Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Світловодської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно у складі трьох зблокованих цегляних гаражів загальною площею 74,1 кв.м. площею 0,01 га по [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.03.1996 року між ним та Регіональною фінансово-виробничою асоціацією "Світловодськ" укладено договір підряду на будівництво трьох цегляних гаражів по [ADDRESS]. 04.09.1996 року будівництво було завершене. 10.02.1996 року ним було укладено договір суборенди земельної ділянки. Збудовані гаражі фактично являються самочинним будівництвом та передані на баланс ЖЕК № 5. За таких обставин він вимушений звернутись до суду. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про визнання позову та просив розглянути цивільну справу за його відсутності. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши письмові докази у справі та враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Пленум ВСУ в п.11 Постанови № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Крім того, як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що згідно копії Договору підряду № 18/03-96 від 18.03.1996 року Регіональна фінансово-виробнича асоціація "Світловодськ" та [PERSON] уклали договір підряду на проведення будівництва трьох цегляних гаражів за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці, що перебуває в суборенді (а.с. 8-10) згідно договору суборенди земельної ділянки від 10.02.1996 року укладеного між ТОВ "Еверест" та [PERSON] (а.с. 13-15). Дана земельна ділянка відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 05.02.1996 року передана орендодавцем Світловодська філія АТ "Укрінбанк" в особі директора Петрова Г.М. орендарю ТОВ "Еверест" (а.с. 16-18). Господарські приміщення (гаражі), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] були взяті на баланс ЖЕК № 5 та виготовлено технічний паспорт на них (а.с. 19). [PERSON] звертався до суду із позовною заявою про визнання недійсним технічного паспорту та скасування реєстрації нерухомого майна по [ADDRESS], однак Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.02.2011 року по справі № 2-50/2011 року (а.с. 20-23) та Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10.05.2011 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 24-26). Рішенням Світловодської міської ради Кіровоградської області від 24 грудня 2013 року № 997 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 100 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Рішенням Світловодської міської ради Кіровоградської області від 05 березня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу, категорія земель - землі житлової та громадської забудови по [ADDRESS] кадастровий номер 3510900000:50:044:0027 (а.с. 28). Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 3510900000:50:044:0027, площею 0,01 га (а.с. 29, 30). Тому суд, на підставі вище наведеного, дійшов до висновку про те, що гаражі, загальною площею 74,1 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 0,01 га (кадастровий номер 3510900000:50:044:0027) за адресою: [ADDRESS], належать [PERSON] Позивач є користувачем вказаних гаражів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частин 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка створена особою, набувається нею, якщо інше не встановлене договором або законом. Право власності на знов створене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Статтею 376 ч. 3 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; одним із способів захисту права є його визнання. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 Цивільного кодексу України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном. Доводи позивача є переконливими, представник відповідача позовні вимоги визнав, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved