Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити порядок користування земельною ділянкою, площею 884,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] із земельної ділянці, загальною площею 884,00 кв.м. Між сторонами виникають спори щодо користування земельною ділянкою, тому Позивач вважає за необхідне визначити порядок користування спірною земельною ділянкою. 08.11.2017 року у судовому засіданні представник позивача надала суду заяву про уточнення позову та просила виділити у користування [PERSON] частину земельної ділянки, яка відповідає його ідеальній частині 30/100 у домоволодінні [ADDRESS] із земельної ділянці, загальною площею 884,00 кв.м. Між сторонами виникають спори щодо користування земельною ділянкою, тому Позивач вважає за необхідне виділити йому у користування частину земельної ділянки, яка відповідає його ідеальній частині 30/100 у домоволодінні [ADDRESS] із земельної ділянці, загальною площею 884,00 кв.м. 19 травня 2017 року [PERSON] подала до суду заяву про заміну відповідача по справі [PERSON] її правонаступником. 19 вересня 2017 року представник позивача надала до суду клопотання про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного - її правонаступника [PERSON] Протокольною ухвалою суду від 08.11.2017 року замінено неналежних відповідачів на належних правонаступників, а саме [PERSON] на [PERSON] ; [PERSON] на [PERSON] ; [PERSON] на [PERSON] Протокольною ухвалою суду від 17.05.2018 року залучено в якості співвідповідача по справі [PERSON] як правонаступника [PERSON] Ухвалою суду від 08 листопада 2017 року задволено клопотання позивача та призначено у справі судову земельну технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: " Які можливі варіанти визначення виділу у користування [PERSON] частини земельної ділянки, яка відповідає його ідеальній частині 30/100 у домоволодінні [ADDRESS] із земельної ділянці, загальною площею 884,00 кв.м.?" Проведення експертизи доручено експертам Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41. Після поновлення провадження по справі та пояснень експерта Лесків С.А. в судовому засіданні ( суду пояснила, що відповідачам надсилалася завчасно телеграма про час проведення експертизи, проте при обстеженні домоволодіння вони присутні не були , частки інших сіпввласників вона дійсно не враховувала, оскільки перед нею судом такого питання поставлено не було. При визначенні варіанту по ідеальним частках вона визначила додаткову ділянку за рахунок незайнятої землі двору, яка фактично на час дослідження була вільною. Обидва запропоновані варіанти користування відповідають діючим будівельни та земельним нормама) представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та представник відповідачв [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] заявили клопотання про призначення повторної експертизи , оскільки Висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності. Ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представників відповідачів про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи у справі за позовом [PERSON] про виділ у користування частини земельної ділянки . 27 липня 2017 року надійшли заперечення проти позову відповідача [PERSON] , відповідно до яких зазначає, що як слідує з доданих до позову доказів та змісту самої позовної заяви позивач втратив право на частку у сіпльному домоволодінні за вказаною адресою , оскільки він є власником будинку по [ADDRESS] , а тому не має права користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , а отже не має законних підстав звертатися до суду з позовом про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою. Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про прийняття до розгляду зустрічного позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Миколаївської міської ради про виділ у користування частини земельної ділянки. Судовий експерт Лесків С.А , чсуду пояснила, що при проведенні експертизи дійсно розробляла варіанти лише визначення порядку користування земельною ділянкою, якою користується [PERSON] , оскільки інші співвласники будинку таких вимог не заявляли. при цьому сторони на день проведння експертизи викликалися телеграмою, але при її проведенні присутні не були. Згідно розроблнених нею варіантів вона залишила ділянку земелв загального корситування згідно існуючого на теперішній час порядку корситування для забезпечення загального проїзду та проходу усіх співвлансиків до належних будівенль та споруд. Згідно другогов аріанту виділена пзивачунедостаюча до ідельної частки земельна ділянка визначена за рахунок відьної від звбудом землі та не перешкоджає жнікому іншому у доступі до їз споруд. Представник позивача адвокат Сидоренко Т.В. в судовому засіданні просила про задволення позову з викладених підстав, просила визначити поярдок корситування за варіантом відповідно до ідеальної частки позивача, оскільки його первісна частка незмінювалася з часу придбання , а варіант наданої відповідачами еспертизи не може бути прийнято судом до уваги, сокільки з відповідними вимоагми вони до суду не зверталися. Представник відповідача [PERSON] , - адвокат Луговенко К.С, просила відмовити у задводенні позову , оскільки [PERSON] є неналежним позивачем по спрааві. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Лисенко В.С. просила відмовити у задоволенні позову , оскільки запропоновані варіанти грубо порушують права інших співвласників. Представник ММР надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача ММР, а рішення прийняти за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] надав суд заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом неодноразово належним чином, відзиву на позов не надали. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши експерта, дослідивши матеріали цивільнгої справи та інвентаризаційної справи КП ММБТІ № 2498, судом встановлене наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони є співвласниками домовлодіння по [ADDRESS] . Реальний поділ вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами між сторонами у встановленому законом порядку не проводився. 29.12.1989 року, [PERSON] став власником 30/100 частин домоволодіння із відповідною частиною господарських та побутових споруд [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 29.12.1989 року, посвідченого Павловою Г.Є., державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, реєстр. № 6-3949. 09.01.1990 року вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований у КП ММБТІ за реєстр. № 57. 24.12.2007 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у цивільній справі № 2-3-4620/07 затверджені за співвласниками домоволодіння [ADDRESS] ідеальні частки, а саме: - [PERSON] - 18 /100, [PERSON] - 28 / 100, [PERSON] - 12 /100 , [PERSON] - 30 /100 , [PERSON] - 6 /100 , [PERSON] - 6/100 . 09.04.2008 року [PERSON] , [PERSON] подарували належні ним 12/100 частин вказаного домоволодіння із відповідною частиною господарських та побутових споруд [PERSON] та [PERSON] в рівних частиках по 6/100 частин кожній. 16.10.2008 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у цивільній справі № 2-4-5686/08 за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 12/100 частин вказаного домоволодіння із відповідною частиною господарських та побутових споруд. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2016 року 28\\100 часток вказаного домоволодіння належать [PERSON] як спадкоємиці після смерті [PERSON] . Право власності [PERSON] зареєстровано в державному реєстрі 19.12.2016 року. Згідно Договору дарування від 12 вересня 2017 року [PERSON] подарувала [PERSON] 6\\100 часток в праві власності на домоволодіння з відповідною часткою належних до нього господарських та побутових будівель та споруд в [ADDRESS] . 02.10.2012 року розпорядженням Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради № 187-р визнано готовою до експлуатації житлову побудову - мансарду Літ. Бмс та тамбур Літ. б ( площа забудови 1,4 кв.м.), які належать [PERSON] 26.10.2012 року рішенням ВК ММР № 1456 30 /100 частинам домоволодіння із відповідною частиною господарських та побутових споруд [ADDRESS] . які належать Позивачу надана нова адреса: [ADDRESS] У зв`язку з наданням нової адреси замість договору купівлі-продажу від 24.12.1989 року позивачу на вказану частину домоволодіння видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.12.2012 року. 26.12.2012 року свідоцтво про право власності зареєстровано у КП ММБТІ, реєстр. № 38793683, номер запису - 24168 в книзі 155. Як встановлено при дослідженні матеріалів інвентраизаційної справи № 2498 , за адресою [ADDRESS] виділена земельна ділянка , загальною площею 884 кв.м.