Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна та витребування майна з незаконного володіння. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з 22 лютого 2014 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON]. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, синів близнюків, [PERSON] та [PERSON] -[INFO]. У листопаді 2013 року вона завагітніла та між нами постало питання про сумісне місце проживання. Відповідач наполіг на проживанні у квартирі за адресою [ADDRESS], яка перебуває у власності [PERSON] та його батька. Квартира була частково мебльована та не мала ніякої побутової техніки. Розуміючи своє положення та бажання жити в комфорті за рахунок своїх родичів вона облаштувала кухню взявши у тимчасове користування кухонні шафи, стіл, посуд, побутову техніку. Так як прання білизни викликало дискомфорт вона просила відповідача купити або взяти у кредит пральну машину, але він та його батьки навідріз відмовлялись це робити. [PERSON] знайома моєї матері, 17.02.2014 року придбала для себе у кредит пральну машинку LG, мультиварку Mulinexs, мікрохвильову піч LG та передала мені у користування до того часу поки вона не зможе купити собі власне майно. Сторони, за подаровані кошти придбали: - Мобільний телефон LENOVO вартістю 1500 гривень, документи на який знаходяться у чоловіка; - Водонагрівач ARISTON моделі ABS VLS PW 80 придбаного 12.04.2014 року на суму 3290 гривень; - М'які меблі диван НІКА та крісло придбаного 12.03.2014 року на суму 4638 гривень. Відразу після весілля стало зрозуміло, що відповідач не збирався створювати родину. Після пологів стало зрозуміло, що у молодшого сина порок серця та йому були необхідні дорогі ліки та в подальшому операція. Але через тиждень після народження дітей за її відмову віддати йому гроші для купівлі мотоцикла відповідач вигнав її разом дітьми на вулицю, залишивши собі усі речі. В квартирі залишились дитячі речі, її особисті речі та майно належне третім особам. Вона та її рідні неодноразово звертались до відповідача та його батьків з вимогою повернути речі які їм не належать, та не входять до складу спільного майна, але у відповідь чули лише погрози та заяви про моє фізичне знищення. Конструктивного діалогу не вийшло навіть тоді коли батьки відповідача вирішили віддати мені дитячі краватки. Вони заявили, що повернуть речі лише за рішенням суду. Тому вона вимушена звернутись до суду, з позовною заявою. Позивач [PERSON] в порядку ст. 31 ЦПК України використала право, щодо зміни підстав і, та предмета позову, зменшення або збільшення розміру позовних вимог, виключила в переліку майна, яке необхідно розділити мобільний телефон LENOVO вартістю 1500 гривень. Просить суд зобов'язати [PERSON] повернути їй майно, яке не входить до частки спільного майна, а саме пральну машинку LG, мультиварку Mulinexs, мікрохвильову піч LG вартість майна згідно чеків 6644.89 гривень. Залишити у власності [PERSON] водонагрівач ARISTON вартістю 2388,16 гривень, та комплект м'яких меблів, компанії УМК, вартістю 4638 гривень. Зобов'язати [PERSON] сплатити їй половину вартості спільно нажитого майна у сумі 3513.08 гривень. Стягнути з [PERSON] на її користь сплачений судовий збір у сумі 1411 гривень 10 коп. В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] уточнюючи позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надавши пояснення, що 17 лютого 2014 року вона придбала для себе у кредит пральну машинку LG, мультиварку Mulinexs, мікрохвильову піч LG. На день придбання техніки мною були сплачені кошти в розмірі 4 683,00 гривень та оплачена доставка. Станом на 17.01.2015 року кредит повністю погашено. Позивач [PERSON] після весілля переїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка [PERSON], в зв'язку з тим, що у них не було необхідної техніки, а [PERSON] була вагітна, та прати руками їй було тяжко, вона надала їй у користування куплену техніку. Після того як відповідач [PERSON] вигнав позивача з дітьми з квартири, всі речі залишились в квартирі відповідача, в тому числі техніка яка була надана у тимчасове користування. Тому вважає доцільними вимоги [PERSON] про витребування техніки з незаконного володіння. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду с заявою про розгляд справи у його відсутності, в наданих заперечення, визнав позовні частково, залишити в його користуванні комплекс м'яких меблів вартістю 4 638 гривень, та стягнути з нього на користь позивача 1/2 частину вартості вказаного майна, тобто суму 2319,00 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити. Опитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що працює дільничним інспектором в Жовтневому РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Восени 2014 року він в складі оперативної групи по виклику виїхав за адресою м. Кривий Ріг вул. Ватутіна будинок 80. На місці було встановлено, що між подружжям, була сімейна сварка, із-за дітей та сумісного майна. Молодий чоловік він себе агресивно. Жінка на кухні написала заяву, там же були відібрані пояснення. На кухні він бачив побутову техніку, мультіварку, пральну машинку, та мікрохвильову піч. Опитана в якості свідка [PERSON], пояснила, що знає [PERSON] її донька. Коли вони дізнались, що донька вагітна, вона зареєструвала шлюб з батьком майбутніх дітей [PERSON] та переїхала жити в його квартиру. В зв'язку з тим, що в квартирі не було ні техніки, ні меблів, було вирішено придбати в першу чергу меблі. Згоди на покупки побутової техніки відповідач згоди не дав. Тому вона попросила свою подругу [PERSON] взяти на себе кредит, та придбати побутову техніку, для поліпшення умов проживання своїй доньці. Гроші за придбану техніку вона сплатила. На даний час повернути пральну машинку LG, мультиварку Mulinexs, мікрохвильову піч LG відповідач відмовляється. Вирішити питання про розподіл майна в добровільному порядку також відмовляється. Опитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] - вона її племінниця. Після переїзду племінниці до чоловіка [PERSON], вона в тимчасове користування передала кухню, яка через деякий час була повернута їй. Підтверджує, що побутову техніку пральну машинку LG, мультиварку Mulinexs, мікрохвильову піч LG, для [PERSON] придбала її мати [PERSON] Опитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] - вона її двоюрідна сестра. Вона часто бувала в квартирі у [PERSON]. Кухня було обладнана, меблями, та побутовою технікою пральною машиноюу LG, мультиваркою Mulinexs, мікрохвильовою піччю LG. Зі слів [PERSON] дану побутову техніку їй придбала [PERSON] Коли [PERSON] уходила до батьків, то забрала лише дитячі речі, все майно залишилось в квартирі. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2014 року сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №99. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Під час перебування у шлюбі, на ім'я відповідача [PERSON], було придбано диван Ника вартістю 2869,00гривень та крісло - ліжко Ника вартістю 1769,00 гривень всього на загальну суму 4638,00 гривень, що підтверджується заказом № 9-2/27 від 27.02.2014(а.с.11) та водонагрівач ARISTON моделі ABS VLS PW 80 вартістю 3290 гривень, що підверджується гарантійним талоном від 12.04.2014 року ( а.с.12). Частиною 4 статті 55 Конституції України (Основного Закону) передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, з огляду на яку у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки ніякого договору про набуте майно між сторонами не було, воно належить їм у рівних частках кожному, тобто по 1/2 частці. Зокрема, згідно роз'яснень Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи, щоводонагрівач ARISTON моделі ABS VLS PW 80 та м'які меблі диван НІКА та крісло придбано сторонами, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що [PERSON], як дружина [PERSON], є співвласником у праві спільної сумісної власності нерухомого майна. У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає за доцільне розділити спільне майно подружжя, залишивши за [PERSON] придбане в шлюбі майно, та стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості спільно нажитого майна у сумі 3513,08 гривень. Згідно ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У п.23 ППВССУ від 07.02.2014 №5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулась до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Згідно квитанцій про оплату та довідки виданої ТзОВ "САВ-Дістрибьюшн" ( а.с.28-30) [PERSON] придбала в магазині " Фокстрот", який знаходиться за адресою м. Кривий Ріг пр. Металургів 36/3 побутову техніку пральну машинку LG, мультиварку Mulinexs, мікрохвильову піч LG, які були доставлені за адресою [ADDRESS], за місцем реєстрації та проживання відповідача [PERSON] Факт перебування вищевказаної побутової техніку, було підтверджено допитаними судом свідками, тому суд вважає, що вказане майно, повинне бути повернуто позивачу [PERSON], тому що воно не входить до частки спільного майна подружжя. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тому з урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про поділ спільного сумісного майна та витребування майна з незаконного володіння підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved