Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

24 лютого 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі Банк) звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між Банком та [PERSON] 14 березня 2011 року укладено договір про надання кредиту у формі договору приєднання, умови якого встановлені в стандартній формі, а саме в "Умовах та правилах надання банківських послуг" та "Тарифах Банку", шляхом підписання останнім заяви про приєднання до згаданих Умов і правил. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 27 січня 2020 року заборгувала 11943, 84 грн, у тому числі 1595,68 грн заборгованості за кредитом, 8102,33 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 1200 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язання, а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 544,95 грн штрафу (процентна складова). Просить стягнути з [PERSON] 11943,84 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 26.02.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 13.03.2020 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 02.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 30 квітня 2020 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у поданій письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності його представника. Згідно із п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України надіслана судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача судова повістка, яка повернута до суду у зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання, вважається такою, що вручена відповідачці. Ухвалою від 30.04.2020 постановлено провести заочний розгляд даної справи. \~ \~ \~ \~Позов підлягає до часткового задоволення. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у "Приватбанку" [PERSON] 14 березня 2011 року підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, умовами обслуговування та кредитування складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000 грн на картковий рахунок. Із витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 25.03.2020 №00026053963 вбачається, що [PERSON] у зв`язку із реєстрацією [INFO] шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Як стверджено наданим Банком розрахунком, відповідач свого зобов`язання за договором не виконала. Так, станом на 27 січня 2020 року заборгувала 11943, 84 грн, у тому числі 1595,68 грн заборгованості за кредитом, 8102,33 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 1200 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язання, а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 544,95 грн штрафу (процентна складова). Проте вказані нарахування Банком не доведені. Так, у заяві-анкеті позичальника відсутні відомості про вартість кредиту: процентну ставку, обов`язкові строкові платежі, розмір пені та штрафів тощо. Не містить вказана заява і строку повернення кредиту (користування ним). Позивач на підтвердження позовних вимог покликається на витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua і є частиною спірного договору. Проте додані до позовної заяви Банком Умови та правила надання банківських послуг не містять особистого підпису позичальника та дати їх складання. Суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, з якою саме редакцією Умов надання банківських послуг та Тарифів Банку ознайомилася відповідачка при підписанні анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Будь-яких інших доказів на підтвердження погодження сторонами істотних умов договору позивач не надав. Покликання Банку на ч.1\~ст.634\~ЦК України як правову підставу виникнення між сторонами кредитних правовідносин є неспроможним. Так, за змістом частини першої\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися Банком, у анкеті-заяві відсутні істотні умови договору, відтак, на думку суду, надані позивачем згадані вище витяги із Умов та правил, а також Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на встановлені обставини відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, у задоволенні позову про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, пені та штрафів суд відмовляє. Проте враховуючи,\~що фактично\~отримані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~Банку не\~повернуті,\~беручи до\~уваги передбачену\~ч.2\~ст.530\~ЦК України\~норму про\~право кредитодавця в будь-який час вимагати виконання обов`язку боржником, якщо строк (термін) виконання такого обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, суд дійшов висновку, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 № 342/180/17-ц. Таким чином, оскільки відповідачем отримані та не повернуті кошти на суму 1595,68 грн, саме вказану суму суд стягує з відповідача на користь Банку. Частково задовольняючи позовні вимоги (13 %), суд відповідно до\~ст.141\~ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 273,26 грн (2102*13%/100%).

Outcome: partial