Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У червні 2019 року представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Свиридов І.Б. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить зняти арешти та вивільнити з під обтяжень житловий будинок за [ADDRESS] , який належить [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А., 16.05.2007 р. за реєстровим № 1584. В обґрунтування позову зазначено, що 25.04.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов`язків якого АТ «Райффайзен Банк Аваль», та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0257/82/99386. В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 25.04.2008 між Банком та гр. [PERSON] був укладений іпотечний договір, у відповідності до умов якого в заставу Банку передано нерухоме майно по [ADDRESS], а саме житловий будинок за [ADDRESS] з надвірними будівлями, що належить гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А., 16.05.2007 р. за реєстровим № 1584. Станом на 20.06.2019 загальна сума невиконаних зобов`язань гр. [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/0257/82/99386 від 25.04.2008 становить 5 053 781.27 доларів США, що за курсом НБУ становить 132 744 721.21 грн. З метою погашення проблемної заборгованості за кредитним договором позивач має намір реалізувати заставне нерухоме майно. Однак, як стало відомо на іпотечне майно, накладені арешти та заборони, які позбавляють права АТ «Райффайзен Банк Аваль» на задоволення своїх вимог за рахунок вищезазначеного нерухомого майна. Позивач зазначив також, що згоди на реалізацію свого заставного майна за для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, не надавав та кредитні зобов`язання гр. [PERSON] з АТ «Райффайзен Банк Аваль» виникли раніше (25.04.2008 р.), ніж рішення ухвалені на користь стягувачів, які не є заставодержателями, а вартості нерухомого майна не достатньо для повного погашення заборгованості. Ухвалою суду від 27 червня 2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 28-29). 29 липня 2019 року представник позивача надав суду уточнену позовну заяву, у якій просив зняти арешти та вивільнити з під-обтяжень житловий будинок за [ADDRESS] , який належить гр. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамововю А.А. 16.05.2007 р. за реєстровим № 1584, накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за № 12-1496/10 від 19.08.2010 р., постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за № 44249705 від 14.03.2016 р., постановою про арешт майна Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області за № 54789571 від 27.09.2017 р., постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за № 48590173 від 14.09.2015 р. Представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» до судового засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання представник був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області до судового засідання 12 вересня 2019 року не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання представник був повідомлений належним чином, прощо свідчить його підпис у явочному листі. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не подав. Представник відповідача Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області до судового засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання представник був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася. Надала суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність та зазначила, що позов визнає. Просила суд прийняти до уваги, що нею 25.04.2008 з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником за усіма правами та обов`язками якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», був укладений договір іпотеки № 014/0257/82/99386/1, згідно якого в іпотеку Банку нею передано нерухоме майно по [ADDRESS] з надвірними будівлями , що належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений ПНХМНО Адамовою Л.А. 16.05.2007 р. за реєстровим № 1584. Нею з АТ «Райффайзен Банк Аваль» досягнуто згоди щодо добровільного продажу зазначеного житлового будинку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0257/82/99386 від 25.04.2008 р. (а.с. 31). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25.04.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0257/82/99386 (а.с. 8-17). В забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору 25.04.2008 між Банком та гр. [PERSON] був укладений іпотечний договір, у відповідності до умов якого в заставу Банку передано нерухоме майно по [ADDRESS] з надвірними будівлями, що належить гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А., 16.05.2007 р. за реєстровим № 1584 (а.с. 18-19). Згідно з п. 5.1. та п. 5.2. іпотечного договору, підписаного сторонами - у випадку невиконання вимог Банку, зобов`язань за цим або зобов`язань за кредитним договором у тому числі якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, Кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити свою вимогу. Станом на 20.06.2019 загальна сума невиконаних зобов`язань гр. [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/0257/82/99386 від 25.04.2008 становить 5 053 781.27 доларів США, що за курсом НБУ становить 132 744 721.21 грн. (а.с. 22-23). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася та сплати належних йому процентів. Цивільним кодексом України ст. 625 визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги Іпотекодержателя за основним зобов`язанням. Стаття 12 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його не виконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. У відповідності до п.5.6. Іпотечного договору визначено, що право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя належить виключно Іпотекодержателю. Відповідно до розділу 5 Іпотечного договору сторонами узгоджено способи та порядок реалізації заставного майна, одним з яких є позасудове врегулювання, шляхом реалізації заставного майна в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме будь- якій особі покупцеві. В ході врегулювання кредитних зобов`язань, позивачу АТ «Райффайзен Банк Аваль» стало відомо, що на вищевказаний спірний житловий будинок, який знаходиться в іпотеці Банку, накладені арешти та обтяження третіх осіб, а саме: 1) постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за № 12-1496/10 від 19.08.2010 р.; 2) постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за № 44249705 від 14.03.2016 р.; 3) постановою про арешт майна Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області за № 54789571 від 27.09.201 7 р.; 4) постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за № 48590173 від 14.09.2015 р. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації. У відповідності до ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України "Про заставу" відчуження заставленого майна допускається тільки за згодою заставодержателя. У відповідності до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, можливо у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Позивач в своєму позову зазначив, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» згоди на реалізацію свого заставного майна за для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, не надавало. Крім того, кредитні зобов`язання гр. [PERSON] з АТ Райффайзен Банк Аваль» виникли раніше, а саме 25.04.2008 р., ніж рішення, ухвалені на користь стягувачів, які не є заставодержателями, а вартості нерухомого майна не достатньо для повного погашення заборгованості гр. [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» (сума не виконаних зобов`язань становить 5 053 781.27 доларів США, що за курсом НБУ становить 132 744 721,21 грн.). Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Враховуючи вищенаведене арешти та обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , накладені в рамках примусового виконання повинні бути скасовані, а зазначене нерухоме майно вивільнено з під обтяжень, оскільки вони порушують права Банку, як Іпотекодерджателя та Обтяжувача з найвищим пріоритетом та унеможливлюють задоволення його вимог за рахунок заставного майна. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved