Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом. В обґрунтування позову вказав, що з 04 жовтня 2009 року перебувають з відповідачем в шлюбі, мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2010 року народження. Сімейне життя не склалось через психологічну несумісність, різні погляди на життя, внаслідок чого спільне проживання припинено, між ними відсутні будь-які почуття. Вважає, що їх шлюб має лише формальний характер, подальше збереження сім`ї неможливе. Просить шлюб розірвати. 24 вересня 2020 року, в порядку п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення сторін. У наданий строк відповідач відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області за актовим записом № 131, що підтверджено даними свідоцтва про шлюб (а.с.3). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2010 року народження, що підтверджено даними свідоцтва про народження ( а.с.4). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вони не бажають зберегти шлюб. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примирення, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Таким чином, суд вважає, що позов обгрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі - 840,80 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved