Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради звернулося з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору найму житлового приміщення з [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] відповідно до положень ст. ст. 76, 107, 108 ЖК УРСР. Мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] та члени його сім'ї [PERSON] та [PERSON] отримали ордер та вселилися до [ADDRESS]. В 1976 року [PERSON] та члени його сім'ї виїхали до м. Петропавловська Камчатського, і з 1994 року житло в м. Чернігові не бронювалося, документів про строк несення служби [PERSON] в районі Крайньої Півночі до житлово-експлуатаційної дільниці не надавали. Після закінчення строку дії останнього охоронного свідоцтва автоматично були позбавлені права на користування житлом. Письмовий договір найму житлового приміщення із [PERSON] не укладався, але факт укладання є його реєстрація за даною адресою. Виїхавши на постійне місце проживання до Російської Федерації, набувши громадянство іншої держави відповідачі втратили будь-який зв'язок з державою України, а отже, і з житловим приміщенням, що не суперечить вимогам ст. 107 ЖК України. [PERSON] звернувся до суду з заявою про вступ третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору і просить встановити факт не проживання [PERSON] та членів його родини [PERSON] та [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS] з вересня 1991 року; визнати договір найму жилого приміщення квартири [ADDRESS], укладений з [PERSON] складом сім'ї три особи ( він, його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] розірваним з дня вибуття з вересня 1991 року. Мотивуючи вимоги тим, що на підставі ордеру Чернігівської міської ради № 190 від 31 січня 2007 року заявник та члени його сім'ї заселилися до квартири [ADDRESS]. Раніше в даній квартирі проживала сім'я [PERSON] на підставі ордеру з 24.01.1974 року. 30.04.1976 року сім'я [PERSON] була знята з реєстрації в спірній квартирі, [PERSON] отримав охоронне свідоцтво 15.09.1982 року по 08.07.1985 р., 14.10.1985 року по 01.07.1988 року, 30.01.1989 року до вересня 1991 року. Після цього бронювання не проводилось. Сім'я [PERSON] залишилася в Російській Федерації і прийняли громадянство Російської Федерації, але зараз претендують на спірне приміщення, наймачем якої є заявник. [PERSON], [PERSON] обрали інше постійне місце проживання в іншій країні, що свідчить набуття ними громадянства Російської Федерації, отримання житла на території Російської Федерації, в якому мають постійну реєстрацію, перебуванням у трудових відносинах і отримання соціальних виплат та пенсій. В період з 1991 року в спірній квартирі відповідачі не проживали, особистих речей в спірній квартирі не було і немає, комунальні послуги за спірну квартиру не сплачують, утриманням квартири не займаються. Представник КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що бронь на квартиру [ADDRESS] діяла до 1994 року, що встановлено судовим рішенням по справі № 2-1220/-07. Відповідачі виїхавши на постійне місце проживання в район Крайньої Півночі бронь після 1994 року не продовжували і не повернулися проживати в [INFO], прийняли громадянство Російської Федерації. Після дії броні в 1994 році [PERSON] та [PERSON] не вибували на інше постійне місце проживання, вони вибули в 1976 році. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позову КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради та [PERSON]. Договір найму житлового приміщення з [PERSON] не укладався і зараз [PERSON] не є наймачем приміщення [ADDRESS], а тому відсутні підстави розривати договір найму. Наявні підстави розривати договір найму лише згідно ст. 76 ЖК України, але КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради, [PERSON], який ні є наймодавцем, пропустили строк позовної давності, що згідно норм ЦК України є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. В 1974 року видавався ордер на [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та членів його сім'ї дружини [PERSON] та доньки [PERSON]. В 1976 року [PERSON] вибув в район Крайньої Півночі, коли вибули члени сім'ї представник не обізнаний. Дія охоронних свідоцтв була до вересня 1991 року, чи були інші, чи повертався [PERSON] або члени його сім'ї в шестимісячний термін після закінчення дії броні представнику невідомо. Представник Чернігівської міської ради просила позовні вимоги задовольнити, оскільки після спливу шестимісячного терміну бронювання квартири [ADDRESS] [PERSON] та члени його сім'ї не повернулися, а тому [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстрації, а [PERSON] була знята з реєстрації за рішенням суду. [PERSON], представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради підтримали. Представник пояснила, що встановлення факту не проживання [PERSON] та [PERSON] потрібно для визнання розірваним договору найму з 1991 року. Згідно ст. 107 ЖК України договір вважається розірваним з дня вибуття, а тому не потрібно рішення суду. Після 1991 року [PERSON] не повернувся проходити службу в органах МВС України, не приймав присягу, а залишився в Російській Федерації. Отримав громадянство Російської Федерації і відповідачі мали постійне місце проживання і роботу в м. Петропавловськ Камчатському. [PERSON] отримуючи тимчасову посвідку реєструвала місце проживання [INFO], а не за спірною адресою. Представник УМВС України в Чернігівській області, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені, суд згідно ст. 169 ЦПК України ухвалив судове засідання проводити у відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 2-1220/07, справи № 751/11290/13-ц, провадження № 2/751/2097/2013, судом встановлено, що на підставі ордеру № 16782 [PERSON], на склад сім'ї [PERSON], [PERSON] набув право користування квартирою № 53 по вул. Слобідській, 79-а в м. Чернігові (а. с. 35, 36-37). На підставі рішення Новозаводського РВК від 13.09.1976 року за [PERSON] мешканцем [ADDRESS] зберігалася жила площа в розмірі 32,05 кв.м. на час його виїзду в район Крайньої Півночі на весь час проходження служби, що підтверджується копією охоронного свідоцтва (бронь) (а. с. 38). Згідно копій охоронних свідоцтв спірна квартира зберігалася за [PERSON] до вересня 1991 року ( справа № 2-1220/07 а. с. 196, 197, 203). З листа начальника відділу квартирного обліку Чернігівської міської ради № 13-742/610 від 06.08.2007 року ( справа № 2-1220/07 а. с. 186) вбачається, що у 1994 році документи на продовження терміну бронювання квартир [PERSON] не надавалися. З копії посвідчення виданого 20 грудня 1995 року Управління внутрішніх справ адміністрації Камчатської області на ім'я [PERSON] ( справа № 2-1220/07 а. с. 214) йому призначена пенсія за вислугою років з 03 липня 1995 року. Згідно ст. 73 ЖК Української РСР, жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при направлені на роботу за кордон - на весь час перебування за кордоном, при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути передбачено й інші випадки бронювання жилих приміщень. Пунктом 2 Правил бронювання жилих приміщень в Українській РСР визначено, що жилі приміщення бронюються за наймачами та членами їх сімей у будинках державного і громадського житлового фонду: при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях. Перелік районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей встановлюється законодавством Союзу РСР; З досліджених доказів та норм житлового законодавства вбачається, що при виїзді на роботу в район Крайньої Півночі наймача та членів їх сімей, бронювання жилого приміщення здійснюється на весь час дії трудового договору, що і було визначено в охоронному свідоцтві виданому на ім'я [PERSON] згідно рішення Новозаводського РВК від 13.09.1976 року на весь період проходження служби. З копії посвідчення [PERSON] вбачається, що з 03 липня 1995 року йому призначена пенсія за вислугою років, відповідно закінчився строк проходження служби. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України сторонами не надано належних та допустимих доказів припинення проходження служби в органах внутрішніх справ [PERSON] до 03 липня 1995 року. Оскільки судом встановлений термін дії броні квартири [ADDRESS] до 03 липня 1995 року, тому відсутні підстави для встановлення факту не проживання [PERSON] та члена його родини [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з вересня 1991 року, оскільки від встановлення даного факту не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав [PERSON], що визначено ч.2 ст. 256 ЦПК України. Квартира [ADDRESS] мала певний статус визначений ст. 73 ЖК Української РСР, тому підстави для розірвання договору найму даного житлового приміщення регулюються лише за нормами ст. 76 ЖК Української РСР, відповідно відсутні правові підстави для задоволення вимог КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради про розірвання договору найму житлового приміщення з [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] з підстав визначених ст. 107 ЖК Української РСР і для задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявила позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору найму жилого приміщення [ADDRESS], укладений з [PERSON] складом сім'ї три особи ( він, його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]) розірваним з дня вибуття з вересня 1991року згідно ст. 107 ЖК Української РСР. Крім того суду не надано належних та допустимих доказів вибуття з квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті у вересні 1991 року, згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 61 ЖК Української РСР визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. З наданих представником позивача доказів ( а. с. 112-137) вбачається, що КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради є правонаступником житлово експлуатаційної організації в розуміння ст. 24 ЖК Української РСР, відповідно до КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради перейшли всі права визначені ст. 61 ЖК Української РСР. Згідно ст. 4 ЦК Української РСР ( в редакції що діяла на час виникнення правовідносин) між Житлово-експлуатаційною організацією, як наймодавцем та [PERSON], як наймачем виникли договірні відносини найму жилого приміщення [ADDRESS] згідно ордеру виданого № 16782 на ім'я [PERSON] та членів його сім'ї. Підстави розірвання договору найму на заброньоване жиле приміщення визначені ст. 76 ЖК Української РСР, якщо наймач та члени його сім'ї не повернулись у заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців після закінчення строку дії броні, договір найму жилого приміщення за позовом наймодавця може бути розірвано в судовому порядку. [PERSON] була зареєстрована в [INFO] з 27 вересня 1994 року, що підтверджується реєстрацією ( а. с. 37), проте рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 листопада 2007 року [PERSON] визнана такою, що втратила право користування квартирою № 53 буд. 79-а по вул. Слободская в м. Чернігові (справа № 2-1220/07 а. с. 243-249), яке набрало законної сили згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2008 року. Підставами визнання [PERSON] втратившою право користування житловим приміщенням був встановлений у судовому засіданні факт не проживання в [INFO] (Соболевої) Л.М. після вересня 1994 року, хоча і відбулася її реєстрація за даною адресою. Проте суд не визнає ці обставини такими, що не підлягають доказуванню згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, оскільки ці обставини встановлені щодо особи, яка ні є стороною у справі, що розглядається. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано належних та допустимих доказів повернення [PERSON] до [ADDRESS], як члена сім'ї [PERSON] і використання цього приміщення для проживання після закінчення строку дії броні. Розглядаючи позов на підставі наданих доказів, судом встановлено, що термін дії броні на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] закінчився 03 липня 1995 року, належних та допустимих доказів, що [PERSON] або члени його сім'ї повернулися у заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців не надано, а тому наявні підстави визначені ст. 76 ЖК Української РСР для задоволення позовних вимог КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради про розірвання договору найму житлового приміщення з [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Періодичне перебування [PERSON] чи членів його сім'ї в місті Чернігові ні є доказом повернення осіб до жилого приміщення і використання квартири, як житла. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 71 ЦК Української РСР, стаття 257 ЦК України, ). Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Відповідачами [PERSON], [PERSON], їх представником не була подана заява про застосування строків позовної давності до винесення судом рішення згідно вимог ст. 267 ЦК України, тому суд не знаходить правових підстав для відмови у задоволені позовних вимог КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради та [PERSON] згідно ч.4 ст 267 ЦК України. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради підлягає стягненню понесені і документально підтверджені судові витрати в сумі 121 грн. 80 коп., з кожного.

Outcome: approved