Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

03 березня 2015 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 11 серпня 2014 року вона з відповідачем уклала договір про строковий банківський вклад строком на 90 днів під 7,5 % річних по 09 листопада 2014 року включно. Сума вкладу складала 384 євро 91 євроцент. 09 листопада 2014 року вона звернулася до відповідача з заявою про отримання вкладу, але заяву не прийняли. 13 листопада 2014 року їй було виплачено 60 євро, 20 листопада 2014 року виплачено 10 євро, 21 листопада 2014 року виплачено 100 євро, після чого виплати припинилися. Позивачка просить зобов'язати відповідача повернути їй суму вкладу у розмірі 214 євро 91 євроцент, нарахувати та виплати проценти у розмірі 7,5 % від суми вкладу за весь час користування банком грошовими коштами з 11 серпня 2014 року по день виплати вкладу, зобов'язати відповідача виплатити 400 грн. на нанесені моральні збитки. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Позивачка вказала, що їй було виплачено 200000 грн. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Представник з позовом не погодився та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що банк визнано неплатоспроможним, в банку запроваджена тимчасова адміністрація, а тому підлягає застосуванню Закон України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким фізичним особам відшкодовується кошти за вкладами у розмірі не менше 200000 грн. Позивачка суму відшкодування отримала. Крім того, позивачка з банком перебуває у договірним правовідносинах, договором не передбачено відшкодування моральної шкоди. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» і позивачкою було укладено договір № 00004008314026 банківського вкладу (депозиту) у євро, згідно з яким банк прийняв вклад у сумі 384євро 91 євроцент на строк до 09 листопада 2014 року з нарахуванням процентів у розмірі 7,5 % річних та можливістю внесення додаткових коштів ( а.с.4). Грошові кошти у сумі 384 євро 91 євроцент були внесені позивачкою, що підтверджується платіжним дорученням № 5707832 від 11 серпня 2014 року ( а.с.5). Відповідно до ст..2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без визначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту0 одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). У судовому засіданні встановлено що на вимогу позивачки їй було виплачено : згідно із заявою на видачу готівки № 41576379 від 13 листопада 2014 року - 60 євро, згідно із заявою на видачу готівки № 41879212 від 20 листопада 2014 року - 10 євро, згідно із заявою на видачу готівки № 41939050 від 21 листопада 2014 року - 100 євро, а всього було виплачено 170 євро ( а.с.6-8). У подальшому позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогами про повернення їй грошових коштів, які містяться на депозитному вкладі. Частина 1 ст.1074 ЦК України встановлює, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму,передбачених законом. Таким чином, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть буди передбачені спеціальним законом. У судовому засіданні встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних ( а.с.55-58). Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, що регулює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №1 50 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03 червня 2015 року по 02 червня 2015 року ( а.с.59-60). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08 квітня 2015 року тимчасова адміністрація запроваджена строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно ( а.с.61). Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200000 грн., встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що дійсно їй була здійснена виплата вказаних коштів та вона надала про це докази, але у відповідача нею було розміщено ще кошти за іншими договорами та вона просить стягнути невиплачені кошти з банку. Отримання позивачкою коштів у сумі 200000 грн. підтверджується заявами на отримання переказу від 04 липня 2015 року - 193101 грн.60 коп., від 04 липня 2015 року - 6729 грн.03 коп., від 04 липня 2015 року - 169 грн.37 коп. (а.с.76-77). Крім того, п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів, а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальним, що законодавчо визначає скорочену процедуру повернення депозитних вкладів вкладнику в межах 200000 грн. у разі визнання банку, який є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, неплатоспроможним. Беручи до уваги, що публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, на виконання Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачка отримала 200000 грн., під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача депозитного вкладу. Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди випливають із вимог про стягнення депозитного вкладу, які не підлягають задоволенню, а тому не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 400 грн. Крім того, сторони перебувають у договірних відносинах та договором банківського вкладу (депозиту) не передбачено відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки при подачі позовної заяви позивачка була звільнена від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави. \~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed