Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач у липні 2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості, зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. Ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ФЛОРА" було залучено до участі у справі як третю особу з самостійними вимогами, оскільки існує спір щодо спільного майна, яке є предметом спору, а саме про визнання права власності на громадський будинок кафе з автомийкою за адресоюм.Дніпро проспект Сергія Нігояна будинок 37. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року в задоволені позовних вимог позивача [PERSON] відмовлено, а зустрічна позовна заява [PERSON] задоволена частково, однак уточнена позовна заява третьої особи з самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛОРА" про визнання права власності на громадський будинок кафе з автомийкою за адресоюм.Дніпро проспект Сергія Нігояна будинок 37 не розглянута. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, заяву про винесення додаткового рішення по цивільній справі, суд приходить до висновку, що заява третьої особи з самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛОРА» підлягає задоволенню, та відповідно до ст.220 ЦПК Україниіснують підстави для ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] щодо нерухомого майна кафе з автомийкою за адресоюм.Дніпро проспект Сергія Нігояна будинок 37, оскільки спірне майно на момент розгляду цивільної справи перебуває у користуванні інших осіб, а саме третьої особи з самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛОРА" . Так,\~стаття 41 Конституції України\~визначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Зі змісту п. 1 с. 2\~ст. 16 ЦК України\~вбачається, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів особи, може бути визнання права. У ч. 4\~ст. 334 ЦК України\~визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 3\~статті 376 Цивільного кодексу України\~встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 1\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Вимоги позивача в частині визнання права власності за ним на збудований обєкт нерухомості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень, крімвипадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Статтею 182 Цивільного кодексу Українипередбачено, що право власності та іншіречові права на нерухоміречі, обмеженняцих прав, їхвиникнення, перехід і припиненняпідлягаютьдержавнійреєстрації. Згідно до Закону України «Про державнуреєстраціюречових прав на нерухомемайно та їхобмежень», Постанови КМУ «Про державнуреєстраціюречових прав на нерухомемайно та їхобтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127, рішеннясудів про визнання права власності на обєктинерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставіякого проводиться реєстрація прав власності на такемайно. Згідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі ст.ст. 10, 11,15,16, 60, 212 - 215, 217, 218, 220,316, 328 ЦПК України, суддодатково, -

Outcome: approved