Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Ясінянської селищної ради, треті особи без самостійних вимог: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS]. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом вона звернулася до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення, нотаріус оглянула представлені нею документи та виявила розбіжності в особі матері в її свідоцтві про народження, а саме в графі мати, остання зазначена як "[PERSON]" замість правильного "[PERSON]", у зв`язку з чим їй надано роз`яснення стосовно необхідності підтвердження родинних відносин між нею та [PERSON]. Фаакт наявності їхніх родинних стосунків з матір`ю підтверджується заявами-відмовами інших спадкоємців на її користь. Також було виявлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 24 грудня 1993 року в 1/5 частині, що складає спадщину, і яке стало правовстановлюючим документом на спадкове майно [PERSON], також допущена помилка. Замість імені та по батькові за свідоцтвом про смерть "[PERSON]" у свідоцтві про право власності на житло зазначено - "[PERSON]". Позиваяка, як спадкоємець першої черги спадкування за законом фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем до дня її смерті. Також, разом із зазначеними перешкодами в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за законом стала відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, через те, що відсутня реєстрація правовстановлюючих документів спадкового будинку за спадкодавцем [PERSON], тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Майнових спорів з приводу даного майна не має. Тому, позивачка просила суд винести рішення, яким встановити факт належності її матері [PERSON], свідоцтва про право власності на житло в 1/5 частині від 24 грудня 1993 року, виданого [PERSON] на підставі розпорядження голови фонду комунального майна №292 від 02 грудня 1993 року. Встановити, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю позивачки. Визнати за [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Ясінянської селищної ради, в судове засідання не з`явився, заступник селищного голови, Суховія Ю.О., надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують, заперечень проти позову не мають. Третя особа - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила той факт, що вона є рідною сестрою позивачки та [PERSON] являється її матір`ю. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) являється дочкою спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть, яке видано виконкомом Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, а отже, в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Однак, з матеріалів справи встановлено, що в свідоцтві про народження позивачки, її мати зазначена як [PERSON], тоді як в свідоцтві про смерть вона зазначена [PERSON]. У відповідності до ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Той факт, що спадкодавець [PERSON] дійсно являється матір`ю позивачки, підтверджується показами третьої особи, зокрема показами [PERSON], та нотаріальними заявами [PERSON] та [PERSON] Окрім того, при житті [PERSON], була власницею 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS], тоді як, в свідоцтві про право власності на житло, вона зазначена як [PERSON]. У відповідності з п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народєження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Так, в судовому засіданні з матеріалів справи, зокрема з довідки виконавчого комітету Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 15 травня 2014 року №2405 встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] в 1/5 частині належив нині померлій [PERSON]. Також в матеріалах справи як на доказ належності 1/5 частини зазначеного будинку [PERSON] міститься свідоцтво про право власності на житло, однак, воно не зареєстровано в встановленому законом порядку в органах БТІ. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем в спадковому будинку, а також є співвласницею будинку, заяви про відмову від спадщини не подавала. Також згідно нотаріально посвідчених заяв інші спадкоємці першої черги спадкування за законом [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] в користь [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved