Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом до ТОВ «Контакт Плюс» про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 10.01.2018 року близько 15 години 10 хвилин водій автомобіля «ГАЗ 330202-418» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] рухаючись по вул. Чернігівська в м. Шостка у напрямку пров. Шевченка, в районі буд.14, правою стороною свого автомобіля, допустив наїзд на її неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO] , як на таку, що рухалася по нерегульованому пішохідному переходу, зі сторони магазину «АТБ». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження\~ які потребували тривалого лікування\~ та витрати на лікування в різноманітних лікувальних установах. Загальна сума матеріальної шкоди становить 50 000 грн. Які просять стягнути з відповідача. Крім цього,\~ дитина\~ тривалий час переносила фізичний\~ біль, морально страждала від цього та перенесла шок, до тепер вона обмежена і в фізичній активності, у неї продовжують виникати проблеми зі здоров`ям, що\~ приносить їй моральні страждання та емоційну напругу.\~ Моральні страждання\~ [PERSON] позивач\~ оцінює в 150000 грн. Які також просить стягнути з відповідача. Також, для\~ захисту своїх прав, вона\~ вимушена була звернутися за правовою допомогою до\~ адвоката і за надання правової допомоги\~ сплатила кошти у розмірі 5000 грн, які просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник , кожен окремо позовні вимоги підтримали , мотивуючи їх тими ж підставами. Представник відповідача\~ позов не визнала мотивуючи це тим, що\~ кримінальне провадження відносно [PERSON] за фактом ДТП за ознаками кримінального правопорушення\~ передбаченого ст. 286 ч.1 КК України\~ закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення\~ передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а тому вважають , що нема правових підстав звертатися з позовом до них про відшкодування шкоди. Крім цього\~ автомобіль був застрахований\~ власником, тому вважають, що з даним позовом позивачі повинні були звернутися до страхової компанії, а не до них. Просить в задоволенні позову відмовити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив суд слухати справу без його участі. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав\~ так як вважає, що за відсутності вини останнього нема правових підстав стягувати шкоду з відповідача. Крім цього\~ також вважає, що з даним позовом позивач має звернутися до страхової компанії в якій застраховано автомобіль а не до відповідача . Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.01.2018р. до ЄРДР\~\~ внесено повідомлення що\~ 10.01.2018р.\~ близько 15години 10 хвилин водій автомобіля «ГАЗ 330202-418» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] рухаючись по [ADDRESS] . Чернігівська в [ADDRESS] \~ в [ADDRESS] будинку [ADDRESS] , допустив наїзд на [PERSON] [INFO] , яка\~ раптово вибігла на проїзну частину\~ по пішохідному переходу , внаслідок чого отримала тілесні ушкодження.(а.с.4) Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала поєднану краніо- скелетну травму, відкриту черепно-мозкову травму, лінійні переломи верхньої щелепи, перелом кісток орбіти, лобної кістки зліва з переходом на основу черепа, забій головного мозку важкого ступеню, травматичний субарахноїдальний крововилив, закритий перелом нижньої третини лівого плеча із зміщенням, забійна рана лобної ділянки зліва, гематому повіки лівого ока, садна лівого колінного та правого ліктьового згибів, травматичний шок II ступеня(а.с. 7-10) Крім цього,\~ згідно постанови про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2018 року, винесеній слідчим Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області А.П. Богун у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12018200110000040 від 10.01.2018 року дане провадження закрито в зв`язку з відсутністю в діях водія\~ складу кримінального правопорушення\~ передбаченого ч.2 ст.286 КК України.(а.с.81) Згідно зазначеної постанови в ході огляду\~ відеозапису вбачається що [PERSON] \~\~ раптово вибігла на\~ пішохідний перехід\~ де відбувся її контакт з\~ правою\~ стороною автомобіля . Факт того, що необачні дії [PERSON] \~ сприяли події ДТП, визнавався позивачем. Власником автомобіля «ГАЗ 330202-418» д.н.з. [NUMBER] є ПРАТ «Шосткинський\~ Хлібокомбінат» (а.с.29) Згідно поліса № АК 6868093 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль «ГАЗ 330202-418» д.н.з. [NUMBER] \~ є забезпеченим транспортним засобом. Строк дії договору страхування до 14.08.2018р (а.с.30) Страхувальником\~ ПРАТ «Шосткинський\~ Хлібокомбінат» внесено страховий платіж 550,80 грн. Згідно договору оренди № 34/09/17 від 15.09.2017 р.\~ зазначений автомобіль орендує\~ ТОВ «Контакт Плюс» (а.с.5,32) Сторони по справі не заперечують, що Яцький перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Контакт Плюс» і під час виконання ним своїх\~ трудових обов`язків допустив зіткнення з [PERSON] . Згідно висновку\~ автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/87е від 15.03.2018р.\~ водій автомобіля невідповідностей вимогам ПДР\~ України не допустив\~ та\~ не мав\~ технічної можливості\~ уникнути наїзду\~ на пішохода. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, за змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки. Таким чином, саме ТОВ «Контакт Плюс» має відшкодовувати шкоду, завдану їхнім працівником [PERSON] , оскільки шкоди було завдано під час виконання останньою своїх трудових обов`язків. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Непереборною силою в такому випадку слід визнавати фактори об`єктивного характеру, причинно не пов`язані з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Дія непереборної сили може бути спрямована як на об`єкт, діяльність з яким становить джерело підвищеної небезпеки, так і на осіб, які обслуговують цей об`єкт. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Як зазначено у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (надалі - Постанова Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року) з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно положень пункту 7 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи належних доказів, у розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого надано не було, відповідачем не доведена наявність умислу потерпілого або наявність\~ непереборної сили. Тому\~ нема підстав для\~ звільнення відповідача від відповідальності за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини працівника вказаного підприємства [PERSON] , у її заподіянні. Однак , як передбачено ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 цього Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Разом з цим питання страхування автомобіля, який передається в оренду, врегульовано п 1ст. 802 ЦКУ передбачено, що страхування транспортного засобу, що\~ передається в оренду, здійснює орендодавець. Пунктом 2 тієї самої статті передбачено, що порядок страхування відповідальності орендаря за шкоду, яку може бути заподіяно іншим особам у зв`язку з використанням транспортного засобу, установлюється законом. Таким законом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який під терміном «власник транспортного засобу» має на увазі юридичних і фізичних осіб, які відповідно до законів України є власниками чи законними володільцями (користувачами)наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на підставі договору оренди, довіреності чи ті, хто правомірно експлуатує транспортний засіб на інших законних підставах (п. 1.6);. особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду(п.1.4); забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована(п.1.7.);Будь-яких обмежень щодо можливості укладення договору страхування цивільної відповідальності орендарем закон не містить. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством. \~\~\~\~\~\~ Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України «Про страхування»). Як вбачається з матеріалів справи відповідно поліса № АК 6868093 (а.с.30) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль «ГАЗ 330202-418» д.н.з. [NUMBER] \~ є забезпеченим транспортним засобом . Строк дії договору страхування до 14.08.2018р Страхувальником\~ ПРАТ «Шосткинський\~ Хлібокомбінат» внесено страховий платіж 550,80 грн.\~\~ Страхова сума\~ на одного потерпілого\~ становить : шкоду заподіяну життю та здоров`ю 200 000 грн шкоду заподіяну\~\~ майну\~ - 100 000грн. Згідно договору аренди № 34/09/17 від 15.09.2017 р.\~ зазначений автомобіль орендує\~ ТОВ «Контакт Плюс» (а.с.5,32) Разом з цим\~\~ ТОВ «Контакт Плюс» правомірно користується транспортним засобом який застраховано власником в передбаченому законом порядку, а тому дане страхове забезпечення поширюється і на відповідача. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до положень статті 261 вищевказаного Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Разом з цим згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу (надалі - ОСЦПВВНТЗ), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності. Виконання страховою компанією свого обов`язку з відшкодування шкоди, спричиненої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не звільняє останню від відшкодування шкоди, розмір якої перевищує відшкодування, виплачене відповідно до указаного закону. При таких умов правовий інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повній мірі реалізує мету свого існування. Інакше законодавчо закріплена обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності втрачає сенс, оскільки настання страхового випадку не тягне\~ реалізацію договору, обов`язковість якого встановлена законом. Зважаючи на зазначене суд встановивши, що сума виплати страхового відшкодування щодо шкоди заподіяної життю та здоров`ю\~ у розмірі 150 000грн\~ та матеріальної шкоди\~ у розмірі 50 000грн\~ не перевищила межі страхової суми, зазначеної у страховому полісі у розмірі 200000грн та 100 000грн відповідно, а тому нема законних підстав для\~ стягнення\~ шкоди з відповідача, а відповідно в задоволенні\~ позову в даній частині слід відмовити. Також слід відмовити і в задоволенні\~ позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та\~ судовий збір, так як\~ зазначені витрати\~ розподіляються\~ пропорційно до задоволеним позовним вимогам\~ в силу\~ ст. 141 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed