Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та відповідачем. Крім того присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей. За своїм зареєстрованим з 12.04.2009 року місцем проживання в квартирі [ADDRESS], відповідач по справі фактично не проживає більше року, а точніше з жовтня 2014 року. Всі вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] ігнорує. Квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02.12.1996 року. [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] Небажання [PERSON] знятися з реєстрації місця проживання порушує права позивачів та приносить багато незручностей. На скільки їм відомо, відповідач оформив на себе кілька кредитів. Крім того, що він й так не платить аліментів на дітей, прийдеться ще й мати справу із його кредиторами, які звісно, що вперше прийдуть по зареєстрованому місці проживання відповідача. Враховуючи те, що іншого способу вирішити дане питання і захистити свої права в позивачів немає, то просять суд позбавити права користування житловим приміщенням та присудити з відповідача в їхню користь сплачений ними судовий збір. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали з наведених в ньому підстав та просили його задоволити. [PERSON] просив не стягувати з відповідача в його користь, сплачений судовий збір. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. ЇЇ інтереси по довіреності представляє [PERSON], яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1996 року слідує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 27.09.1996 р. № 54/489. Копією довідки № 10143 від 25.11.2015 р., виданою виконавчим комітетом Городенківської міської ради стверджено, що [ADDRESS], перейменовано на [ADDRESS]. Згідно копії повторного свідоцтва про зміну імені [NUMBER], виданого 29.12.2009 р. встановлено, що [PERSON], [INFO], змінив ім'я на [PERSON], про що в Книзі реєстрації зміни імені 12.12.1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 8. [PERSON] після реєстрації розірвання шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище "[PERSON]", про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER]. Як слідує з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00016260706 від 30.01.2016 р., на запит [PERSON] - прізвище "[PERSON]" змінено на "[PERSON]". Шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 29.09.2006 року у Луківській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області розірвано, після розірвання шлюбу за позивачкою залишено прізвище "[PERSON]", про що свідчить копія рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2015 року по справі № 342/457/15-ц. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], що встановлено з копії будинкової книги № 192 та повідомлення Городенківського РС УДМС в Івано-Франківській області № 13/148 від 29.01.2016 р. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час, більше 1 (одного) року, не проживає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], хоча зареєстрований в ньому. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду дали показання, зазначивши, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше одного року. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивачі, як власники будинку, є позбавлені можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача [PERSON], який більше одного року не проживає за вказаною адресою. Причини відсутності відповідача не є поважними, домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між власниками та відповідачем не було. Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 15, 29, 310, 316, ч. 1 ст. 319, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 72, 150 Житлового кодексу України,

Outcome: approved