Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості у сумі 66129 грн. 06 коп. на підставі кредитного договору №813 від 03.02.2020 року, та судових витрат в розмірі 2102 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 03.02.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №813, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 57500,00 грн., строком на 24 місяців для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Плата за користування кредитом було встановлено у розмірі 0,0001% відсотків річних та щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 2,99 від суми кредиту. Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії банку та здійснити кінцеве погашення кредиту в строки і в сумах, згідно з умовами кредитного договору. У порушення закону та умов договору [PERSON] , свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 08.07.2020 р., утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 66129,06 грн. з яких: 45520,85 гривень - сума заборгованості за кредитом; 11979,15 гривень - сума заборгованості по процентам; 8629,06 гривень - штраф за порушення умов договору. Ухвалою Володимирецького районного суду від 15.07.2020 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження отримав 07 серпня 2020 року, однак станом на 31 серпня 2020 року відповідачем не подано відзиву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України. Таким чином, відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з"явився, про причину неявки суд не повідомив, про перенесення судового засідання не клопотав. Як вбачається зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають частковому задоволенню. Як вбачається зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 гл.71 Цивільного Кодексу України щодо договору позики. Судом встановлено, що 03.02.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 813, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 57500,00 грн., строком на 24 місяці на поточні потреби, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, а відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти у розмірі 0,0001 % відсотків річних за користування кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної забогованості яка в становлена у розмірі 2,99 від суми кредиту. Водночас, [PERSON] , зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії банку та здійснити кінцеве погашення кредиту в строки і в сумах, згідно з умовами Кредитного договору. Відповідно до графіку платежів та розрахунок вартості кредиту наданих позивачем встановлено, що відповідач зобов`язаний був сплачувати банку нарахований платіж у сумі 4115,08 гривень щомісячно до 05 числа кожного місяця. Як вбачається з письмових доказів, досліджених судом, 03.02.2020 року [PERSON] , ознайомився та підписав заяву-договір про надання кредиту. Також судом встановлено, що з усіма умовами надання кредиту відповідач був ознайомлений 03.02.2020 року згідно паспорту споживчого кредиту. Однак, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, в зв`язку з чим у нього перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 08.07.2020 року становить суму в розмірі 66129,06 грн. з яких: 45520,85 гривень - сума заборгованості за кредитом; 11979,15 гривень - сума заборгованості по процентам; 8629,06 гривень - штраф за порушення умов договору, що підтверджується відповідним розрахунком наданим позивачем. Таким чином, відповідно до Заяви та Умов надання банківських послуг та графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, визначено, що Заява разом з Умовами, та графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту становить укладений Договір про надання банківських послуг. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає вимоги позивача ПАТ «Банк «Кліринговий дім» про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 57500 грн. 00 коп., з яких: 45520,85 гривень - сума заборгованості за кредитом; 11979,15 гривень - сума заборгованості по процентам, є доведеними та обґрунтованими, доказів, які б спростовували обґрунтування позову та розмір заборгованості, а також доказів належного виконання умов договору з боку відповідача суду надано не було. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу за порушення умов договору то з цього приводу суд встановив та врахував наступне: Законом України №691-1Х від 16 червня 2020 року "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356), який доповнено п.15 такого змісту: "У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення". Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID - 19" від 11.03.2020 №211 з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин, дія якого продовжувалась постановами КМ України від 25.03.2020 року №239, від 22.04.2020 року №291, від 04.05.2020 року №343, від 21.05.2020 року №392, від 17.06.2020 року №500, від 22.07.2020 року №641. При таких обставин, зважаючи на те, що прострочення [PERSON] зобов"язань за кредитом мало місце після оголошення карантину, та враховуючи імперативну заборону на стягнення штрафів, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обгрунтування позову знайшло своє об`єктивне часткове підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача жодними доказами не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає частковому задоволенню. З приводу стягнення судових витрат судоми встановлено наступне. Згідно з п.3) ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 66129,06 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 57500 грн., що становить 85 % від ціни позову, отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1806 грн., що складає 85 % від суми сплаченого судового збору.

Outcome: partial