Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] (далі - заявники) звернулися до суду із заявою, у якій просили встановити юридичний факт, що вони, громадяни Федеративної Республіки Німеччини (далі - ФРН), є відповідно батьком і матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначали, що з 11 листопада 2011 року вони (заявники) перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства народився син [PERSON] , який має з ними генетичну спорідненість. 10 червня 2020 року сурогатна мати [PERSON] , яка народила цю дитину, надала свою згоду, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М., на запис їх батьками новонародженого нею хлопчика [PERSON] , якого вона народила [INFO] у місті Києві в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства та має з ними (заявниками) генетичну спорідненість. 17 червня 2020 року заінтересованою особою у справі Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про народження вказаної дитини серії [NUMBER] , у якому вони записані батьками [PERSON] , [INFO] . Актовий запис про народження дитини за № 1333, складений 17 червня 2020 року зазначеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Посилалися на те, що згідно із законодавством ФРН, громадянами якої вони являються, для оформлення їхніх батьківських прав щодо цієї дитини та реєстрації сина на території даної держави із урахуванням забезпечення якнайкращих інтересів дитини, необхідним є рішення компетентного суду України, яким було б встановлено юридичний факт їхньої (заявників) спорідненості з сином [PERSON] , [INFO] , оскільки для визнання походження дитини від батьків свідоцтва про народження дитини недостатньо. Представник заявників [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити заяву. Заінтересована особа Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без участі їхнього представника та ухвалити у справі рішення з урахуванням фактичних обставин відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За змістом ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд встановив, що 02 червня 2020 року о 18.11 год. на 40 тижні вагітності сурогатна мати [PERSON] народила хлопчика вагою 3900 грамів, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 1792 від 04 червня 2020 року, виданого Київським міським пологовим будинком № 3. Із копії заяви [PERSON] від 10 червня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М., зареєстрованої в реєстрі за № 2599, видно, що [PERSON] надала свою згоду на те, щоб батьками народженої нею у місті Києві дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства та має генетичну спорідненість з його генетичним батьком громадянином ФРН [PERSON] та його генетичною матір`ю громадянкою ФРН [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] , були записані ці особи, оскільки вони є генетичними батьками новонародженої нею даної дитини. Також із заяви [PERSON] від 10 червня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М., зареєстрованої в реєстрі за № 2602, вбачається, що [PERSON] повідомила про те, що вона ніколи в зареєстрованому шлюбі, як в Україні, так і за її межами, не перебувала та не перебуває на даний час. Генетична спорідненість дитини [PERSON] підтверджується довідкою про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом № 1606/1-20/2 від 16 червня 2020 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІОТЕХКОМ". 17 червня 2020 року Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстрував народження дитини, актовий запис № 1333, та видав свідоцтво про народження [INFO] [PERSON] , у якому батьком цієї дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , громадяни Федеративної Республіки Німеччини. Із копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00026713902 від 17 червня 2020 року видно, що 17 червня 2020 року за № 00141199929 реєстратором Святошинського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано актовий запис № 1333 про народження [PERSON] , який народився у місті Києві, Україна; відомості про батька: громадянин Федеративної Республіки Німеччини [PERSON] , [INFO] ; відомості про матір: громадянка Федеративної Республіки Німеччини, [PERSON] , [INFO] . Підстава запису відомостей про батька: актовий запис про шлюб № Е 44/2011 від 11 листопада 2011 року, у Майкаммер, Федеративна Республіка Німеччина. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст 133 СК України. У ч. 1 ст. 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 123 СК України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Подружжя визнається батьками дитини, народженої дружиною після перенесення в її організм ембріона людини, зачатого її чоловіком та іншою жінкою в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Враховуючи той факт, що в актовому записі № 1333 від 17 червня 2020 року про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками записані заявники, громадяни ФРН [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід дійти висновку, що за законодавством України вони являються батьками дитини (хлопчика) [PERSON] , [INFO] , що доказування не потребує. Відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України "Про міжнародне приватне право" особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм. Судом встановлено, що Верховний федеральний суд Німеччини у рішенні від 20 березня 2019 року у справі ХІІ ZB 320/17, на яке заявники посилаються у заяві, предметом розгляду якого було питання запису матір`ю в Німеччині саме особи, яка була записана такою у свідоцтві про народження в Україні відповідно до українського права, зробив такий висновок: "Запис в українському реєстрі про народження, а також видане на його підставі свідоцтво про народження, не є рішенням, яке може бути визнаним у розумінні § 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності". У ч. 1 § 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності (визнання інших закордонних рішень) передбачено, що крім рішень у шлюбних питаннях, закордонні рішення визнаються без проведення будь-яких спеціальних процедур з їх визнання. За змістом ст. ст. 65, 66 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Згідно із п. 6.9 розділу VI Сурогатне (замінне) материнство Порядку застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні, затвердженого наказом Міністерств охорони здоров`я України від 09 вересня 2013 року № 787, у разі народження дитини жінкою, якій в організм було перенесено ембріон людини, зачатий подружжям у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, державна реєстрація народження дитини проводиться за заявою подружжя, яке дало згоду на таке перенесення. У цьому разі одночасно з документом, що підтверджує факт народження дитини цією жінкою, подається заява про її згоду на запис подружжя батьками дитини, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідчена, а також довідка про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішеннях від 26 червня 2014 року у справі "Меннессон проти Франції" (скарга № 65192/11) та у справі "Лабассе проти Франції" (скарга № 65941/11) Європейський суд з прав людини конкретно визначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак суд також визнав, що заборона сурогатного материнства не може негативно впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, зокрема, свідоцтво про народження [PERSON] , який народився [INFO] у місті Києві, копію медичного свідоцтва про народження № 1792 від 04 червня 2020 року, нотаріально посвідчену заяву сурогатної матері [PERSON] про надання нею згоди зареєструвати в органах реєстрації актів цивільного стану заявників [PERSON] та [PERSON] батьками зазначеної вище, народженої нею дитини, які є її генетичними батьками, враховуючи, що для встановлення юридичного факту щодо родинного зв`язку дитини, яка народилася шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій, заявникам у справі, подружжю [PERSON] та [PERSON] для захисту своїх прав та інтересів їхньої дитини, іншим способом, крім встановлення рішенням суду України юридичного факту родинних відносин, є неможливим, суд вважає доведеним факт спорідненості дитини [PERSON] , [INFO] , та подружжя [PERSON] та [PERSON] , тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved