Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

У січні 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Платинум Фінанс», за участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куби Ю.В., та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Д.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 1092 від 15.07.2019 року таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 31.07.2008 між позивачем та ПАТ "Альфа-банк" було укладено кредитий договір № 590051989. Після звернення стягнення на заробітну плату позивачу стало відомо про те, що є виконавче провадження ВП 60139038, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 1092 від 15.07.2019, який здійснено приватним нотаріусом Куба Ю.В. за яким з позивача на користь відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 18 717,84 грн. Ні банк, ні відповідач не зверталися до позивача з вимогою про погашення заборгованості, не відомо за який період вчинено стягнення та які нарахування входять до складу нарахованого боргу. Виконавчий напис видано по закінченню трирічного строку та з порушенням норм Закону України "Про нотаріат" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.01.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні у підготовче засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, відзив до суду не подав, про причини неявки суду не повідомив, з будь-якими заявами з процесуальних питань до суду не звертався. Третя особа приватний нотаріус Куба Ю.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа приватний виконавець Пімахова Д.В. також у судове засідання не прибула, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З копії постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.09.2019 у виконавчому провадженні № 60139038 вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Куба Ю.В. вчинено виконавчий напис від 15.07.2019, зареєстрований в реєстрі за № 1092, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованість, оскільки він є боржником за кредитним договором № 590051989 від 31.07.2008, укладеним з ПАТ «Альфа-банк». Загальна сума заборгованості складає 16 698,04 грн. Строк, за який провадиться стягнення: з 03.06.2009 р. по 15.05.2019 р. (а. с. 12). Також із вказаної постанови вбачається, що 30.09.2009 згідно договору факторингу право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи». Надалі згідно з договору факторингу №2012-2-1/1 від 18.12.2012, який укладено між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс» право вимоги за кредитним договором №500023860 від 22.08.2007 р. укладеним з ПАТ «Альфа-банк», було відступлено ТОВ «Купер-Прайс». Згідно з договору факторингу №0104/2019 від 01.04.2019, укладеному між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «Платинум Фінанс». Початок відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором - 30.09.2009, остаточне відступлення відповідачу від ТОВ «Купер Прайс» відбулось 01.04.2019. Відповідно до п.1 ч.2,ч.6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно із ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. При цьому, загальна сума заборгованості у вчиненому спірному виконавчому написі вказана у розмірі 16 698,04 грн. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування в цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до ТОВ «Платинум Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved