Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] була власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла і позивачка є спадкоємцем її майна за заповітом від 22.04.1999 року, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав з тих підстав, що в заповіті не правильно зазначено прізвище позивачки - " [PERSON] " замість " [PERSON] ", а також не вказано точну адресу, за якою розташований житловий будинок спадкдавця. Тому просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Представник позивачки в судовому зсіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з викладених у позовній заяві обтавин. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання теж не з`явився, надіславши листа, в якому просить розглянути справу без представника Медведівської сільської ради Черкаської області та про визнання позову в повному обсязі. Третя особа, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явилась, не повідомивши про причини неявки. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом і вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.04.2005 року, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої на території Медведівської сільської ради Черкаської області відкрилася спадщина. Згідно з довідкою № 255 від 17.03.2020 року, виданою виконавчим комітетом Медведівської сільської ради Черкаської області, за померлою 05.04.2005 року [PERSON] на підставі погосподарської книги № 31, особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2020 роки рахується житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який розміщений на присадибній земельній ділянці площею 0,4700 га. А згідно з довідкою № 256 від 17.03.2020 року, виданою виконавчим комітетом Медведівської сільської ради Черкаської області, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована одна за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] . При цьому інших членів сім`ї, малолітніх, неповнолітніх, утриманців на день смерті [PERSON] не зареєстровано. Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 06.10.2020 року та Висновку про вартість об`єкта оцінки від 16.03.2021 року, характеристика будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] включає в себе: житловий будинок (А), прибудова (а1), сарай (Б), сарай (В) , літня кухня-сарай (Г), вбиральня (Д), ворота з хвірткою (№1), огорожа (№2), огорожа (№3), колодязь (№4). Судячи з довідки КП "ЧОО БТІ" № 534/о від 20.11.2020 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в КП "ЧОО БТІ" не зареєстроване. Судом встановлено і вбачається із заповіту від 22.04.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 52, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Головківської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті [PERSON] не змінено і не скасовано, позивачка та [PERSON] є спадкоємцями майна померлої відповідно до заповіту, в порядку ст. ст. 1217, 1222 ЦК України. З даних Черкаського обласного державного нотаріального архіву № 548/01-24 від 27.04.2021 року встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори зверталася лише [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися. Доказів протилежного учасниками процесу суду не надано. Незважаючи на те, що позивачка подала заяву про прийняття спадщини лише у вигляді права на майновий пай в АФ "Живун", права власності на земельну ділянку та права на грошові вклади, що випливає з інформації, наданої Черкаським обласним державним нотаріальним архівом, суд вважає, що прийняття позивачкою частини спадщини означає прийняття нею спадщини в цілому. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 4210514 від 22.03.2006 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] . Першою черкаською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 118, номер у Спадковому реєстрі 39222077. Відповідно до ст. 1270 ЦК України позивачка звернулася до Чигиринської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , де їй постановою № 200/02-31 від 13.03.2021 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що заповіт складено на користь двох осіб - [PERSON] та [PERSON] , де прізвище позивачки зазначено з помилкою, а саме, записано " [PERSON] " замість " [PERSON] ", що унеможливлює встановлення особи спадкоємця, окрім того, заповідач при складанні заповіту не вказала місце знаходження житлового будинку, який [PERSON] заповіла заявниці та [PERSON] , що унеможливлює ідентифікацію житлового будинку за адресою, а тому нотаріусом вказано на неможливість видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з наявністю ще одного спадкоємця за заповітом, відсутністю адреси заповіданого майна та не надання нотаріусу правовстановлюючих документів на будинок. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на вказане домоволодіння. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1217, 1222, 1235, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved