Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати дії [PERSON] акціонерного товариства " ЄВРАЗ [PERSON]" по несплаті в день звільнення на його користь заробітної плати за час відпусток з 01.01.1995 р. по 01.03.2010 р.; стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства " ЄВРАЗ [PERSON]" 122\~723 грн. 85 коп. , як середній заробіток за час затримки виплати зарплати, що належала йому на день звільнення за період з дня звільнення та до дня фактичної виплати, тобто за період з 16.05.2003 р. до 29.08.2014 р. без урахування податку з доходів фізичних осіб. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON] » до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі з підстав викладених в письмових запереченнях. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, працював у ПАТ "Євраз [PERSON]" у період з 10.08.1990 року по 15.05.2003 р. на різних посадах. ( а.с. 3-5). За час його роботи на підприємстві наказами відповідача неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади всім працівникам підприємства, однак відповідачем неправильно розраховувалась і виплачувалась заробітна за час відпусток, а також компенсація за невикористані відпустки в порушення Законів України "Про відпустки" та «Про оплату праці", а також Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 і вказані порушення визнані ПАТ "Євраз [PERSON]" у спільній Постанові від 06.02.2012 року № 3. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2014 року позов [PERSON] \~\~\~\~задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] акціонерного товариства "Євраз [PERSON]" на користь [PERSON] недоплачену заробітну плату за час відпусток - 1756 гривень 53 копійки без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] акціонерного товариства "Євраз [PERSON]" на користь держави судовий збір в сумі - 243 гривні 60 копійок.( а.с.6-13). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на ст.ст. 116, 117 КЗпП України, що ПАТ «Євраз [PERSON]» йому своєчасно не була виплачена у повному обсязі заробітна плата при звільнені, тому просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявленим звільнення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звільнення позивача із займаної посади 15 травня 2003 року відповідач ПАТ «Євраз [PERSON]» не провів виплату всіх належних сум, а саме невиплаченою залишилась недоплачена заробітна плата за період відпусток з 01.01.1995 року по 01.03.2010 року включно в сумі 1756,53 грн., яка була виплачена відповідачем позивачу 02.09.2014 року за рішенням суду , що сторонами не оспорюється. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою повязана відповідна виплата. Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.\~\~У пункті 8 зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У разі коли середньомісячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). В пункті 20 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно врахувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, вини роботодавця у порушенні строків її виплати та інших конкретних обставин справи. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного [PERSON] України № 6-54цс11 від 12 січня 2012 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, розмір компенсації втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати позивачем значно завищено, а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути співмірною із сумою заборгованості по заробітній платі Суд вважає, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в 1700,00 грн. встановлений з урахуванням істотності цієї суми порівняно із середнім заробітком буде справедливою компенсацією. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON]» про стягнення середньої зарплати за затримку розрахунку при звільненні, підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial