Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

23 травня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказує, що 07 березня 1989 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Залізницькою сільською радою Любешівського району Волинської області за актовим записом №6. В даному шлюбі у них народилося троє дітей. На момент подачі позовної заяви до суду одна дитина, донька Вікторія, є неповнолітньою. Позивач зазначає, що за період спільного проживання подружні відносини з відповідачем поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. Відповідач постійно, безпричинно, чіплявся до її, вчиняв скандали, свідком яких нерідко були діти. [PERSON]. не брав участі у вихованні та утримання дітей, словесно ображав та принижував її, що в сукупності негативно впливало на фізичний та психологічний стан позивача та дітей. Також, [PERSON] зазначає, що більше восьми років відповідач проживає з іншою жінкою. Вона на даний час більше чотирьох місяців разом з донькою проживає в м. Києві. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, на розгляд справи не зявився, про причини неявки суд не повідомив та відзиву на позовну заяву не подав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вказане положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Судом зясовано фактичні взаємини подружжя, установлено дійсні мотиви розлучення, причини позову про розірвання шлюбу, які вказують, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є такими, що суперечать інтересам позивача, тому є всі підстави даний шлюб розірвати. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка (ст.21 СК України), при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірвання шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст.15 Закону України "Про державну реєстрації актів цивільного стану", ч.2 ст.115 СК України рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у Любешівський районний відділ ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно зі статтею 141 ЦПК судові витрати по справі, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved