієї заборгованості. З урахуванням викладеного, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Крім того, представник відповідача вважає, що підготовка позовної заяви не є складною, оформлення процесуальних документів по справі не потребувало затрати значного часу та не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи адвоката, та просив у разі задоволення позову зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 17.01.2019 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, якою було зупинене стягнення у виконавчому провадженні ВП F 57880615, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області [PERSON] на підставі виконавчого напису, вчиненого 09.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за F 1578, про стягнення заборгованості в сумі 3 057 501,83 грн. на користь АТ КБ "ПриватБанк" шляхом звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] та передано в іпотеку АТ КБ "ПриватБанк" відповідно до договору іпотеки F ZPD0GI0000003755, посвідченого 28.02.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим F 653, до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 22.01.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 21.02.2019 року, яке відкладалось через неявку учасників справи та неможливість розгляду в ньому питань передбачених ст. 197 ЦПК України, крім того цією ухвалою були витребувані певні докази. Ухвалою суду від 21.03.2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2018 року за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за F 1578, про стягнення заборгованості в сумі 3 057 501,83 грн. (в тому числі заборгованість за кредитом F 283 416,52 грн., заборгованість за відсотками F 702 214,95 грн., пеня F 1 791 097,47 грн., штраф F 277 272,89 грн., та витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3 500,00 грн.) на користь АТ КБ "ПриватБанк" шляхом звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON], РНОКПП [NUMBER], місце проживання: [INFO], дата народження F 28.05.1974 року, яке передано в іпотеку АТ КБ "ПриватБанк", що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», відповідно до договору іпотеки F ZPD0GI0000003755, посвідченого 28.02.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим F 653. Вказано, що стягнення здійснюється за період з 28.02.2008 року по 16.08.2018 року. Виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації F 09.10.2018 року і може бути предFявлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а.с.13). 08.12.2018 року за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження F 57880615, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області [PERSON] видано постанову про звернення стягнення на нерухоме майно-квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки F ZPD0GI0000003755, посвідченого 28.02.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим F 653, передане в іпотеку Акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ «Комерційного банку «Приватбанк», шляхом перерахування коштів у розмірі заборгованості за кредитом 283 416,52 грн., заборгованості за відсотками 702 214,95 грн., пеню 1 791 097,47 грн., штраф 277 272,89 грн., що всього становить 3 054 001,83 грн., витрати повFязані із вчиненням виконавчого напису 3 500,00 грн. Всього, з урахуванням витрат повFязаних із вчиненням виконавчого напису, становить 3 057 501,83 грн. Стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 305 750,18 грн. (а.с.10-12). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року F 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за F 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Дії нотаріуса щодо посвідчення права стягувача на стягнення з боржника грошових сум не повFязані зі встановленням прав або обов'язків учасників правовідносин, тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також має бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі F 6-887цс17. Відповідно до п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису по іпотечним договорам, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобовFязанням до закінчення строку виконання основного зобовFязання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобовFязання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовFязання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового звFязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовFязання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Пунктом 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовFязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звFязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Слід зазначити, що відповідачем та третьою особою не надано доказів надіслання боржнику засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовFязання, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, вказане свідчить, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса стягнення заборгованості відбулося за період з 28.02.2008 року по 16.08.2018 року. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовFязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовFязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Таким чином, в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис було вчинено з урахуванням заборгованості за межами трьох років з дня виникнення права вимоги в банку, що свідчить про спірність розміру кредитної заборгованості. Судом встановлено, що 01.04.2013 року Орджонікідзевським районним судом с. Запоріжжя було ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на квартиру загальною площею 50,20 кв.м. (а.с.14-15). Вказане рішення було скасоване ухвалою Апеляційного суду Запорізької області, ухвалено нове рішення яким у задоволенні позову ПАТ Комерційного банку «Приватбанк» відмолено (а.с.16-17). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.11.2013 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2013 року скасовано, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2013 року залишено в силі (а.с.18-19). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення залишено без задоволення (а.с.20-21). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.12.2016 року апеляційна скарга на рішення від 05.10.2016 року відхилена. Постановою Верховного суду від 04.04.2018 року вказані рішення судів першої і апеляційної інстанції залишені без змін (а.с.22-25). Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено за договором, за яким вже було стягнуто заборгованість, що також свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved