Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь збитки в розмірі 27 740 грн., пеню у розмірі 3% загальної вартості замовлення за кожен день прострочення, компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 жовтня 2020 року між нею та ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», від імені якого діє турагент ФОП [PERSON] , було укладено договір на туристичне обслуговування № 387/05, відповідно до умов якого позивач придбала туристичні послуги з організації проведення туристичного туру до Домініканської Республіки, який повинен був відбутися у період з 27 жовтня 2020 року до 07 листопада 2020 року. В день укладення договору, 05.10.2020 року, позивач оплатила тур в безготівковій формі в розмірі 27 740,00 грн. Однак зобов`язання туроператора з організації та надання туристичних послуг за цим договором виконано не було, документи, що підтверджують право на одержання туристичних послуг туристами, отримано не було, у зв`язку з чим туристичних послуг вона не отримала. З метою повернення грошових коштів, позивач звернулася до контактної особи та 22.10.2020 року ФОП [PERSON] надала гарантійний лист, відповідно до якого гарантувала у 7 денний строк повернути кошти без штрафів у повному обсязі згідно оплачених сум, однак дана гарантія виконана не була. З метою відшкодування завданих збитків, на адресу ТОВ «Туристична компанія «Анекс тур» 09.02.2021 року позивачем було направлено претензію, на яку товариство надало відповідь, зазначивши що жодних коштів від позивача товариство не отримувало, а тому товариство не може відповідати за даним зобов`язанням. У зв`язку з порушенням ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» умов договору її завдано матеріальних збитків та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Крім того, відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач має сплатити їй пеню у розмірі 3 % вартості турпослуг за кожен день прострочення з 27 жовтня 2020 року і до моменту прийняття судового рішення. Представник відповідача подав суду відзив, за змістом якого заперечує позовні вимоги, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування завдання збитків з боку ТзОВ «Туристична компанія «Анек Тур» позивачем не надано. Посилається на те, що ТзОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» не виступає належним відповідачем у даній справі, оскільки відповідач не є учасником спірного правочину, не висловлював волевиявлення на вчинення спірного правочину та не вчиняв його. В матеріалах справи відсутні докази, які би підтверджували повноваження ФОП [PERSON] діяти від імені ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур». Договір №387/05 не був підписаний, ні відповідачем, ані жодною уповноваженою відповідачем особою, а тому такий договір не відображає вільного волевиявленя ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» на не відповідає його внутрішній волі. Також вказує, що ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», як турагент не отримувало заявки на бронювання туристичних послуг відповідно до п.2 договору № 387/05, не отримувало оплати турпослуг, а тому не може нести відповідальності за невиконання договору. Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому стверджує, що ТОВ «Туристична компанія «Анек Тур» є належним відповідачем по справі, оскільки, туристичний агент діє від імені та/або в інтересах туроператора з питань продажу туристичного продукту. Відповідачем у наданих відповідях позивачу, не заперечувалося того, що ФОП [PERSON] є туристичним агентом, яка діє від імені та в інтересах відповідача. ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» стверджувало лише те, що кошти, оплачені згідно даного договору до них не надходили. Щодо бронювання туристичних послуг, зазначає що на мобільний телефон позивача від ФОП [PERSON] було надіслано смс із номером бронювання, які вона перевірила та переконалася, що вони зареєстровані на сайті відповідача. Представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив та письмові пояснення, у яких останній не погоджується із твердження позивача у відповіді, вважає їх необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги. У задоволенні позовних вимог просить суд відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї не явки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Згідно поданого письмового відзиву заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач уклала з ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», від імені та в інтересах якого діяла ФОП [PERSON] договір про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування) № 387/05 від 05 жовтня 2020 року, з метою придбання туристичних послуг (туристичного продукту), а саме туристичної подорожі до Домініканської Республіки, який повинен був відбутися у період з 27 жовтня 2020 року до 07 листопада 2020 року. Даним договором визначено всі істотні умови надання туристичних послуг, а тому такий договір є укладеним та дійсним. 05 жовтня 2020 року , в день укладення договору, в порядку та відповідно до умов, визначених договором, позивач здійснила оплату турпродукту в безготівковій формі, через уповноважену особу, що платіжним дорученням №5338203139 від 05 жовтня 2020 року, із зазначенням в графі «Призначення платежу» оплата згідно договору н-р 387/05 від 05.10.2020 за туристичні послуги для [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до п 5.1.2, 5.1.3 та 5.1.4 договору, турагент, зобов`язався забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до п. 2 договору, організувати оформлення документів, забезпечити туриста необхідними документами: ваучерами, страховими полісами, авіаквитками на авіарейси згідно з графіком відправлення за маршрутом, вказаним у п.2 договору. Однак, зобов`язання з організації та надання туристичних послуг за цим договором належним чином виконано не було, документи, що підтверджують право на одержання туристичних послуг туристом отримано не було, повним пакетом туристичних послуг, обумовленими цим договором, позивачу [PERSON] скористатись не вдалось. Дані обставини свідчать про порушення умов договору про туристичне обслуговування, ст.901 ЦК України, ч.1 ст.20 Закону України «Про туризм» з боку відповідача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Відповідно до ч.15 ст.20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.3 ст.19-1 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. Відповідно до ч.7 ст.20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Відповідно до ч.8 ст.20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Відповідно до ч.11 ст.20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Відповідно до ч.13 ст.20 Закону України «Про туризм» права й обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Статтею 611 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Закон України "Про туризм" визначає поняття Туроператора та Турагента. Туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Правовідносини у туристичній діяльності опосередковуються не лише договорами між споживачем та туристичним агентом, договорами про туристичне обслуговування між споживачем та туристичним оператором: права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також Законом України "Про туризм". У разі укладення договору між туроператором та турагентом на реалізацію туристичного продукту (агентський договір) до такого договору застосовуються загальні положення про агентський договір, закріплені главою 31 Господарського кодексу України. Між туроператором як особою, що створює туристичний продукт, та турагентом як особою, що такий продукт реалізує, можуть укладатися й інші договори - комісії, доручення тощо, однак характерною ознакою таких договорів є те, що туристичний агент діє від імені та/або в інтересах туроператора з питань продажу туристичного продукту. Такими договорами можуть бути закріплені певні особливості відповідальності суб`єктів туристичної діяльності у разі неналежного виконання зобов`язань за агентським (чи іншим) договором. Так, відповідно до положень ч.1 ст.295 та ч.1 ст.297 ГК України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє. За агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Однак такі договори не створюють собою прав та обов`язків для споживача, окрім випадку, якщо такий договір не був укладений туроператором і турагентом на користь третьої особи (споживача) відповідно до положень статті 636 ЦК України. Виконання такого договору на користь третьої особи може вимагати як особи, які уклали договір (турагент та туроператор), так і третя особа (турист), на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі N 643/6064/15-ц. Відповідно до ст.511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Одночасно, відповідно до ч.2 ст.528 ЦК України навіть у випадку покладення виконання обов`язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов`язання залишається боржник, а не така особа. Таке положення закону обумовлене тим, що встановлення обов`язків для третіх осіб, які не є учасниками зобов`язання, не відповідало б засадам справедливості, на яких мають ґрунтуватися зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до ч.12,14 ст.20 Закону України "Про туризм" саме туроператор, як сторона за договором несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. З огляду на викладене, агентські та субагентські договори не створюють собою прав та обов`язків для споживача, який 1) не є стороною такого договору, 2) не є особою, на користь якої укладається такий договір. Відповідно, ненадання послуг ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» для позивача було здійснено не зважаючи на повну та своєчасну оплату туристичного продукту замовником. Судом встановлено, що між ФОП [PERSON] та ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» 01.05.2019 року було укладено договір №398А/19. Послуги з надання туристичних послуг, відповідно до умов договору, мав надавати саме туроператор - ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», а укладаючи договір про надання туристичних послуг ФОП [PERSON] діяла на підставі, від імені, за дорученням та під контролем ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» згідно згаданого договору. Таким чином, ФОП [PERSON] (турагент) діяла від імені туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» на підставі субагентського договору №398 А/19 від 01.05.2019. Відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор, яким у цій справі є ТОВ Туристична компанія «Анекс Тур». До аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у прийнятій 13 березня 2019 року постанові у справі №750/9028/15-ц, в якій було зроблено наступний правовий висновок: «саме відповідач як туроператор несе відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг у спірних правовідносинах. Правовідносини, які виникли між відповідачем та третіми особами, не можуть впливати на права позивача, який належно виконав умови договору. Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні». Отже, за змістом ч.ч.1,2,8,10,11 ст.20, ч.2 ст.30, ч.ч.1,2 ст.32, ч.1 ст.33 Закону України «Про туризм», ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.526,610,611,612,623, ч.5 ст.653, ст.906 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Тому, саме ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», як сторона договору про надання послуг, повинен нести відповідальність за порушення умов договору - ненадання позивачу туристичної подорожі до Домініканської Республіки. У зв`язку із наведеним, саме ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» є належним відповідачем у даній справі. Стаття 10 Закону України «Про туризм» серед прав туристів передбачає право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно до ст.25 Закону України «Про туризм» турист має право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В даному випадку збитками позивача є сума коштів, які було сплачено нею в рахунок оплати послуг за договором в сумі 27 740 грн. 00 коп., що є реальними витратами [PERSON] , а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування збитків в розмірі 27 740 грн. 00 коп. підлягають до задоволення. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Встановлено, що вартість подорожі, яка сплачена позивачем не компенсовано ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур». Відтак, позовна вимога щодо стягнення із ТОВ «Туристична Компані «Анек Тур» на користь позивача пені є обґрунтованою. Зважаючи на те, що за туристичні послуги позивачем було оплаченоу розмірі 27 740 грн., а також враховуючи те, що за ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання виконавцем послуги, він сплачує споживачу неустойки у розмірі 3% загальної вартості замовлення за кожен день прострочення, розмір неустойки на день прийняття рішення становить 279 552 грн., оскільки період прострочення на час здійснення розрахунку становить 336 днів (період з 27 жовтня 2020 року по 28 вересня 2021 року), 3% від 27 740 грн. становлять 832 грн. за кожен день прострочення. Разом з тим, згідно ч. 3ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2014 року за № 6-100 цс 14. Враховуючи, що розмір нарахованої неустойки значно перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення її розміру на підставі ч. 3ст. 551 ЦК України, до 27 740 грн.- вартості туристичного продукту, оскільки сума нарахованої пені за цей період значно перевищує розмір завданих позивачу збитків та вартість туру. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, що містить абз.3 п.2 постанови ВСУ „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зазначеним Законом, зокрема, п.5 ч.1 ст.4, передбачене право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, яка заподіяна небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією. Проте в даному випадку, підстави для відшкодування такої шкоди в силу вказаного положення Закону відсутні, а докази, які б свідчили про наявність завданої моральної шкоди згідно ст. 33 Закону України «Про туризм» позивачем суду не надані, крім того, відповідальність сторін обумовлена умовами довогору від 05.10.2020, однак, відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди таким договором не передбачена. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Позивачем завлено вимогу про стягнення з відповідача гонорару успіху адвоката в розмірі 10 000 грн. та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, однак до матеріалів справи не долучено жодних документів, які б підтверджували оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а стягнення «гонорару успіху» не передбачена нормами ЦПК України, відтак, в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити. Крім того, оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, а рішення ухвалено на користь позивача, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved