Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №KRKRAN30080008 від 21.05.2007 року у розмірі 125316,57 грн. Ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2020 року зазначена цивільна справа передана на розгляд за підсудністю Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2020 року, дана цивільна справа розподілена судді Крамар О.М. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 21 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №KRKRAN30080008.Згідно умов договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 42372,19 грн. терміном до 20.05.2012 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в пордяку встановлених кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої, станом на 11.10.2019 року складає 425396,90 грн. з яких: 24991,22 грн. - заборгованість за тілом кредита, 98530,11 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1795,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 300080,33 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. При цьому позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість, що просить стягнути позивач з відповідача становить 125316,57 грн., яка складається з наступного:24991,22 грн. - заборгованість за кредитом, 98530,11 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1795,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у судове засідання на 09 год. 00 хв. 21 квітня 2020 року. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року розгляд справи відкладено на 13 травня 2020 року на 09 год.00 хв., у зв`язку з першою неявкою відповідача. 13.05.2020 року о 09-00 год. представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив судовий розгляд проводити без участі представника банку, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. 13.05.2020 року о 09-00 год. відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, за відомим місцем реєстрації останнього, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, судова повістка. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від [PERSON] з відміткою «адресат не проживає». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про, в тому числі, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування. Таким чином, в силу вимог вказаної норми Закону, відповідач вважається належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав. Судом дотримані вимоги ст.131 ЦПК України, які регламентують, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, ухвалив відповідно ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №KRKRAN30080008. Згідно п.1.1. договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 21.05.2007 року по 20.05.2012 року, включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 42372,20 грн. на наступні цілі: 23750,00 на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34,0 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ№KRKRAN30080008 від 21.05.2007 року, договором особистого страхування на строк до 20.05.2008 року у сумі 1543,45 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 327,50 грн. та у розмірі 7717,25 грн. на сплату страхових платежів у випадках та з згідно порядку передбачених п.п. 2.1.3 ,2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля. Періодом сплати вважати період з "16" по "20" число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 896,86 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Відповідно до п.3.2 договору, згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.п1.1, 2.2.4,2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а.с. 7-8). Відповідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, котрому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 11.09.2019 року утворилася заборгованість: 24991,22 грн. - заборгованість за кредитом, 98530,11 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1795,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, який суд вважає обґрунтованим (а.с.5-6). Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надав та не спростував доказів, наданих позивачем. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Таким чином суд знайшов доведеним факт існування кредитних відносин між сторонами, що підтверджено належними та допустимими доказами, наданими позивачем, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 24991,22 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 98530,11 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1795,24, суд враховує відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц, а також правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Таким чином, оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованості за кредитним договором №KRKRAN30080008 від 21.05.2007 року в загальному розмірі 123 521,33 грн., яка складається з : 24991,22 грн. - заборгованість за кредитом, 98530,11 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, залишивши без задоволення позовні вимоги в іншій частині. Згідно п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2071,88 грн.(123 521,33 х 2102,00/125316,57) На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial