Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" звернулось до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить у рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181027000 від 10.07.2007 року звернути стягнення на свою користь на предмет застави - автомобіль, який належить на праві власності [PERSON], шляхом його продажу та укладення від імені боржника договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем; надати, визнати право підписувати договір купівлі-продажу автомобіля; витребувати у відповідача даний автомобіль, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки, передати їх у володіння позивачу; надати право повноваження вчиняти від імені відповідача усі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення, мотивуючи свої вимоги тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181027000 від 10.07.2007 року відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит - грошові кошти в розмірі 17030,00 доларів США для придбання автомобіля, а відповідач взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 10.07.2014 року зі сплатою 13,00% річних за користування кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передала у заставу автомобіль, який належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №396 від 04.07.2007 року. Згідно Договору застави вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 86000,00 грн. Банк свої зобов'язання належним чином виконав, проте відповідач не дотримувався своїх зобов'язань, не виконував порядку погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, тому загальна сума заборгованості станом на 04.11.2013 року становить 126975,70 грн., яка складається з: заборгованості по основній сумі - 78030,70 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 15519,78 грн.; нарахованих відсотках на дату подачі позову - 15892,24 грн.; пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 15192,06 грн.; 3% річних від простроченої суми - 2340,92 грн., про що позивачем було направлено лист до відповідача з вимогою сплатити зазначену суму заборгованості, процентів та штрафних санкцій або передати предмет застави - автомобіль, та, оскільки відповідач неналежно виконував зобов'язання, забезпечене заставою та не відреагував на лист, позивач вважає, що набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмету застави через укладення договору купівлі-продажу з покупцем від імені боржника. Оскільки позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж автомобіля, він змушений звернутися до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет застави. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою, в якій просить слухати справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується телеграмами, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які систематично повертались до суду, та направленою судовою повісткою до житлово-експлуатаційної організації з Актом Житлово-експлуатаційної контори №305 від 19.05.2014 року, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 85). Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Відповідно до змісту ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181027000 відповідно до п.1.1 якого, Банк надав, а відповідач отримав кредит - грошові кошти в розмірі 17030,00 доларів США, та відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти у розмірі 17030,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором (а.с. 15-26). Відповідач зобов'язується згідно умов вищезазначеного Договору повернути Банку кредит у розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181027000 від 10.07.2007 року, але не пізніше 10.07.2014 року (а.с. 24-26). Згідно п. 1.3.1. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181027000 від 10.07.2007 року за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 13,00% річних, яка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань за кредитним договором надається порука [PERSON] згідно Договору поруки №126197 від 10.07.2007 року, а також відповідач передав, а Банк прийняв у заставу рухоме майно - транспортний засіб, автомобіль марки КІА (п. 2.1.Розділу 2 Договору). Відповідно до п. 2.2. даного Договору, за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 86000,00 грн. (а.с. 17). Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором та договором застави, у тому числі щодо відповідача, як боржника, згідно з витягом з реєстру боржників (додаток 1 до договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року) (а.с. 58-62). 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги за кредитним договором та договором застави, в тому числі щодо відповідача, як боржника, згідно з витягом з реєстру боржників (додаток 1 до договору факторингу № 05/12-КВ від 20 квітня 2012 року) (а.с. 57, 63-65). Транспортний засіб KІА; Модель: Cerato; рік випуску: 2007; номер кузова: [NUMBER]; реєстраційний номер: [NUMBER], належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №396 від 04.07.2007 року, укладеного з ТОВ «КІА-Центр», зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 28-31), що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 04.07.2007 року (а.с. 27). Згідно з п. 1.2.2. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181027000 від 10 липня 2007 року позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 10.07.2014 року. Відповідно до п. 2.9. даного Договору, у випадку невиконання позичальником умов договору, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання за договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованої плати за кредит у порядку встановленому договором. Згідно з п. 8.1. даного Договору, звернення стягнення на предмет застави здійснюється банком у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим Договором, та п. 8.2. передбачено, що звернення стягнення на предмет застави може здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що на адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, з вимогою виконати порушене зобов'язання або передати у володіння ТОВ «Кредекс Фінанс» заставлений автомобіль для його реалізації разом із довіреністю на право підпису та зняття автомобіля з обліку, однак відповідачем вимогу позивача не було виконано (а.с. 52-56). Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача станом на 04.11.2013 року загальна сума заборгованості становить 126975,70 грн., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту - 78030,70 грн.; заборгованості за відсотками - 15519,78 грн.; заборгованості по нарахованих відсотках на 04.11.2013 року - 15892,24 грн.; заборгованості по пені за несвоєчасно сплачений кредит - 15192,06 грн.; нарахованих 3% річних від простроченої суми - 2340,92 грн., що також підтверджується випискою по кредитному договору (АЕС. 37-51). Вищезазначеними матеріалами справи також підтверджено, що відповідачем за період з 20.04.2012 року по 04.11.2013 року не здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Першою частиною статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 589 ЦК України разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відтак, вказаний Закон є спеціальним з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно зі ст. 25 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, тощо. За правилами ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Таким чином, у відповідності до вищенаведених законодавчих норм позивач має право, в рахунок погашення заборгованості відповідача, яка виникла за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181027000 від 10.07.2007 року, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу є обґрунтованими, доведеними в ході розгляду справи, відповідають вимогам чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, та положенням договору, укладеному між сторонами, а тому підлягають задоволенню в цій частині. В іншій частині вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, передчасними, не відповідають вимогам чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, та положенням договору, укладеному між сторонами, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial