Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

29 червня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість у сумі 72961 грн. 36 коп. за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2010 року, що складається із анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Умов та правил надання банківських послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем було укладено договір про надання кредиту, умови якого відповідачем не виконуються, в результаті чого виникла заборгованість, яку представник позивача просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 39). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що спірні правовідносини між нею та ПАТ «Приватбанк» виникли у вересні 2010 року на підставі договору про надання кредиту. З умовами договору вона була ознайомлена. На підставі договору відповідач отримала картку, яку їй у 2012 році було замінено на нову у зв'язку з втратою попередньої. З кредитної карти знімала незначні суми 300 - 400 грн., поки була можливість частково борг погашала. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, оскільки строк дії даного договору 1 рік, та його дія триває до 24 вересня 2011 року. В зв'язку з викладеним, просить суд застосувати строки позовної давності. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд застосувати строки позовної давності, про що подала письмову заяву. (а.с. 58) Вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 вересня 2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № б/н, що складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 7, 9 - 32) Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що анкета-заява позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Умови та правила надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. На підставі розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] порушено договірні зобов'язання, внаслідок чого станом на 31 травня 2017 року її заборгованість по кредиту склала 72961 грн. 36 коп., а саме : - заборгованість за кредитом - 3000 грн. 00 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 61611 грн. 78 коп.; - заборгованість за пенею та комісією - 4399 грн. 04 коп.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 3450 грн. 54 коп. (а.с. 4-6) Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, одним з обов'язків позичальника є погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад." ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.( ст. 256 ЦК України) Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, строк позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, штрафних санкцій - пені, штрафів, витрат Банку складає п'ятдесят років. Кредитний договір між сторонами укладено 24 вересня 2010 року, а позовну заяву представником позивача подано 29 червня 2017 року, відтак позивач звернувся за захистом порушеного права в межах строку позовної давності. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, в межах встановлених судом сум заборгованостей. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved