Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

24 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що згідно судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), до повноліття, щомісячно. Згідно довідки від 28 січня 2021 року [PERSON] є учасником зразкового аматорського танцювального колективу "Брайт" КЗ Першотравенського Будинку культури "Шахтар" з 2011 року по теперішній час, встановлена плата за навчання - 280 гривень на місяць. Згідно довідки від 07 січня 2021 року [PERSON] навчається у Першотравенській мистецькій школі з 01 вересня 2018 року по теперішній час, плата за навчання - 330 гривень на місяць. Крім того, [PERSON] навчається в Комунальному позашкільному навчальному закладі "Першотравенська дитячо-юнацька спортивна школа "Шахтар" з 03 жовтня 2016 року на відділенні боксу у тренера - викладача по теперішній час, плата за навчання становить 400 гривень на місяць. Позивачем з 01 вересня 2018 року по 22 лютого 2021 року сплачено 28 280 гривень за навчання дитини у вищевказаних закладах. Вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню 1/2 частка понесених нею додаткових витрат на дитину, в розмірі 14 140 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина за період з 01 вересня 2018 року по 22 лютого 2021 року в розмірі 14 140 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Дійсно, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Копією судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року №186/697/18 підтверджується, що з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 11 травня 2018 року, щомісячно, до повноліття дитини. Згідно довідки від 28 січня 2021 року [PERSON] є учасником зразкового аматорського танцювального колективу "Брайт" КЗ Першотравенського Будинку культури "Шахтар" з 2011 року по теперішній час, встановлена плата за навчання - 280 гривень на місяць. Згідно довідки від 07 січня 2021 року [PERSON] навчається у Першотравенській мистецькій школі з 01 вересня 2018 року по теперішній час, плата за навчання - 330 гривень на місяць. Крім того, [PERSON] навчається в Комунальному позашкільному навчальному закладі "Першотравенська дитячо-юнацька спортивна школа "Шахтар" з 03 жовтня 2016 року на відділенні боксу у тренера - викладача по теперішній час, плата за навчання становить 400 гривень на місяць. Таким чином, позивачем з 01 вересня 2018 року по 22 лютого 2021 року сплачено 28 280 гривень за навчання дитини у вищевказаних закладах (280 гривень + 330 гривень + 400 гривень) х 28 місяців = 28 280 гривень). Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ст.141,180,182 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також, колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 08 грудня 2010 року зроблено правовий висновок про те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. За змістом ст. 185 Сімейного кодексу України доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Крім того, Верховний Суд у справі 6-1489цс17 сформував правовий висновок про те, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Положення ч.1 ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Суд, враховуючи всі вивченні обставини в справі, звертаючи увагу на майновий та сімейний стан позивача та відповідача, те, що підставою для стягнення додаткових витрат на дитину є розвиток здібностей дитини, те, що відповідач сплачує на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відсутність даних про наявність у відповідача інших утриманців, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину за період з 01 вересня 2018 року по 22 лютого 2021 року в розмірі 14 140 гривень. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду, а відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, якого також звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved