Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та такі мотивувала тим, що [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає з липня місяця 2009 року. На даний час в будинку ніхто не проживає. А тому позивачка просить визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в будинку по [ADDRESS]. В подальшому відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселенням в житловий будинок, та такий мотивовано тим, що відповідач за первісним позовом не заперечує, що він проживав в [ADDRESS] з часу його народження, 01.01.1996 року до серпня 2009 року тобто до 13 років. Причиною його переїзду до місця проживання його матері м.Львів було, що він був неповнолітній а його батько [PERSON] помер [INFO], окрім того позивач створював несприятливі умови для проживання у даному спірному будинку. На той час власники виганяли його маму [PERSON], а він будучи неповнолітнім не міг сам проживати без батьків у даному будинку. Заперечує твердження позивача про те що він за власним бажанням не проживав у будинку. Повну дієздатність він отримав 01.01.2014 року , а 13.02.2014 року він подав заяву про вселення , тоді і з"ясував що він був помилково зареєстрований в паспорті не за дійсною адресою а тому це стало підставою для звернення з адміністративним позовом до суду про усунення неточностей щодо його реєстрації. А тому просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням в [ADDRESS], які створює відповідач. Окрім того просить вселити його по місцю реєстрації у житловий будинок за адресою [ADDRESS] та зобов"язати відповідача надати йому ключ до вхідних дверей житлового будинку за вказаною вище адресою. 09.09.2014 року ухвалою суду зустрічний позов об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні наполягала на позовних вимогах в повному обсязі, та суду пояснила, що місце проживання відповідача не відоме. Особистих речей в будинку відповідача не має, не цікавиться будинком, окрім того відповідач [PERSON] не проживаючи у спірному житлі з липня 2009 року без поважних причин, втратив право на користування спірним будинком, а також у зв'язку із припинення права власності попереднього власника - [PERSON], яка померла [INFO], і не набув самостійного права на таке житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61,64 ЖК України),угоди з новим власником квартири на користування такою не укладав. Зустрічний позов [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення в житловий будинок не визнала, так як відповідач не проживає в будинку більше 5 років без поважних причин. В судовому засіданні представник позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом [PERSON], первісний позов підтримала, щодо зустрічного позову заперечила, пояснила, що відповідач, в спірному будинку не проживає без поважних причин понад 6 місяців, житлом не цікавляться, що підтверджується актом від 17.04.2014 року виданого Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області. З 2009 року, в будинку не проживає, його речей не має. Доказів того, що позивачка чинила відповідачу перешкоди у проживанні в будинку, не надано, а тому не проживаючи у квартирі більш 5 років, відповідач втратив право користування спірним будинком. А тому просила суд первісний позов задоволити, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити . Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги не визнав, звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення в житловий будинок, у судовому засіданні пояснив, що з народження був зареєстрований у спірному будинку. Фактично проживав разом з матір'ю до 30.03.2009 року. Під тиском тодішньої власниці вони змушені були залишити спірний будинок, проживає разом з матір'ю, сестрою та братом за адресою [ADDRESS]. 01.01.2014 року. Однак , коли став повнолітнім вияснив, що в паспорті зазначена реєстрація [ADDRESS], а тому звернувся до суду з даним позовом, оскільки хоче проживати по місцю своєї реєстрації. Просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням та вселити в житловий будинок, зобов'язати [PERSON] надати ключ до вхідних дверей житлового будинку, та вирішити питання про стягнення судових витрат. Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом [PERSON] проти первісного позову заперечив, просить в задоволенні такого відмовити, а зустрічний позов задоволити з мотивів викладених в такому пояснивши в судовому засіданні, що позивачка перша подала позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому його довірителем було прийнято рішення звернутися до суду з зустрічним позовом. Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом [PERSON] проти первісного позову заперечила, просить в задоволенні такого відмовити, а зустрічний позов задоволити пояснивши в судовому засіданні, що з неповнолітнім сином змушена була залишити спірний будинок, оскільки з сторони [PERSON] створювалися обставини за яких остання не могла проживати в даному будинку, але сама власниця, яка на той час була, а саме [PERSON], яка проживала в Росії в телефонному режимі говорила, щоб я вибралася з будинку. Ключі від спірного будинку сама віддала [PERSON], так як знала, що остання займається справами родини [PERSON]. У даному будинку частково залишила свої меблі. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] та його мати проживали в спірному будинку до 2009 року. Зі слів матері [PERSON] їм відомо, що були створені [PERSON] несприятливі умови для проживання і вона змушена була залишити спірне помешкання. Які саме умови пояснити не можуть. Як передавалися ключі та кому їм не відомо, особисто не чули, щоб хтось виганяв з будинку. Відомо, що проживають у Львові. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що знають [PERSON] з народження, знали його покійного батька, [PERSON], який помер у 2008 році. [PERSON] проживав у спірному будинку разом з матір'ю до 2009 року. Перешкод у проживанні в спірному будинку ніхто не чинив, несприятливих умов не створювали, а навпаки, всі витрати по утриманню будинку взяла на себе сестра [PERSON] померлого [PERSON] Бачили, мати [PERSON] добровільно передала ключі [PERSON], яка займалася справами родини [PERSON], і в подальшому жодних спроб вселитися в спірне помешкання не було. Без перешкод матір'ю [PERSON], були вивезені особисті речі. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2014 року, вбачається, що підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, серії ВТТ274219, яке зареєстровано в реєстрі за № 265, видане 21.02.2014 року, приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу [PERSON] Власником об'єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS], є [PERSON]. Згідно акту від 17.04.2014р. виданого Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що під час обстеження та пояснень сусідів [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає з липня місяця 2009 року. Згідно паспорта [PERSON], вбачається, що він зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 28.03.1996року. Як вбачається з заяви [PERSON] від 13.02.2014року на ім'я голови Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, що він має намір вселитися у спірний будинок. Згідно листа Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 13.02.2014 № 02-21/109, роз'яснено, що для вселення у приватний будинок потрібна згода власника даного будинку. Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні. Згідно ст.71 ЖК України , при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем понад шість місяців лише у передбачених законом випадках. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Як вбачається із ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є жилий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Враховуючи те, що [PERSON] будучи неповнолітнім проживав з матір'ю за адресою [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що місце проживання відповідача було визначено за місцем проживання його матері, а тому втратив право користування спірним жилим приміщення, оскільки не проживав там понад 6 місяців без поважних причин. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне задоволити первісний позов [PERSON] (в інтересах [PERSON] на підставі довіреності ВТО № 030661), визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, тому що в судовому засіданні представлені переконуючі докази того, що [PERSON] не проживав у спірному будинку більше 6 місяців без поважних причин . Щодо позовних вимог зустрічного позову позивача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення в житловий будинок, суд приходить до висновку що такі вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Відповідач свій позов мотивує тим, що йому чинили перешкоди у користуванні спірним будинком, але дані пояснення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, і такі спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] наданими в судовому засіданні. Окрім того, сам відповідач [PERSON] суду пояснив, що з моменту залишення спірного будинку, він в нього не вселявся, а був лише зареєстрований, його речей в будинку не має. До спірного будинку не приходив. З приводу вселення в будинок, він звернувся з листом до Куликівської сільської ради Жовківського району Львівської області про намір вселитися у спірний будинок, про те надані пояснення [PERSON] не свідчать про те, що йому чинилися перешкоди у проживанні в спірному будинку. Із пояснень [PERSON] та його представників, даних в судовому засіданні слідує, що відповідач із заявами з приводу чинення йому перешкод у користуванні будинком до правоохоронних органів не звертався. Посилання [PERSON] на ту обставину, що він навчався у м.Львові, суд ставиться критично. Таким чином, судом встановлено та визнано відповідачем, що оскільки будучи неповнолітнім [PERSON] у 2009 році залишив разом із матір'ю спірний будинок і він більше 5 років за спірною адресою не проживає, і належними доказами підтверджено, що фактично він проживав та проживає з матір'ю в за адресою [ADDRESS] , де він навчався у навчальному виховному комплексі "Школа-Гімназія" "Галицька"", яку закінчив у 2011 році, навчався у Державному навчальному закладі "Львівське вище професійне політехнічне училище", яке закінчив у 2014 році, забезпечений належними умовами для проживання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов [PERSON] (в інтересах [PERSON] на підставі довіреності ВТО № 030661) до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставним та доведений факт не проживання [PERSON] понад шість місяців без поважних причин в будинку по [ADDRESS]. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення в житловий будинок, суд вважає безпідставним, його доводи цілком спростовуються матеріалами справи, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Outcome: approved