Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ "СК "Уніка" про відшкодування шкоди, відповідно до страхового випадку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.10.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті. Відповідно до п.6.1.3 договору, відповідач зобов"язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування. 15.04.2014р. відбувся страховий випадок з автомобілем [NUMBER], який являється предметом договору страхування. Цього ж дня до страховика позивачем направлена заява про страхове відшкодування зазначеного страхового випадку. Листом від 20.05.14р. №3252 ПрАТ "СК "Уніка" повідомило позивача, о вартість збитків складає 9853грн. 99коп., яка була виплачена в якості страхового відшкодування. Між тим, відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 35722грн. 17коп. Представник страховика не був присутній при огляді автомобіля за участі експерта. Таким чином, позивач вважає, що страховик занизив вартість страхової виплати, чим порушив його права та інтереси. В якості досудового врегулювання спору, позивач 23.08.14р. письмово звертався до відповідача з вимогою у 10ти денний строк сплатити різницю недоотриманої компенсації за збитки, отримані автомобілем [NUMBER], який є предметом договору страхування від 18.10.13р. в результаті страхового випадку, що мав місце 15.04.14р., у розмірі 25868грн. 18коп. Між тим, листом від 11.09.14р. №5650 відповідач повідомив, що не погоджується з необхідністю доплати страхового відшкодування, посилаючись на те, що розрахунок страхового відшкодування проводився відповідно до обраного варіанту №1, тобто здійснюється на підставі калькуляції СТО із застосуванням цін на запчастини та вартості нормо годин СТО за вибором страховика. Вважає, що являється споживачем фінансових послуг ПрАТ "СК "Уніка" і отримана фінансова послуга щодо виплати страхового відшкодування на вимогу норм укладеного між ними договору, надана відповідачем із порушенням прав позивача та його інтересів, як споживача, відповідно до ЗУ "Про захист прав споживача". Отже, просить суд стягнути з ПрАТ "СК "Уніка" на його користь 25868грн. 18колп. Доплати страхового відшкодування щодо події, яка сталась із автомобілем [NUMBER], який є предметом договору страхування від 18.10.13р. №024056/4002/0001484. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що 20.05.14р. [PERSON] отримала від ПрАТ "СК "Уніка" суму страхового відшкодування в розмірі 9853грн. 99коп. внаслідок страхового випадку, який мав місце 15.04.14р. на виконання умов договору між сторонами від 18.10.13р. Між тим, позивач вважає, що така сума є заниженою. За висновком авто-товарознавчого дослідження від 08.07.2014р. сума відшкодування визначена експертом в розмірі 35722грн. 17коп. 23.08.14р. позивач звернувся до відповідача, надавши вказаний висновок, з проханням сплатити йому різницю - 25868грн. 18коп., але страховик відмовив, про що надав відповідь. При проведенні огляду транспортного засобу експертом представник СК присутній не був, але повідомлявся про дату проведення відповідного дослідження. Дійсно, позивач погодив з відповідачем СТО, яка буде визначати пошкодження автомобіля та розмір шкоди за п.10.1.14.1.1 договору. Розбіжність у визначених розмірах відшкодування виникла з-за того, що СК врахувала не оригінальні запчастини, а експерт-дослідник врахував вартість оригінальних запчастин відповідно до даних рахунку дилера "Porsche" від 07.07.2014р. На думку позивача, слід використовувати лише оригінальні запчастини при здійсненні ремонту автомобіля. На час розгляду справи позивач не здійснила ремонт транспортного засобу. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю Паламаренко П.В. позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, про що надав письмові заперечення. Зазначив, що відповідно до п. 10.1.10 договору [PERSON] внаслідок страхового випадку, який мав місце 15.04.14р., отримала страхове відшкодування у вигляді грошових коштів в розмірі 9853грн. 99коп., шляхом утримання їх в рахунок погашення щомісячних страхових виплат. На час розгляду справи позивач не повністю сплатила страхові внески по договору від 18.10.13р., незважаючи, що строк договору - до 18.10.14р. Калькуляцію від 16.05.14р. проводила СК на підставі рахунку-фактури від 16.05.14р. та счет-фактуры від 13.05.14р. на підставі п.10.1.14, п.1.7 (варіант №1) договору. Відповідно до п. 9.3 договору, сума страхового відшкодування сплачується за цінами на час ДТП. Позивачеві страховиком пропонувалось провести ремонт автомобіля СТО, визначеної СК, але він від такої пропозиції відмовився. Крім того, пояснив, що при огляді автомобіля на ньому було встановлено вітрове скло не виробництва "Porsche", а тому при розрахунку суми страхового відшкодування не приймалася вартість запчастин, які не були встановлені на т/з під час настання страхового випадку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 18.10.2013р. між [PERSON] та ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті (страхування КАСКО), предметом якого є автомобіль марки Porsche Cayenne, 2011р. випуску, н/з [NUMBER]. Строк дії договору - до 18.10.2014р. 15.04.2014р. стався страховий випадок (ДТП) з вказаним автомобілем і [PERSON] звернулася до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до відповіді від 20 травня 2014р., яку отримала [PERSON], вартість страхового відшкодування складає 9853грн. 99коп. без врахування ПДВ. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 15.04.2014р. встановлені пошкодження транспортного засобу, які сторонами по даній справі не оспорюються. Під час розгляду справи позивач не заперечувала проти отримання таких коштів, шляхом утримання їх на підставі п.10.1.10 та п.1.5 договору. Відповідно до п.10.1.14, п.1.7 та п.п.10.1.14.1.1 договору, розрахунок суми страхового відшкодування при настанні страхового випадку, в т.ч. ДТП, здійснюється на основі звіту (дослідження) експерта/оцінювача, або на основі аварійного сертифікату страховика, або на основі калькуляції вартості відновлювального ремонту на станції техобслуговування (СТО), відповідно до одного з варіантів. В даному випадку, сторони договору погодили варіант №1, за яким - розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції СТО із застосуванням цін на запчастини та вартості нормо годин СТО за вибором страховика, а також рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудоємності ремонтних робіт. Крім того, як передбачено п.9.3 договору, розмір страхового відшкодування визначається, виходячи з фактичного розміру збитків, завданих ТЗ в результат страхового випадку та розрахованого відповідно до умов договору. Розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день настання страхового випадку. Таким чином, страховиком - ПрАТ "СК "Уніка" на підставі рахунку-фактури від 13.05.14р., рахунку-фактури від 16.05.14р., калькуляції від 16.05.14р. була розрахована вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Porsche Cayenne", н/з [NUMBER], яка склала 9853грн. 99коп. без ПДВ, враховуючи положення п.п.10.1.6.2.1 договору. Відповідно до даних висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №035/14 від 08.07.2014р. вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 35722грн. 17коп. 23.08.2014р. [PERSON] звернулася до ПрАТ "СК "Уніка" з листом щодо незгоди з сумою визначеного страховиком страхового відшкодування - 9853грн. 99коп. і просила доплатити їй 25868грн. 18коп., враховуючи висновки дослідження. Між тим, Страхова компанія відмовила їй у задоволенні претензії, про що надано відповідь від 11.09.2014р. №5650. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При ухваленні рішення суд, відповідно до ст. 212 ЦПК України, оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996р. із змінами та доповненнями, - добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Як передбачено ст.9 згаданого ЗУ, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування -страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ч. 1 ст. 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто договір страхування - це двосторонній, оплатний, строковий, консенсуальний договір. Як передбачено ст. 629ЦК, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Крім того, за ст. 16 ЗУ "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст. 25 ЗУ). З"ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає безпідставними посилання позивача та його представника на висновок експертного авто-товарознавчого дослідження від 08.07.2014р. в частині визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля - 35722грн. 17коп., оскільки, як зазначалось, умовами договору від 18.10.13р. (п.9.3) передбачено, що розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день настання страхового випадку. Як встановлено в судовому засіданні, за даними дослідження від 08.07.2014р., експертом була врахована вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту т/з, на підставі даних рахунку №5011175 від 07.07.2014р., наданого дилером "Porsche". При цьому, страховий випадок - ДТП сталася 15 квітня 2014р. Таким чином, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо підтвердження вартості запчастин на час настання страхового випадку. Крім того, позивач не надав жодних доказів про те, що транспортний засіб Porsche Cayenne, н/з [NUMBER], 2011р. випуску, як на час дії договору страхування, так і на час ДТП - 15.04.14р. обслуговувався чи ремонтувався на СТО, рекомендованих саме виробником даного транспортного засобу, щоб давало підстави суду вважати, що протягом всього часу експлуатації автомобіля на ньому використовувались лише оригінальні запасні частини (складники), витратні матеріали та метизи. Не доведено позивачем й факту придбання запасних частин та здійснення ремонту автомобіля, внаслідок отриманих пошкоджень під час ДТП 15.04.14р., що б свідчило про розмір реальних збитків, понесених ним. Також, договором страхування від 18.10.2013р., укладеного між сторонами, не передбачено жодних умов щодо здійснення розрахунку страхової виплати внаслідок страхового випадку, з врахуванням вартості лише оригінальних запчастин до автомобіля, який є предметом даного договору. В судовому засіданні сторонами по справі не оспорюються обставини щодо спільного визначення сторонами договору варіанту №1 (п.10.1.14.1.1 договору) стосовно порядку здійснення розрахунку страхового відшкодування. Крім того, [PERSON] не оскаржувала до суду суму страхового відшкодування, виплачену на її користь страховою компанією. Враховуючи правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, помилковими є твердження позивача та його представника про те, що при вирішенні даного спору слід застосовувати положення Закону України "Про захист прав споживачів". Так, при застосуванні вимог вказаного Закону у справах, що виникають з договорів страхування, слід мати на увазі, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, встановлює права споживачів та визначає механізм реалізації державного захисту їх прав. Між тим, відносини, що виникають під час виплат страхових сум (страхового відшкодування) на підставі договорів страхування, відносяться до договірних відносин. Отже, в даному випадку мають місце договірні відносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з позивача [PERSON] необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 258грн. 70коп., враховуючи відсутність підстав для звільнення позивача від сплати таких судових витрат, а також ту обставину, що при подачі позову судовий збір сплачено не було. На підставі викладеного та

Outcome: approved