( станом на на 23.04.1932 року та 17.03.1949 року.) Станом на 25.04.1975 року на підставі решения Центрального райвиконкому № 302 ВІД 11.04.1975 року змінені ідеальні частки - [PERSON] - 30\\100, [PERSON] 70\\100. При цьому станом на 1956 рік не було ні прибудов до житлового будинку літер В-1, ні будинку літер Н-1, ні гаражу літер Ж . Будинок літер Б з був в тих самих зовнішніх розмірах , а також вбачається з актів технічної інвентаризації домоволодіння як відбувлася багаторазово з добудовами, продажем чи успадкуванням часток правопопередніків сторін , що збільшено розміри прибудови Бпд і з`єднано будинко літер Б з прибудовами з сараєм 2( зараз це перебуває у власності позивача) - а отже конфігурація прилеглої земельної ділянки до житлового будинку літер Б з господарськими спорудами порівняно з існуючою на теперішній час визначеною експертом існуючим порядком корситування змінилася незначно. Як вбачається з технічного паспорту на домовлодіння та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , по [ADDRESS] та [ADDRESS] - в цілому воно складається з 4-х житлових будинків : за літ.А, загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., літер Б, загальною площею 49,4 кв.м.,житловою площею 30,6 кв.м. , літер В, загальною площею 82,9 кв.м.,житловою площею 51,8 кв.м. , літер Н, загальною площею 19,4 кв.м.,житловою площею 9,7 кв.м. До домоволодіння належать господарські та побутові споруди: сарай літер У', вбиральня літер У, погреб літер Рпд, сарай літер И., вбиральня літер К'', гараж літер Ж', сарай літер Е, , душ літер К', вбиральня літер М, літня кухня літер Р, сарай літер З, споруди І, ІІ, ІІІ,У, 5, огорожі 1,2,3,4,8,10, 6, 8'. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , станом на 29.03.2018 року право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на 6\\100 часток ( на підставіі договору Дарування від 12.09.2017 року), за [PERSON] на 28\\100 часток ( на підставі Свідоцтва про правро на спадщину від 19.12.29016 р), за [PERSON] на 9\\100 часток ( на підставі Договору дарування № 1048 від 21.05.2013 - з визначенням конкретно визначених приміщень в житловому будинку літер А , 1\\8 воріт № 2 та 1\\8 замощення ІІІ) Згідно Висновку № 125-092 судової земельно-технічної експертизи від 29 грудня 2017 року , проведеної судовим експертом Лесків С.А ., розроблено два варіанти виділу у користування позивачеві частини земельної ділянки - перший варіант по землекористуванню, що склалося на момент досліження, другий варіант - згідно ідеальної частки співвласника [PERSON] з урахуванням його побажання. Так, відповідно до цього Висновку , відповідно до даних геодезичної зйомки земельна ділянка [ADDRESS] неправильноїх багатокутної форми, фактична площа складає 862 кв.м., що не відповідає площі в 884 кв.м., як вказано у рішенні № 2001 від 20.10.1957 року. Згідно першого варіанту , розробленому по земелекористуванню, що склався на момент дослідження - на земельну дліянку на момент дослідження є один в`їзд з боку вул.Велика Морська через металеві ворота шириною 3,5 м в загальному користуванні всіх співвласників. Ділянка загального користування між спвіввласниками проходить від воріт шириною проїзду 2,92 м вздовж всієї дворової території до внутрішньої огорожі .Загальна площа земельної ділянки в загальному корситуванні між співвласниками на момент дослідження складає 109,28 кв.м. Житловий будинок літер Б-2 ( літер Б) в користуванні співвласника [PERSON] , розташований уздовж фасадної межі в лівій боковій частині. Надвірні господарські будови розташовані вздовж лівої бокової межі та примикають до житлового будинкку Б-2, вхід до жилового будинку через прибудову літер "б-2" з боку дворової території. На час дослідження земельна ділянка в індивідуальному користуванні [PERSON] , яка прилегла до житлового будинку та господарських споруд огорожена внутрішньою огорожею, яка проходить від верхнього кута задньої торцевої стіни житлового будинку до житлового будинку літер "В2-2" . Фактично позивач користується земельною ділянкою на момент дослідження 197,97 кв.м., з яких під будівлями 106,26 кв.м., під індивідуальною землею 58,93 кв.м., ділянка загального корситування 109,28 кв.м. - що на 60,63 кв.м. менше від ідеальної долі 258,6 кв.м. Лінія розділового межі для даного варіанту проходить від лівої бокової межі вздовж фасадної межі вправо довжиною 4,85 м., поворот вверх вздовж лівої бокової стіни житлового будинку довжиною 26,95 м., поворот вліво до лівої бокової межі довжиною 6,9 м. Згідно другого варіанту згіно ідеальної частки сіпівласника [PERSON] - враховуючи щільність забудови земельної ділянки, розташування на ній житлових будинків і надвірних господарських будов, в користуванні кожного співвласника, а також наявність земельних ділянок під городом пропонується віділити в користування позивача частину земельної ділянки під городом, вільну від забудов, розташовану вздовж правої бокової межі в центральній частині, площею 60,63 кв.м., розміром 6,63-7,11х8,72,-9,04 . При цьому фактично співвласник буде користуватися земельною ділянкою в домовлодіння 258,6 кв.м. , що відповідає його ідеальної частці. Оскільки фатична площа земельної ділянки є меншою нормативно закріплненої, то експертом правильно обрахована ідеальна частка , оскільки 258,6 кв.м. = 30% від 862 кв.м. Як пояснили представникі відповідачів у судовому засіданні, фактично цим городом на теперішній час користуються співвласники [PERSON] та [PERSON] і з обох боків цього городу розташовані спільна вбиральня та сарай у користуванні [PERSON] З цього городу вони мають намір виділити недостаючу ділянку [PERSON] , до її ідеальної частки. Згідно довідки КП ММБТІ від 07.09.2018 року , наданої на запит суду, вбачається, що після перерахунку часток частка [PERSON] становить 30\\100 часток, тобто відповідає 3\\10 частки на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.1989 року . Як слідує з матеріалів вищезазначеної інвентраизаційної справи ця частка у 30\\100 часток фактично не змінювалася від його первісного правовпопередника - [PERSON] з 1970-х років. Відповідно до висновку експерта № 18-1028/1029 земельно-технічного дослідження від 21.12.2018 року, проведеного Миколаївським відділенням ОНДІСЕ заз заявою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по визначенню загальної площі, конфігурації та можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] згідно первинних часток співвласників- на вирішення експерта поставлені наступні питання : Яка загальна площа та конфігурація земельної ділянки по [ADDRESS] ? ;Визначити можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою з врахуванням побажань сторін? Виходячи з правовстановлюючих документів сторін , враховуючи первинні частки та фактичну площу діляни 862 кв.м. співвласникам на праві користування належить: [PERSON] з часткою 5\\100- 43,1 кв.м., [PERSON] з часткою 30\\100-258,6 кв.м., [PERSON] з часткою 15\\100 - 129,3 кв.м., [PERSON] з часткою 30\\100- 258,6 кв.м., [PERSON] та [PERSON] ( об`єднали свої частки) з часткою 15\\100 - 129,3 кв.м., [PERSON] з часткою 5\\100- 43,1 кв.м. Всього під будівлями 442,46 кв.м., з них під житловими 353,16 кв.м., під господарськими 89,3 кв.м., під городом та двором 419,54 кв.м. На момент проведення експертизи встановлено , що в користуванні сторін знаходяться наступні частини земельної ділянки : у користуванні [PERSON] -38,8 кв.м., [PERSON] -227,83 кв.м., [PERSON] -80,36 кв.м., [PERSON] . - 165,19 кв.м., [PERSON] , та [PERSON] - 155,16 кв.м., [PERSON] - 67,62 кв.м., отже загальна площа земельної ділянки, що перебуває у користуванні співвласників 734,14 кв.м., у загальному користуванні - 127,86 кв.м. Отже наданою відповідачами експертизою підтверджується, що у деяких співвласників перебуває у користуванні ділянка, більша за належну ідеальну частку , а загальна ділянка - це фактично лише проїзд ( прохід) від воріт . Розробити варіант користування згідно ідеальних часток співвласників не можливо у зв`язку з великою забудовою ділянки. В судовому засіданні відповідачі заявили про те, що за їх побажанням розроблений додатковий варіант, який вони просили прийняти до уваги, згідно якого відповідно до побажань співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визанчено наступний порядок користування: [PERSON] , ( 5\\100 часток)- 44,77 кв.м . [PERSON], (30\\100 )- 267,97 кв.м., [PERSON], (15 \\100 ) - 129,3 кв.м., [PERSON] (30\\100) - 185,14 кв.м., [PERSON] та [PERSON] (15\\100) - 160,61 кв.м., [PERSON] (9\\100) - 74,21 кв.м. Прохід на земельні ділянки співвласників залишається без змін по фактичному користуванню з боку вул.Велика Морська. Частково цей варіант не відповідає ідеальним частками, при цьому у [PERSON] , та [PERSON] , не значне відхилення від ідеальних часток, у [PERSON] ідеальна частка, у [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] - по 31, 3 кв.м. більше ідеальних часток, а у [PERSON] - на 73,46 кв.м. менше ідеальної частки. Відповідно до ч.1 ст. 90 Земельного кодексу УРСР (в редакції 1970 року), н а землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Відповідно до ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу УРСР (в редакції 1970 року), особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Відповідно до ст. 30(120) ЗК (у відповідній редакції ) , ст. 377 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у підпункті «г» п.18 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року №997-У - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачами не досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомого майна. Але з вимогою про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою звернувся лише [PERSON] , а відповідачі відповідних вимог про визначення порядку користування земельною між ними не заявляли. Нормами частини другої статті 6, частини першої статті 22, частини першої статті 23 ЗК України (1991 року) передбачалося набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання державного акта про право власності на землю. Аналогічними за змістом нормами статті 81 ЗК України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка у власності сторні не перебуває, а знаходиться у їх постійному користуванні як співвласників домоволодіння, для обслуговування якого вона виділялася компетентними державними органами. Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником( законним користувачем) відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності (законному користуванні - адже права постійних коритстувачів земельних ділянко підлягають судовому захисту нарівні з правами власника) , здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. За налогією, відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Виходячи з того, що володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. В абзаці другому п. 21 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі) слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Як видно із матеріалів інвентарної справи Миколаївського МБТІ, матеріалів інвентаризаційної справи, копії топографічного плану спірної земельної ділянки, в`їзд на земельну ділянку є спільним для сторін. Аналізуючи наявні у справі докази та висновки судових експертиз, суд приходить до висновку, що 2 варіант судової земельно - технічної експертизи судового експерта Лесків С.А. передбачає, а саме: виділ із загальної площі земельної ділянки її частини у користування позивача; відповідає ідеальній частці останнього у праві власності на належні йому будівлі та споруди - відповідно до первісних часток; ділянку загального користування, яка забезпечить сторонам нормальне користування належними їм на праві власності житловими будинками, будівлями та спорудами, здійснення догляду за цими об`єктами із врахуванням санітарних правил і правил протипожежної безпеки та можливість проходу і проїзду з вулиці на подвір`я тощо. При цьому виділення позивачеві за іншими варіантами земельної ділянки на 60-74 кв.м. м менше площі від його ідеальній частки у праві власності на будівлі та споруди є значним зменшенням розміру належного йому розміру земельної ділянки, отжен не може бути прийнятои судом. При цьому, наданий варіант передбачає безперешкодний доступ співвласників до запропонованих їм земельних діялнок та для ремонту та обслуговування зовнішніх стін належних господарських споруд. Залишення іншої земельної ділянки у спільному сумісному користуванні відповідачів відповідає положенням ст. 89 ЗК і ст.369 ЦК і не порушує їх прав як землекористувачів, оскільки вимог про виділення у користування кожному із них частини спірної земельної ділянки вони не заявляли. Що стосується висновків земельно-технічної експертизи , проведених на замовлення відповідачів , то суд вважає, що вони не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки запропонований порядок визначення порядку користування земельною ділянкою у всіх трьох варіантах не відповідає первісній ідеальній частці позивача у праві власності на частку у вказаному житловому приміщені, господарських будівлях і спорудах на час придбання, а виділення за цими варіантами у користування кожного із відповідачів частини земельної ділянки суперечить положенням ст. 13 ЦПК, так як відповідні позовні вимоги останніми не заявлялися. Не можна погодитися також із запереченнями відповідачів стосовно того, що визначення порядку користування земельною ділянкою неможливо із-за відсутності у позивача права спільної часткової власності на саме домоволодіння у звязку з отриманням ним нового Свідоцтва про право власності за окремою адресою. Так , згідно рішення Миколаївської міської ради депутатів трудящих за землекористувачами житлового будинку 184 по вул. Велика морська зареєстровано 884 кв.м. - як наслідок неправильного тлумачення норм права. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати - проте позивачем не надані суду такі докази.

Outcome: approved