Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про встановлення факту цільового призначення земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель фермерського господарства, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про встановлення цільового призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства та визнання права власності на земельну ділянку, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про встановлення факту цільового призначення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про встановлення факту цільового призначення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про встановлення факту цільового призначення земельних ділянок для ведення фермерського господарства. В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказав, що Рішенням Козачолопанської селищної ради від 27.12.2001 вирішено вилучити зі складу земель постійного користування фермерського господарства «Нива» земельну ділянку площею 40 га та передати у приватну власність голові та членам фермерського господарства «Нива» в рівних середніх частках згідно списку. У приватну власність позивача перейшла земельна ділянка площею 5,9999 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0424 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , набула у власність земельну ділянку площею 6,0 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0424 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , набув у власність земельну ділянку площею 6,0 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0421 та кадастровий номер 6322055600:02:000:0635 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , набув у власність земельну ділянку площею 6,0 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0425 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , набула у власність земельну ділянку площею 4,0 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0423 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] , отримала в спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , земельну ділянку площею 6,0 га кадастровий номер 6322055600:01:000:0422 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак нотаріально не отримала свідоцтва про прийняття спадщини на вказану земельну ділянку. Однак, під час передання земельної ділянки у власність членам фермерського господарства було помилково змінено цільове призначення земельної ділянки з «для ведення фермерського господарства» на «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Зазначену помилку в документах позивач [PERSON] і позивачі за зустрічними позовами вважають незаконною та такою, що порушує їх права та інтереси, у зв`язку з чим вимушені звернутись до суду. Позивачі зазначили, що у переліку варіантів цільового призначення земельних ділянок, які передаються громадянам в порядку безоплатної приватизації, визначеному у статті 121 ЗК України, не передбачена передача безоплатно у власність громадянам земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі просять суд, встановити, що земельна ділянка площею 5,9999 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0424 розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, має цільове призначення для ведення фермерського господарства та передана у приватну власність із земель фермерського господарства; встановити, що земельна ділянка площею 5,9999 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0419 розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, має цільове призначення для ведення фермерського господарства та передана у приватну власність із земель фермерського господарства; встановити, що земельна ділянка площею 6,0000 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:042 та кадастровий номер 6322055600:01:000:0421 розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, має цільове призначення для ведення фермерського господарства та передана у приватну власність із земель фермерського господарства; встановити, що земельна ділянка площею 6,0000 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0425 розташована на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, має цільове призначення для ведення фермерського господарства та передана у приватну власність із земель фермерського господарства; визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 6,0 га кадастровий номер 6322055600:01:000:0422 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] ; встановити, що земельна ділянка площею 4,0000 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0423 та земельна ділянка площею 6,0 га кадастровий номер 6322055600:01:000:0422 розташовані на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, які належать [PERSON] на праві приватної власності, мають цільове призначення для ведення фермерського господарства та передана у приватну власність із земель фермерського господарства. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, без фіксації технічними засобами, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглядати справу за відсутністю представника. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] та зустрічні позови [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням Козачолопанської селищної ради від 27.12.2001 вирішено вилучити зі складу земель постійного користування фермерського господарства «Нива» земельну ділянку площею 40 га та передати у приватну власність голові та членам фермерського господарства «Нива» в рівних середніх частках згідно списку. У приватну власність [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 5,9999 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0424 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , набула у власність земельну ділянку площею 6,0 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0424 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , набув у власність земельну ділянку площею 6,0 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0421 та кадастровий номер 6322055600:02:000:0635 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , набув у власність земельну ділянку площею 6,0 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0425 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , набула у власність земельну ділянку площею 4,0 га, кадастровий номер 6322055600:01:000:0423 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, відповідач [PERSON] , отримала в спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , земельну ділянку площею 6,0 га кадастровий номер 6322055600:01:000:0422 на території Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак нотаріально не отримала свідоцтва про прийняття спадщини на вказану земельну ділянку. Під час передання земельної ділянки у власність членам фермерського господарства було помилково змінено цільове призначення земельної ділянки з «для ведення фермерського господарства» на «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Зазначену помилку в документах позивач [PERSON] і позивачі за зустрічними позовами вважають незаконною та такою, що порушує їх права та інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 ЗК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Також, у переліку варіантів цільового призначення земельних ділянок, які передаються громадянам в порядку безоплатної приватизації, визначеному у статті 121 ЗК України, не передбачена передача безоплатно у власність громадянам земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Згідно з частинами 1, 2 статті 18 ЗК України до земель України належать усі Статтею 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. За правилами частин 1, 2 статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу. Главою 5 Земельного кодексу України (статті 22 - 37) визначено правовий режим земель сільськогосподарського призначення. Згідно з частиною 1 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за №1011/18306, затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, яка визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів. Згідно з цією Класифікацією землі, які за категорією відносяться до земель сільськогосподарського призначення, за цільовим призначенням поділяються на підрозділи: код 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; код 01.02 - для ведення фермерського господарства; код 01.03 - для ведення особистого селянського господарства; код 01.05 - для індивідуального садівництва та інші. Отже, ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ведення фермерського господарства - це різні види цільового використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель. Правовий режим земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначається статтею 31 ЗК України, відповідно до частини 1 якої встановлено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Частиною 2 цієї статті передбачено, що громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Згідно зі статтею 32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай). Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Частинами 1, 2, 3 статті 13 цього Закону передбачено, що члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю). Земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення. При цьому абзац 2 частини 5 статті 20 ЗК України встановлює обов`язок власників та користувачів використовувати землі сільськогосподарського призначення виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Землі, що відводяться для фермерського господарства, та землі, що відводяться для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мають різний правовий режим, що підтверджується положеннями статті 121 ЗК України, якою встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, які також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки. Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Отже, оскільки земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності, що передана у користування фермерському господарству, має цільове призначення "для ведення фермерського господарства", тому при передачі її (її частини) у власність членам господарства цільове призначення такої земельної ділянки не може змінюватися на інше. У зв`язку з цим, визначення іншого виду цільового призначення земельної ділянки, ніж «для ведення фермерського господарства» під час її відведення суперечить вимогам абз. 2 ч. 5 ст. 20, ч.1 ст. 121 ЗК України. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо вимог [PERSON] про визнання право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд дійшов наступного. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Згідно ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту-визнання права. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази ї, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.\~1\~Закону України\~"Про\~фермерське господарство", ст.\~1\~Закону України\~"Про\~землеустрій",\~ст.ст.\~20,\~22,\~81,\~96,\~116,\~121,\~122\~ЗК України,\~ст.ст.16,\~1216,\~1218,\~1268,\~1296\~

Outcome: approved