Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до її повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні державного ощадного банку України. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] усиновили малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Під час процесу усиновлення, батькам неодноразово було роз`яснено, що усиновлення це процес, що триває все життя, що усиновлена дитина може мати певні проблеми, але подружжя вважало, що зможе вирішити ці питання в інтересах дитини. Відповідачі свідомо поставились до процесу усиновлення, зрозуміли його наслідки, відносились до нього реалістично та відповідально. 05.02.2019 року до виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради надійшла заява відповідачів про направлення дитини [PERSON] до будинку дитини, оскільки подружжя не встановило належний контакт з дитиною, у зв`язку з чим відмовляються від неї. 12.02.2019 р. від відповідачів (кожного окремо) надійшла заява, що батьки готують пакет документів до суду про скасування усиновлення над малолітньою [PERSON] , у зв`язку з тим, що між ними та дитиною склались неможливі для спільного проживання відносини. Рішенням виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради від 13.02.2019 р. №33 [PERSON] направлена на повне державне утримання до комунального закладу "Херсонський обласний будинок дитини" Херсонської міської ради. Орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] та [PERSON] не бажали налагодити контакт з дитиною та врегулювати відносини в родині, за допомогою щодо вирішення цього питання не звертались до жодних спеціалістів та установ, неодноразово отримували консультації у службі у справах дітей Херсонської обласної державної адміністрації, таким чином, батьки свідомо відмовились від виховання та утримання своєї малолітньої дитини. Малолітня практично є дитиною, позбавленою батьківського піклування, але ніяких пільг не отримує. Вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно для надання дитині відповідного статусу та нарахування державної допомоги. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 29 травня 2019 року представником відповідачів подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що відповідачі перебувають у зареєстрованому 26.12.2008 року шлюбі, від якого мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; також, подружжя виховує сина [PERSON] , [INFO] , що є біологічною дитиною [PERSON] від першого шлюбу. Оскільки подружжя має достатній життєвий рівень та соціальний стан, ними було виявлено бажання, окрім своїх рідних дітей, надати ще одній дитині, яка позбавлена батьківського піклування, належний рівень життя, люблячу родину, належні умови для розвитку та виховання. Тож, на підставі волевиявлення Відповідачів та зібраного пакету документів, останні звернулися до суду з заявою про усиновлення дитини. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області заяву подружжя було задоволено та усиновлено вихованку КЗ «Херсонського обласного будинку дитини» Херсонської обласної ради, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , із подальшими змінами в актовому записі зі зміною у відповідних графах відомостей про батьків, прізвище та по батькові дитини. На час звернення до суду для усиновлення малолітньої дитини, Відповідачам та суду був наданий висновок про стан здоров`я, згідно якого дитина мала наступні захворювання: Невролог - інші ураження нервової системи, не класифіковані в інших рубриках (в98), супутні захворювання: - залізодефіцитна анемія, не уточнена (050.9); Психолог - затримка психо-мовленевого розвитку (нижче вікової норми), розвиток дрібної моторики та здорово-моторної координації (нижче вікової норми), прояви нервозності, плач, крик (т.з істерика); Генетик - мати дитини страждає на криптогенну епілепсію, ризик захворювання дитини складає 12%. Решта лікарів, що обстежували дитину зробили наступні висновки: Хірург - здорова; ЛОР - здорова; Окуліст - здорова; Дерматолог - здорова, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого. Усиновити дитину з такими захворюваннями Відповідачі погоджувались, оскільки вказані хвороби не є невиліковними і, на думку Відповідачів виникли через недостатній догляд за дитиною, відсутність належних умов для розвитку. Подружжя вважало, що взявши дитину в свою сім`ю, вони зможуть усунути затримку у розвитку завдяки заняттям з нею та дитина з часом наздожене своїх однолітків. Із самого початку проживання дитини в родині стало зрозуміло, що це складна дитина. Спочатку вони сподівалися на педагогічну запущеність дитини і процес адаптації після дитячого будинку, приділяли дуже багато уваги до виховання: намагалися їй роз`яснювати основні елементарні правила поведінки, огортали любов`ю, прививали їй любов і повагу до ближніх, проводили дуже багато часу, але всі намагання зводилися нанівець. Спочатку, рідні діти Відповідачів були не проти всиновлення малолітньої [PERSON] . Намагалися створити для неї комфортне перебування у родині, розважали, навчали та гралися з усиновленою диною. Та не бажання, замкнутість, постійні істерики та конфліктні ситуації які створювала усиновлена дівчинка зводили нанівець бажання з нею контактувати. В подальшому, ситуація тільки загострювалась, що призводило до психічних порушень як у старших дітей, у молодшої доньки так і між подружжям. Відповідачами, як батьками було прийнято рішення звернутися за медичною допомогою до Херсонської міської психоневрологічної поліклініки, де дитину було поставлено на облік з діагнозом: наслідки раннього органічного ураження ЦНС зі зниженням когнітивних функцій, порушенням емоційно-вольової та комунікаційної сфери, запропоновано лікування медичними препаратами з подальшою можливістю стаціонарного лікування. Відповідачами, як батьками, на протязі всього часу проживання дитини в сім`ї (майже пів року) були створені всі належні умови для комфортного проживання усиновленої дівчинки, купувався одяг, продукти харчування, необхідні лікарські засоби, для підтримання здоров`я та психічного розвитку доньки, подарунки, влаштування дитини у дитячий садочок та ін., про що в свою чергу неодноразово Позивачем були складені акти обстеження із фактичним виїздом до житла Відповідачів, що містяться в особовій справі дитини. З метою збереження відносин між подружжям та біологічними дітьми Відповідачами було вирішено звернутися за допомогою до Позивача, виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради. Позивач ніяких рекомендацій та допомоги у вирішенні ситуації яка склалася у родині Відповідачів не надав, проте, одразу запропонував їм написати заяву про відмову від дитини та повернення її до дитячого будинку. Оскільки, Відповідачі, останнім часом перебували у стані відчаю та психологічної нестабільності, написали таку заяву не передбачаючи наслідків. Виходячи з вищевикладеного, посилаючись на ті події які розвивались у сім`ї відповідачів, останні були у відчаї від своєї безпорадності, тому ними було прийнято рішення звернутися до суду із позовною заявою про скасування усиновлення. Згідно написаної Відповідачами заяви, Позивач пообіцяв надати допомогу та вирішити це питання негайно, Відповідачі звичайно зраділи швидкому вирішенню ситуації яка склалася, проте шлях вирішення питання для Відповідачів був неочікуваний. Дізнавшись про намір Відповідачів подати заяву до суду про скасування усиновлення, через деякий час, Відповідачів разом з дитиною запросили прийти до Виконкому Корабельного району. Зайшовши до кабінету начальника виконкому Відповідачі побачили жінку, з якою почали знайомити їх доньку та пропонували Відповідачам віддати на виховання їх доньку сторонній чужій людині. Жінка, як пізніше виявилось, була потенційною особою для подальшого усиновлення доньки Відповідачів [PERSON]. Звісно від такого варіанту вирішення питання Відповідачі відмовились та повернулись додому, де їм неодноразово дзвонила зазначена жінка та пропонувала забрати їх доньку до себе із подальшим усиновленням. Виконавчим комітетом Корабельної районної у м. Херсоні ради було негайно розглянуто заяву та вирішено питання щодо направлення малолітньої [PERSON] , [INFO] до КЗ «Херсонського обласного будинку дитини» Херсонської обласної ради у зв`язку з тим, що поміж дівчинкою та усиновлювачами склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання та виконання своїх батьківських обов`язків. Проте, зауважують, що Відповідачами у заявах було зазначено, що складні стосунки з дівчинкою виникли не у них, як у батьків, а у їхніх біологічних дітей. Після прийнятого рішення Позивачі приїхали додому до Відповідача за дівчинкою для передачі її у відповідну установу дитячого будинку. Звісно, Відповідачка, як мати була налаштована супроводити доньку до дитячого будинку. Проте, Позивачі шляхом вмовлянь відмовили Відповідачку їхати з ними, де взяли з останньої заяву-згоду про направлення дитини до дитячого будинку без супроводу батьків. Тобто, аналізуючи дії Позивача, останній не запропонував інших шляхів вирішення ситуації яка склалася, а одразу виніс рішення про повернення дитини до дитячого будинку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.05.2019 року підготовче засідання відкладено, витребувано докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2019 року поновлено судовий розгляд справи. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов в повному обсязі та надали пояснення аналогічні викладеним у позов обставинам. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, дала пояснення, аналогічні відзиву. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що двічі звертався до органу опіки та піклування з проханням повернути дитину. Відбувся конфлікт між дітьми, звернулись до психолога, за цей час, дружина закінчила спеціальні курси, він спілкувався з психологом. Вони з дружиною влітку неофіційно працюють, він начальником охорони на морському курорті. Приїжджав до служби у справах дітей та просив, щоб повернули [PERSON] для її оздоровлення на морі, його ніхто не бажав слухати. Взагалі, служба у справах дітей обіцяла їм допомогти, а фактично не зробили взагалі нічого для вирішення проблеми, що склалася. Вони возили дитину півроку до психолога, а потім звернулися до психіатра. Вони бажають виховувати [PERSON], але дитину їм не віддають. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що її наївність про те, що орган опіки та піклування діє в інтересах дитини. Дитину відвідували зрідка, оскільки працювали. Дитина не була занедбана, ходила до садочку, все у неї було. Коли вони її забирали додому, вона не розмовляла, ходили до психолога, порекомендували сходити до лікаря, оскільки є проблеми та необхідно працювати з психологом. Між їх біологічними дітьми та [PERSON] загострились стосунки, через їх з чоловіком надмірну увагу до [PERSON]. Вважає, що її помилкою було звернення до служби у справах дітей за допомогою, там відповіли, що не можуть допомогти, їх перевірка буде може через рік, потім прийшли, склали акт та сказали, що єдиний вихід передати на час дитину у дитячий будинок до того часу, як проблема буде вирішена. Вони погодилися. Ніхто не говорив, що їх будуть позбавляти батьківських прав, тому вони і написали заяви про направлення дитини до дитячого будинку. Після проходження курсів-тренінгів, вона остаточно впевнена у своїх силах щодо вирішення проблем, а тому бажає забрати дитину. Так, вони зверталися до суду з позовом про скасування усиновлення, але в подальшому зрозуміли, що це не вихід, залишили його без розгляду, а в цей час служба звернулася до них з цим позовом про позбавлення батьківських прав. При зустрічах [PERSON] радіє, продовжує її називати мамою, у них тісний зв`язок. Вона не знімає з себе відповідальності за те, що піддалася слабкості після діагнозу доктора та слів дітей. Все літо працювали, у неї була домовленість з вихователями, вона залишала свій телефон на випадок, якщо дитині буде щось необхідне. Просила відмовити у задоволенні позову. Представники третьої особи в судовому засіданні позов вважали обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вказували, що дівчинка знає своїх батьків. При відвідування батьки завжди приносять їжу, подарунки. Стан дитини покращився. При усиновленні дівчинка перебувала у кризі трьох років. Після повернення до дитячого будинку дівчинка добре почувається, оскільки повернулась у звичайний свій режим, що був до усиновлення. Дівчинка позитивно реагує на відвідування батьків, говорить, що хоче до мами та до тата. Психологічна допомога надається лише майбутнім батькам до всиновлення. В той же час, вважають, що оскільки батьки повернули дитину та відвідували її нечасто, відповідачі повинні бути позбавлені батьківських прав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] познайомилася у травні 2019 року через її звернення за допомогою до неї, як практикуючого дитячого психолога. Вона відвідувала з нею 27 травня 2019 року дитячий будинок та була присутня при спілкуванні [PERSON] та дівчинки. Всі зустріли їх радісно, дівчинка цілувала мати, пішла на руки, обнімала матір. Вона помітила, що у [PERSON] була фрустрація протягом 3-5 хвилин; дівчинка грається, але коли стосується необхідності мислити, не бажає навчатися, а тому необхідний супровід психолога. Мати дівчинки показувала їй довідки психіатра, які свідчать про процеси при народженні. Дитина потребує багато уваги через виявлені у неї проблеми, це дуже тяжко, але мати дитини впевнила, що готова лікувати дитину. Емоційний контакт у [PERSON] та [PERSON] дуже тісний, міцни, у них мова тіла свідчить про це. Суд, заслухав пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 30.10.2018 р. Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (арк. справи 5). Дитина усиновлена (арк. справи 16-17). 05 лютого 2019 року [PERSON] та [PERSON] на ім`я голови Корабельної районної у м. Херсоні ради подано заяву, у якій просили направити їх дитину [PERSON] , [INFO] до будинку дитини, оскільки не має контакту поміж батьками та дитиною у зв`язку з чим відмовляються (арк. справи 9). 12.02.2019 року [PERSON] на ім`я голови Корабельної районної у м. Херсоні ради подано заяву, у якій просив направити доньку [PERSON] , [INFO] до будинку дитини, у зв`язку з тим, що вони готують пакет документів до міського суду про скасування усиновлення в зв`язку з тим, що між ним та усиновленою дитиною склались неможливі для спільного проживання відносини (арк. справи 10). Аналогічну заяву подано [PERSON] 12.02.2019 р. (арк. справи 11). Рішенням виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради від 13.02.2019 року №33 "Про направлення малолітньої [PERSON] , [INFO] до дитячого державного закладу за заявою батьків", вирішено клопотати перед Департаментом охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації про направлення [PERSON] , [INFO] на повне державне утримання до комунального закладу "Херсонський обласний будинок дитини" Херсонської обласної ради до вирішення питання про набуття дитиною відповідного статусу (арк. справи 18). Згідно довідки №327/6 від 15.02.2019 р. виданої Херсонською міською психоневрологічною лікарнею, [PERSON] знаходиться на Д обліку в лікарні з діагнозом: наслідки раннього органічного ураження ЦНС зі зниженням когнітивних функцій, порушенням емоційно-вольової та комунікабельної сфери (арк. справи 52). 15.04.2019 р. [PERSON] на ім`я голови Корабельної районної у м. Херсоні ради подано заяву, у якій просив залишити позовну заяву про позбавлення батьківських прав без розгляду та вирішити питання про повернення [PERSON] додому (арк. справи 58-59). Згідно листа виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-720-25 від 15.05.2019 р. на адвокатський запит повідомлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.05.2019 року було розглянуто питання про повернення [PERSON] , [INFO] до сім`ї. Доведено до відома, що витяг з протоколу комісії призначений тільки для службового користування з метою вирішення спірних питань щодо захисту прав дитини і може бути використаний лише для підготовки рішень органу опіки та піклування. У зв`язку з тим, що справа про позбавлення батьківських прав перебуває на розгляді у Херсонському міському суді, представники органу опіки та піклування будуть приймати безпосередню участь у судових засіданнях. Тільки після рішення суду буде вирішено питання щодо подальшої долі дитини (арк. справи 61). Відповідно до характеристики на вихованку Херсонського ясла-садка №64 Херсонської міської ради [PERSON] , [INFO] , дитина відвідувала заклад з 07.11.2018 по 13.02.2019 р. дівчинка виховувалась в багатодітній родині, при вступі до закладу адаптація пройшла досить швидко та легко. Зі слів педагогів [PERSON] проявляла інтерес до занять, однолітків, іграшок, вихователів. Перепадів в настрої не спостерігалось. Дівчинка активна, рухлива. Спостерігалось незначне порушення координації рухів. Дитина охайна, культурно-гігієнічні навички сформовані. У дівчинки сформоване доброзичливе ставлення до дітей, бажання співпрацювати з ними. На контакт з дорослими йшла охоче. Вихованка мала достатній рівень розвитку мислення, уваги, слухової і зорової пам`яті, уяви. Спостерігались проблеми з розвитком мовлення, вимовляла не всі фонеми, словниковий запис низький, виникали труднощі у побудові речень. Дитина засвоювала освітню програму на достатньому рівні (арк. справи 80). Згідно листа КЗ «Херсонський обласний будинок дитини» №419 від 14.06.2019 р. малолітня [PERSON] , [INFO] перебуває у закладі на повному державному утриманні з 13 лютого 2019 року за заявою батьків (усиновлювачів). Уперше після влаштування до Будинку дитини, [PERSON] відвідала дівчинку 17.04.2019 р. В подальшому відвідування відбулось: - 09.05.2019 р. [PERSON] відвідала вся родина; - 15.05. - мати; 19.05. - мати та батько; [INFO] . - мати; 31.05.- мати та батько, батьки на день народження подарували [PERSON] дитячий рюкзак, ляльку та солодощі (сік, печиво та торт). На запрошення залишитися на свято Дня захисту дітей відмовились; - 07.06. мати зі старшим сином. Старший син [PERSON] під час відвідування активно з [PERSON] не спілкувався та не грав. В судовому засіданні представники третьої особи підтвердили, що 01.11.2019 р. дитину відвідував батько, а 04.11.2019 р. - матір. Спілкування батьків в телефонному режимі з дитиною не відбувалось. Вони зверталися до спеціалістів закладу за консультаціями. За ініціативи вихователя-методиста Будинку дитини [PERSON] . [PERSON] приймала участь у тренінгу «Ключові аспекти допомоги дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування», який відбувався 24, 25, 26 квітня. За весь час перебування [PERSON] у закладі батьки жодного разу не телефонували, не цікавились станом здоров`я та психологічним станом доньки, не запитували про потреби дитини і не забезпечували її (арк. справи 138). Згідно психолого-педагогічної характеристики на вихованку КЗ «Херсонський обласний будинок дитини» ХОР [PERSON] , [INFO] , психологічний висновок про стан потреб та розвитку: -затримка психомовного розвитку (розвиток нізькогармонійний, нерівномірний). Загальний обсяг знань за віком недостатній; - темп мовного розвитку повільний (загальний недорозвиток мовлення першого рівня). Дівчинка потребує: - спостереження невролога; - контролю нервово-психічного розвитку за епікризними термінами; - продовження психологічної та логопедичної корекції (розвиток пізнавальної і сенсорної сфери, стимуляція активного мовлення, розширення словника; розвиток дрібної моторики рук, збагачення вражень та ігрового досвіду); - стимуляції та заохочення на заняттях; - ранньої спеціалізації з урахуванням затримки психічного розвитку та індивідуальних потреб (арк. справи 177-178). Згідно висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14-181-25 від 12.11.2019 року, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та на користь дитини. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положення п.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідачів та їх поведінці. Відповідачі не втратили інтересу до дитину, мають бажання та можливості утримувати та виховувати дитину, враховуючи доведеність певних намагань відповідачів проявити турботу про дитину, суд вважає, що позивачем не доведена доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їх доньки [PERSON] . Також суд враховує, що відповідачі жодним чином не ухилялися від виховання дитини, жорстоко з нею не поводилися, дійсно написали заяву про відмову від дитини, але в подальшому змінили свою думку, просили повернути їм дівчинку, але орган опіки та піклування, розглянувши питання у відсутність відповідачів, не надавши їм можливості особисто висловити свою думку, до вирішення справи про позбавлення батьківських прав відмов відповідачам у повернені дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно висновку Верховного Суду в постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, слід наголосити, що при вирішенні питань, які стосуються дітей, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позивачем не надано доказів того, що позбавлення відповідачів батьківських прав щодо малолітньої дитини є необхідним в найкращих інтересах дитини. Відповідачі мають можливість та достатні умови для утримання та виховання дитини, судом не встановлено, що дитина мала неналежний догляд, негативне виховання тощо. Навпаки, характеристика з дитячого садочка, який відвідувала дитина до 13.02.2019 р. говорить лише про деякі проблеми у координації рухів, проблеми з розвитком мовлення, але дитина мала охайний вигляд, та сформовані культурно-гігієнічні навики. Батьки визнали свою помилку, мати пройшла навчання за тренінговою програмою «Ключові аспекти допомоги дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування», модулі якої містили питання допомоги дітям, які пережили травму, мають порушення прихильності, а також вирішенням проблемної поведінки дитини. Відтак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини є винятковим заходом впливу, який повинен застосовуватися лише у випадку, коли виправлення матері (батька) є неможливим та існує така необхідність з врахуванням інтересів дитини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав не відповідає найкращим інтересам дитини, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судові витрати компенсувати за рахунок держави. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Повний текст складено 25.11.2019 року (відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed