Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] діючи від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.07.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за № в реєстрі 3931 про стягнення на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код за ЄДРПОУ 14360570) з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними ДРФОПП [NUMBER] , дата народження - [INFO] ) не сплаченої в строк заборгованості за кредитним договором № DNH4KP60180851 від 03.07.2006 року за період з 03.07.2006 року по 21.07.2015 року у сумі 76582,64 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.07.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за № в реєстрі 3931 про стягнення з [PERSON] (надалі - Позивач), реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними ДРФОПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , дата народження - [INFO] , місце народження - Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Велика Костромка, місце роботи - ТОВ "Стройтехресурс", посада - секретар, грошових коштів, які є її боргом за кредитним договором № DNH4KP60180851 від 03.07.2006 року, укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Відповідно до вищевказаного виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення склав 09 років 18 днів, а витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису склали 1700,00 грн. Відповідно до його змісту виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 29.07.2015 саме: з 03.07.2006 року по 21.07.2015 року; сума, що підлягає стягненню, склала 76582,64 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 3282,50 грн.; сума заборгованості по відсоткам - 20693,80 грн.; заборгованість з пені - 48959,55 грн.; заборгованість по штрафам - 3646,79 грн. Виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом одного року з дня його вчинення. Згідно з інформацією, отриманою з Єдиного реєстру боржників, який є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що 13.04.2018 року постановою Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження ВП №56169821 щодо примусового стягнення з [PERSON] грошових коштів, на підставі вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною виконавчого напису за № в реєстрі 3931 від 29.07.2015 року. Позивачу стало відомо про вчинений в інтересах відповідача виконавчий напис, який, на думку [PERSON] , вчинений з порушенням вимог законодавства та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача стверджує, що зазначений виконавчий напис було вчинено з порушенням норм ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, і моменту виникнення права вимоги у відповідача сплинуло більше трьох років. Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису його вчинено на задоволення вимоги Стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору № DNH4KP60180851 від 03.07.2006 року, за період з 03.07.2006 року по 21.07.2015 року. При цьому відповідно до умов Кредитного договору строк користування кредитом закінчився 03.07.2007 року. Крім того, відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP60180851 від 03.07.2006 року здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» по «27» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 312,67 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотки відповідно до Заяви та Умов. З вищезазначеного встановлено, що графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до пп. 3.1., 3.2. Порядку № 296/5 зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підп. 3.4. п. 3 Глави № 16 Порядку № 296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, з`ясування строку, з якого у відповідача виникло право вимоги повернення кредиту, є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов`язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Зазначає, що позовна давність щодо вимог про стягнення тіла кредиту та процентів становить 3 роки (1095 днів), а щодо пені та штрафів - 1 рік (365 днів), разом з тим відповідно до спірного виконавчого напису строк, за який провадилося стягнення фактично склав 09 років 18 днів, що свідчить про істотне перевищення встановлених законодавством строків. Таким чином, враховуючи те, що відповідно до спірного виконавчого напису строк, за який провадилося стягнення склав 09 років 18 днів, тоді як остаточний строк повернення кредиту настав 03.07.2007 року, коли у Банку виникло право примусового стягнення боргу та вимоги повного повернення кредиту, то вбачається, що на момент вчинення спірного виконавчого напису (а саме: 29.07.2015 року) з дня виникнення у Банку права вимоги минуло більше трьох років. У зв`язку з цим, вимога банку про стягнення заборгованості за кредитним договором за вказаний в написі період не могла бути задоволена у зв`язку зі спливом трирічного строку. Більш того, з обставин справи також встановлено, що відповідно до кредитного договору №DNH4KP60180851 від 03.07.2006 року, оформленого у вигляді Заяви позичальника - [PERSON] , Банк надав Позичальнику строковий кредит у сумі 3282,50 грн. на строк 12 місяців, строком з 03.07.2006 р. по 03.07.2007 р. включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, комісії Банку та за консультативні послуги, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (СТАНДАРТ) (надалі - Умови) строки. Відповідно до змісту Заяви позичальника, вона разом із запропонованими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (СТАНДАРТ) складає кредитно-заставний договір. Проте фактично вищевказані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) Позивачу доведені до відома не були, нею не підписувалися, а тому не можуть вважатися погодженими за відсутності на них підпису позичальника. Крім того, навіть якщо припустити, що цими Умовами було збільшено позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу, про що ймовірно може заявити Банк, у самій Заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. У зв`язку із цим доводи позичальника про не ознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можна визнавати необґрунтованими». Таким чином, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна мала відмовити Банку у вчинені нотаріальної дії щодо спірного виконавчого напису, оскільки останній вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зокрема: вказану у ньому суму боргу не можна вважати безспірною. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2020 року зазначена справа передана на розгляд судді Ткаченкові А.В. (а.с.18). Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази за клопотанням представника позивача (а.с.20-22). 02 листопада 2020 року на виконання ухвали суду до канцелярії суду надійшов лист приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. відповідного до якого вона зазначила, що надати копії виконавчого напису вона не має можливості, так як згідно акту від 13.01.2020 року №7 копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені за 2015 рік було знищено (а.с.28-37). 17.11.2020 року від представника відповідача АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачу було направлено письмову вимогу про усунення порушення за договором, яку позивач залишив без уваги та виконання, що свідчить про факт наявності боргу та його визнання саме стороною позивача. Позивачем не надано жодного доказу відсутності заборгованості за кредитним договором. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи. Виписки і розрахунки є первинними документами, які надавались нотаріусу. Договір є чинним, оскільки діє до повного його виконання, тому банк має право вимагати виконання обов`язків боржника. В зв`язку з чим вважає, що виконавчий напис видано правомірно, без порушення жодних норм діючого законодавства. Крім того зазначають, що позивачем не доведено факт погашення суми кредиту (а.с.41-43). 09 грудня 2020 року від представника позивача [PERSON] до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначають, що відповідачем на підтвердження його доводів до відзиву не надано доказів не виконання позивачкою її зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за договором. Крім того доказів про направлення позивачу вимоги про усунення порушень за вказаним кредитом відповідач не надає. Подання стягувачем документів нотаріусу відповідно до переліку не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Також зазначають, що на момент звернення відповідача до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за вчиненням оспорюваного виконавчого напису від 29.07.2015 року позовна давність щодо вимог про стягнення боргу та штрафних санкцій за Кредитним договором строк користування за яким закінчився 03.02.2007 сплинув 03.07.2010. (а.с.59-61). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, свого представник для участі в судовому розгляді не направив, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа Саксаганського відділ ДВС будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, свого представник для участі в судовому розгляді не направив, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 25 серпня 2020 року ухвалою суду витребувано докази за клопотанням представника позивача (а.с. 20-22). 02 листопада 2020 року на виконання ухвали суду до канцелярії суду надійшов лист від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. відповідного до якого вона зазначила, що надати копії виконавчого напису вона не має можливості, так як згідно акту від 13.01.2020 року №7 копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені за 2015 рік було знищено (а.с.28-37). Суд, відповідно до норм ч. 10 ст. 84 ЦПК України вважає за необхідне здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Так, 29.07.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 3931 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів, які є її боргом за кредитним договором № DNH4KP60180851 від 03.07.2006 року, укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», у розмірі 76 582 гривні 64 копійки, з яких: - залишок заборгованості за кредитом - 3282,50 грн.; сума заборгованості за відсотками - 20 693,80 грн.; пеня - 48 959,55 грн.; штраф 3 646,79 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1700 грн. (а.с.8). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Як вбачається із копії виконавчого напису від 29 липня 2015 року строк, за яким провадиться стягнення за період з 03 липня 2006 року по 21 липня 2015 року. Слід зазначити, приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строк, за який провадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріуса визначено більше ніж за 9 років, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банка. Крім того, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Установлено, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені, який заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності (з 03 липня 2006 року по 21 липня 2015 року). Також, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною, тому в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів того, що нотаріусу були надані докази отримання позичальником [PERSON] письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості. Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, та вчинив виконавчий напис поза межами встановленого законодавством строку для вчинення відповідних дій, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та визнання виконавчого напису № 3931, вчиненого 29 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів, які є її боргом за кредитним договором № DNH4KP60180851 від 03.07.2006 року, укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», у розмірі 76 582 гривні 64 копійки, з яких: - залишок заборгованості за кредитом - 3282,50 грн.; сума заборгованості за відсотками - 20 693,80 грн.; пеня - 48 959,55 грн.; штраф 3 646,79 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1700 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, тому на користь [PERSON] з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст. 18 ЦК України, ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved