Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

25 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, мотивуючи тим, що [PERSON] є її батьком. Позивачка народилась у шлюбі між відповідачем та [PERSON], який було укладено 03 вересня 1994 року. Шлюб між батьками було розірвано 06 травня 2004 року. Після розірвання батько не виявляє батьківської турботи до позивачки, самоусунувся від її виховання, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком. [PERSON] не цікавиться навчанням позивачки, не відвідує навчальний заклад де вона навчається, зокрема, не відвідує батьківські збори та інші виховні заходи, зловживає спиртними напоями, має асоціальну поведінку. Посилаючись на ст.ст.164-166 СК України, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, додатково пояснила, що останній раз спілкувалася з батьком восени 2014 року, коли приїзжала до нього підписати документи, необхідні для оформлення пенсії по втраті годувальника. Просила стягнути аліменти на її користь. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав не визнав, в частині стягнення аліментів визнав, пояснив, що не знав про те, з нього присуджені аліменти. З дочкою спілкувався, запрошував її до себе, але вона не приїзжала. Представник відповідача адвокат Штундюк О.А. вважав, що позов в частині позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягає, оскільки не надано доказів, що відповідач ухилявся від виконання батьківських обов'язків. Відповідач є інвалідом, сам потребує допомоги, відповідно до ст.172 СК України діти зобов'язані піклуватися про батька. Представник відповідача [PERSON] вважала, що [PERSON] не треба позбавляти батьківських прав, він хворий, не може їздити до дітей, а діти самі не хочуть приїжджати до батька. Прокурор Немченінова Г.В. вважала, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлено, що відповідач взагалі не цікавився як живе та навчається дитина. Представника Брусилівської райдержадміністрації як органу опіки та піклування Базилюка О.О. підтримав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що задоволення позову найбільше відповідає інтересам дитини, яка самостійно пред'явила позов, з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та мати позивача [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. 06 травня 2004 року було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Дочка [PERSON] після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір'ю. [INFO] мати позивачки померла. Дитина залишилася проживати разом з своєю бабусею в м.Житомир. 25 листопада 2014 року позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Вказані обставини сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не оспорються та підтверджуються письмовими доказами: копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть, свідоцтва про одруження, свідоцтва про реєстрацію розірвання шлюбу, свідоцтва про зміну прізвища, акта про обстеження умов проживання від 22 січня 2015 року. Відповідно до вимог ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною шостою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст.150, 155, 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток та утримувати своїх неповнолітніх дітей. В ст.164 СК України вказано, що мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується наступними доказами: - Характеристикою учениці 10-А класу ЖСШ №20 [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] проживає разом з бабусею та старшим братом в двокімнатній квартирі. Мати померла, батько проживає окремо, зв'язок із класним керівником, школою не підтримує, навчанням дитини не цікавиться. - Показаннями свідків [PERSON], [PERSON] про те, що батько позивачки ніколи їй не допомагав і не приїзжав до неї. Після смерті матері декілька раз приїзжали до відповідача, щоб оформити пенсію, оскільки відповідач завжди був в стані сп'яніння, відмовлявся підписувати документи. У будинку відповідача неможливо проживати. - Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання підтверджується, що за місцем проживання відповідача [PERSON] відсутні належні умови для проживання дочки, санітарний стан незадовільний, в будинку брудно, їдкий запах диму цигарок. - Довідкою-розрахунком заборгованності за виконавчим листом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей, копією листа державної виконавчої служби у Брусилівському районі від 07.03.2006 року підтверджується, що відповідач не сплачував присуджені аліменти, на виклики до державного виконавця не з'являвся, на офіційні застереження про притягнення до кримінальної відповідальності не реагував, заборгованість за аліментами станом на 01.12.2014 року становила 43519,49 гривень. - Згідно з висновком органу опіки і піклування Брусилівської районної державної адміністрації відповідача [PERSON], який ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, доцільно позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Таким чином, сукупністю наведених доказів, які не були спростовані відповідачем іншими належними доказами, підтверджується, що відповідач на протязі тривалого часу не піклувався про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував матеріально, не спілкується з дитиною, не надавав дочці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання нею освіти. Такі обставини є достатнім підтвердженням того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд вирішує питання про стягнення аліментів на дітей. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням обставин, вказаних у ст.182 Сімейного кодексу України, та зважаючи на те, що відповідач має регулярний дохід у вигляді пенсії, суд вважає, що розмір аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання дочки, слід визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Суду не були надані відомості про наявність майна та житла дитини, на яке може бути накладена заборона у разі позбавлення батьків батьківських прав відповідно до ст.17 Закону України "Про охорону дитинства". У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, а також підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved