Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 січня 2013 року між ними був укладений договір № 218702, відповідно якого вона заплатила внесок розміром 2400 грн., а відповідач в свою чергу був зобов'язаний надати позику в розмірі 60000 грн. через декілька днів після оплати обов'язкового внеску. До цього часу позивачка коштів не отримала, їй повідомили, що вона отримає грошові кошти лише після офіційної реєстрації учасником програми діяльності "Альянс-Україна" та коли в накопичувальному фонді з'явиться необхідна сума грошей. Позивачка зазначає, що вона стала жертвою винахідливої шахрайської схеми, тому просить стягнути з відповідача сплачену за договором суму у подвійному розмірі - 4800 грн., а також кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Позивачка у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала у повному обсязі, представник позивачки підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача надіслав заперечення в яких не визнав позовні вимоги у повному обсязі та до судового засідання не з'явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 21, 43, 48, 49), за таких обставин зі згоди позивачки та її представника, суд вважає за необхідне, розглянути позов в заочному порядку без участі представника відповідача. Під час судового розгляду були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 22 січня 2013 року між позивачкою та ПП «Грандфінресур» був укладений договір №218702 з додатками №1 та №2 до нього (а.с.8-10), предметом якого є надання особі, що уклала договір, послуги по адмініструванню системи придбання товару у групах на умовах діяльності програми «Альянс Україна», яка базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу. ПП «Грандфінресурс» зобов'язується організувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику ст.1 договору. Згідно ст. 4 договору зазначено, що «Договір не є поворотною фінансовою допомогою (позикою)». Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору №218702 позивачкою на рахунок відповідача було сплачено: 2400 грн. внеску, що підтверджується квитанцією №100 від 22 січня 2013 року (а.с.11). Також встановлено, що ПП «Грандфінресурс» не була надана позивачці позика в сумі 60000 грн., яка передбачена укладеним договором №218702 з додатками №1 та №2 від року, що підтверджується поясненнями наданими представником позивача у судовому засіданні, а також не заперечене стороною відповідача. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, (а.с. 13-15) вбачається, що види діяльності ПП «Грандфінресурс» - дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки. Відомостей про те, що ПП «Грандфінресурс» внесено до Державного реєстру фінансових установ або включено до переліку юридичних осіб, які мають право надавати фінансові послуги та перебувають на обліку в Держфінпослуг, та відомостей, що це підприємство має статус фінансової установи та відповідні ліцензії Держфінпослуг - суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що права на надання фінансових послуг, у підприємства не має. Частиною 1 п. 2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживача" передбачено, що нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Відповідно до ч. 6 статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" усі правочини, здійснені з використанням такої схеми, є недійсними. Згідно ч.2 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» - підприємницька діяльність є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори). Дво чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно ч.1,3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Ці положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Дослідивши в судовому засіданні надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір №218702 від 22 січня 2013 року укладений внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики, так як діяльність відповідача є створення та адміністрування (обслуговування) пірамідальної схеми, відповідачем формується Реєстр учасників програми (ст.1 Договору) за рахунок щомісячних загальних платежів (ст.2 Договору), сплачених учасниками програми, які включають чистий внесок та адміністративні витрати. За рахунок чистих внесків учасників програми формується грошовий фонд реєстру учасників програми (ст.1 Договору). Відповідач організує та проводить заходи по розподілу грошового фонду реєстру, який проводиться не менше одного разу на два місяці (ст. 4 Договору). У випадку, коли у визначений строк проведення заходу, коштів, які утворюють фонд реєстру не вистачило, тоді ця сума включається до фонду реєстру на наступний захід. При цьому, право участі у розподілу грошового фонду реєстру надається не всім учасникам програми, а тільки тім учасникам програми, які матимуть найбільшу кількість платежів. Таким чином, зазначений грошовий фонд реєстру учасників програми формується виключно за рахунок внесків учасників програми, а розподіл коштів фонду реєстру учасників між членами системи являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми, що порушує вимоги п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів». Тобто, отримання товару чи позики учасником програми "Альянс Україна" є можливим виключно за рахунок залучення інших споживачів, а споживач повинен сплачувати платежі не за одержання позики, а фактично за можливість призначення позики, яка надається відповідачем не за свій рахунок, а за рахунок залучення інших споживачів та їх коштів до Програми «Альянс Україна», а призначення позики залежить від розміру фонду реєстру учасників програми і внесення коштів іншими учасниками програми та власного розсуду відповідача. Тому, суд доходить до висновку, що договір № 218702 з додатками №1 та №2 укладений 22 січня 2013 року між [PERSON] та ПП «Грандфінресурс» є нікчемним, і за таких обставин необхідно застосувати наслідки нікчемного правочину та стягнути з відповідача на користь [PERSON] кошти сплачені нею згідно договору №218702 від 22 січня 2013 року у розмірі 2400 грн. Крім того, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовити у зв'язку з необґрунтованістю. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір 243 грн. 60 коп., так як позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати.

Outcome: partial