Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

В серпні 2013 року публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Ухвалою судді від 25 лютого 2014 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача: приватне акціонерне товариство "УПСК". Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.01.2013 року в м. Києві по вул. Хрещатик.16, з вини [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем Фольцваген д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21061 д.н.з. [NUMBER] була застрахований у ПРАТ "УПСК". На підставі заяви страхувальника , відповідно до страхового акту №ДККА-23480 від 06.02.2013 року, розрахунку страхового відшкодування та розрахунку фактури №С300229564 СС00157764 від 11.01.2013 року власнику транспортного засобу Фольцваген д.н.з. [NUMBER], позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 11706,13 грн. Посилаючись на положення ст. 1191 ЦК України позивач просить в порядку регресу стягнути з [PERSON], як винної особи , суму виплаченого страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з'являвся , про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшла заява з проханням справу слухати в його відсутність, позов підтримав . Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ „УПСК". Свій обов'язок перед страховиком [PERSON] виконав, повідомивши в триденний строк ПрАТ „УПСК" про настання страхового випадку. Крім того позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження розрахунку вартості спричиненої шкоди, як передбачено ст. 22 ЗУ „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. ст. 3, 7, ЗУ „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Представник співвідповідача ПРАТ „УПСК" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать розписки про отримання повісток. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, 09.01.2013 року в м. Києві по вул. Хрещатик, [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21061 д.н.з. [NUMBER], порушивши п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем Фольцваген д.н.з. [NUMBER], що спричинило механічні пошкодження вказаних автомобілів. Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.02.2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Згідно договору добровільного страхування № 28-0199-0157120180 від 26.04.2011 року транспортний засіб Фольцваген д.н.з. [NUMBER], на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПрАТ „СК"Українська страхова група" (а.с. 4). Відповідно до страхового акта № ДККА-23480 від 06.02.2013 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 11.01.2013 року - ПрАТ „СК" Українська страхова група" визначено розмір страхового відшкодування, що складає 11706 гривні 13 копійка (а.с.7). Згідно платіжного доручення № 1853 від 06.02.2013 року власнику транспортного засобу Фольцваген д.н.з. [NUMBER], приватним акціонерним товариством „СК" Українська страхова група" було сплачено страхове відшкодування в розмірі 11706 гривні 13 копійка (а.с. 8). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 ЗУ „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) ( ст. 1194 ЦК України). Відповідно до статті 21 Закону України „ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 1 березня 2013 року (далі - Постанова Пленуму №4 ) при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка ( п. 16 Постанови). Можливості ж вирішити в судовому засіданні питання про відшкодування з співвідповідача приватного акціонерного товариства "УПСК" шкоди заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу у суду не було, оскільки представник позивача у судове засідання не з'являвся та не ставив такої вимоги. Направив заяву про слухання справи у його відсутність. Зважаючи, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ „УПСК" [PERSON] у триденний строк повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, заперечив проти відшкодування ним завданої шкоди, сума завданого збитку не перевищує ліміт страхової суми за договором обов'язкового страхування, інших передбачених законом підстав, які б свідчили про відповідальність [PERSON], а не страхової компанії за заподіяну шкоду не встановлено, - суд не вбачає підстав для стягнення шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з [PERSON] При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з позовними вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу до ПрАТ „УПСК".

Outcome: dismissed