Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

17.01.2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять суд визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 03.12.2014 року, право власності на спадкове майно, а саме: за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Лиманська, № 121; за [PERSON] - земельну ділянку площею 1,8650 гектарів та земельну ділянку площею 0,2155 гектарів, які розташовані на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №186,1122а, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що державним нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що не визначена частка, яка належала спадкодавцю [PERSON] у житловому будинку та відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 075349, виданий 25.02.2005 року [PERSON] Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши покази свідка, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності №409 від 22.04.2002р. житловий будинок по вул. Лиманська, №121 в с. Утконосівка на праві приватної власності належав: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Тобто, кожному належало по 1/4 частині. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ізмаїльське МБТІ» за №13138777 від 04.01.2007р. [PERSON] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду в Одеській області від 25.07.2006р. належить 1/4 частина житлового будинку 121 по вул. Лиманська в м. Ізмаїл (форма власності приватна спільна часткова). Як вбачається із вказаного рішення суду, зазначену частку 1/4 за цим рішенням вона отримала у власність в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] [PERSON] довідки виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №2861 від 20.10.2016р. відповідно до запису у погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №325 особового рахунку житловий будинок по вул. Лиманська, №121 в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] технічного паспорту на житловий будинок, виданий КП «Ізмаїльське МБТІ» від 13.08.2006р. по вул. Лиманська, №121 в с. Утконосівка є житловий будинок власниками якого зареєстровані: [PERSON] 1/2 частина, [PERSON] 1/4 частина, [PERSON] 1/4 частина. Вказане також вбачається із листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №306 від 10.03.2017р. [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 075349, виданого 25.02.2005 року, Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №01.05.521.00758, [PERSON] є власником земельних ділянок площею 1,8650 гектарів та 0,2155 гектарів, які розташовані на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №186,1122а, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане також вбачається із листа відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області від 06.03.2017р. №9-1514-0.1-732/2-17. [PERSON] до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. [PERSON] ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №394686 від 03.12.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 03.12.2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Лиманська, № 121; земельна ділянка площею 1,8650 гектарів, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №186,1122а, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 0,2155 гектарів, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №186,1122а , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-ЖД №381696 від 14.02.1978р., свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІІ-ЖД №360380 від 27.08.1982р. та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД №310811 від 07.10.2001р., з якого вбачається про зміну її прізвища з «Георгиця» на «Карашел». Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. Як встановлено судом, позивачі спадщину після смерті [PERSON] прийняли шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк заяв до нотаріуса про прийняття спадщини, які наявні у матеріалах справи. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається із наявної у матеріалах справи письмової угоди про розподіл спадкового майна у власність [PERSON] переходить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Лиманська, № 121, а у власність [PERSON] земельні ділянки площею 1,8650 гектарів та 0,2155 гектарів, які розташовані на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. На звернення позивачів до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за №2264/02-14 від 29.12.2016р., їм було відмовлено у звязку з тим, що згідно свідоцтва про право власності №409, виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області 22.04.2002р. та довідки, виданої Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 10.12.2014р. за №2650, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Утконосівка по вул. Лиманська, №121, належить в тому числі власникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності і не визначена частка, яка належить [PERSON], на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Оригінал документу, що посвідчує право власності на вказану частку житлового будинку на імя спадкодавця, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Оригінал документу, що посвідчує право власності на дві земельні ділянки площею 1,8650 гектар та площею 0,2155 гектарів на імя спадкодавця [PERSON], - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №075349 відсутній. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. [PERSON] із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Належність спадкодавцю майна, про яке зазначають позивачі у позовній заяві, підтверджується, у том числі, листом відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області 06.03.2017р. №9-1514-0.1-732/2-17 та листом КП «Ізмаїльське МБТІ» №306 від 10.03.2017р. Таким чином, судом встановлено, що позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері [PERSON], спадщину після померлої прийняли шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк заяв до нотаріуса про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає, з огляду на встановлене позивачі обґрунтовано вимагають визнання за ними права власності на спадкову власність. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. [PERSON] з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved