Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати за кожним із них право власності на житловий будинок, зальною площею 108,0 кв.м., житловою площею 86,40 кв. м., інвентарною вартістю 79533 грн., що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування по закону після смерті [PERSON], котрий помер [INFO] в с. Рудка Заставнівського району. В мотивування позову посилається на те, що після смерті останнього відкрилась спадщина на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Заповіту спадкодавець [PERSON] не залишав, а тому відкрилась спадщина по закону. Позивачі посилаються на те, що вони є спадкоємцями першої черги по закону . В установленому порядку прийняли спадщину, оскільки проживали із померлим до часу відкриття спадщини, крім того звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право власності їм відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Крім них спадкоємцями є інші діти спадкодавця, котрі від своєї частки в спадщину відмовились. В попередньому судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник територіальної громади в попереднє судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Враховуючи, що визнання позову не суперечить інтересам сторін, закону, суд вважає, що його слід прийняти та постановити рішення при попередньому розгляді справи. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Заповіту остнній не залишав, а тому відкрилась спадщина по закону . Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини. 3гiдно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дiти спадкодавця, у тому числi зачатi за життя спадкодавця та народжені пiсля його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згiдно довiдки № 438 вiд 30.10.2013 р. виданої виконавчим комітетом Бабинської сiльської ради Заставнiвського району Чернівецької областi [PERSON] постiйно проживав i перебував на реєстраційному облiку за мiсцем постійного проживання у [ADDRESS] з 1987 р. по [INFO], тобто по день його смерті. На час відкриття спадщини в одному будинку із спадкодавцем проживали - дружина [PERSON] та син [PERSON]. Згідно довідки №437 від 30.10.2013 року виданої виконавчим комітетом Бабинської сiльської ради Заставнiвського району Чернівецької областi спадкоємцями по закону після смерті [PERSON] є дружина померлого [PERSON] та їх діти- [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Спадкоємцями по закону, які вчасно прийняли спадщину є [PERSON]- дружина померлого та син- [PERSON]. Інші спадкоємці за законом спадщину в установленому порядку не прийняли і від своєї частки в спадщині відмовились, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України , спадкуванням є перехiд прав та обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осiб (спадкоемців). Спадкування здійснюється за заповiтом або за законом. До складу спадщини входять yci права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України , спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Встановлено, що позивачі- [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщиини , на підставі яких заведена спадкова справа № 285/2013, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34947995 від 27.08.2013 року . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону їм відмовлено, оскільки ними не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.11.2013 року. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюб із 1955 року . Житловий будинок з погосподарськими будівлями, що в [ADDRESS] побудований в 1976 році, а погосподарські будівлі в 1983 році. Вказане майно є майном, нажите ними разом за час перебування в зареєстрованих шлюбних відносинах. Згідно ст.22 КпШС України майно, нажите за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Згідно ст. 28 КпШС України у разi подiлу майна, яке є спільною сумісною власностю подружжя, їх частки визнаються рівними. Статтями 34 та 71 Закону України "Про нотаріат" 16,п.2 гл. 11 Порядку вчинення нотаріальних дiй нотаріусами України, вiд 22.12.2010 р . № 3243/5 "Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства" (форма № 18 "Свiдоцтво про право на частку в спільному майні подружжя, яке видаєтъся у разi смерті одного з них") у разi смерті одного iз подружжя передбачена можливiсть видачі нотаріусом іншому подружжю свiдоцтва про право власності на частку їх спільному майні. Це здійснюється з метою правильного визначення складу спадкової маси i застереження можливих спорiв iз спадкоємцями померлого. Згідно довідки Бабинської сільської ради №435 від 30.10.2013 року вищевказаний житловий будинок рахується за померлим [PERSON]. Згідно рішення Бабинської сільської ради від 18.04.1973 року [PERSON] відведена земельна ділянка для будівництва житлового будинку. Фактом належності володіння вказаного майна померлому є інвентарна справа, свідоцтво на забудову індивідуальної садиби, акт про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку, план задбудови садиби. Однак [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. Згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності . Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" п 3.3. наголошує, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будiвель ", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Постанова Пленуму Верховного суду України вiд 04.10.1991р. №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулююе право приватної власності громадян на жилий будинок" у п. 9 зазначає, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на вiдведенiй в установленому порядку на земельній дiлянцi i прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації виконкомі місцевої ради. Згідно рішення Бабинської сільської ради Заставнівського району від 21.09.1993 року "Про приватизацію земельних ділянок" було вирішено передати у безоплатну приватну власність [PERSON] земельну ділянку 0,60 га, з них 0,12 га для обслуговування житлового будинку , 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці , яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності . За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року , на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Встановлено, що [PERSON] має право на частки спадкового майна, у виглядi житлового будинку ( 1/2 (або 2/4) як, частку в спiльному майнi подружжя та 1/4 як частка в спадщинi) вiдповiдно [PERSON], має право на 1/4 частки спадкового майна, у виглядi житлового будинку Відповідно ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved