Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ "Альфа Банк", третя особа Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання зобов'язання виконаним за кредитним договором № 700004756 від 19.03.2008 та припинення обтяження рухомого майна, посилаючись на те, що 19.03.2018 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 700004756, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 14879,89 доларів США на придбання автомобілю. Позивач зазначає, що нею виконані в повному обсязі зобов'язання перед ПАТ "Альфа Банк" шляхом виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 12.05.2011 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 року. Заборгованість перед відповідачем сплачено в повному обсязі, обтяження щодо заставного автомобіля повинно бути припинено. Відповідач не надав заяву для реєстратора про припинення приватного обтяження рухомого майна, тому позивач звернулась до суду із відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково зазначила, що зобов'язання позивачем виконано в повному обсязі, посилалась на Постанову Великої Палати Верховного суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 щодо неправомірності з боку банку нарахувань та вимог сплатити відсотки після спливу терміну дії кредитного договору, та що зобов'язання є припиненим відповідно до вимог ст. 599 ЦК України. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав письмові заперечення проти позову, мотивуючи тим, що своїм рішенням від 13.12.2017 року Апеляційний суд Харківської області задовольнив частково позовні вимоги ПАТ "Альфа Банкдо [PERSON] про стягнення відсотків, а в решті вимог було відмовлено у зв'язку зі спливом строків позовної давності; посилався на те, що за загальним правилом ЦК України, зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов'язання не припиняється, аналогічна правова позиція, висловлена в Постанові Верховного суду України №6-786цс17 від 15.05.2017 року. Представник третьої особи надала письмові пояснення, та підтримала їх в судовому засіданні, в яких зазначила про те, що єдиним належним суб'єктом подачі заяви про припинення обтяження є обтяжувач (в даному випадку ПАТ "Альфа Банк") або судовий орган (на підставі винесеного рішення суду), що подається в паперовій формі будь-якому нотаріусу або його помічнику, які мають доступ до Державного реєстру, та виключно в електронній формі, що подається адміністратору Державного реєстру на підставі укладеного з ним договору. Просила прийняти рішення з урахуванням наданих пояснень. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: 19.03.2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" було укладено кредитний договір № 700004756, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 14879,89 доларів США на придбання автомобілю строком до 20.03.2015 року. Згідно з п. 2.11 Кредитного договору предметом застави є транспортний засіб Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, 2008 року випуску (а.с. 6). 21.03.2008 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідний запис, що підтверджується витягом № 6838606. (а.с. 16-17) 12.05.2011 року рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" (надалі - Третейський суд) було задоволено позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором про стягнення заборгованості в розмірі 93508,24 грн. (а.с. 9-10) Як вбачається із копії квитанції від 16.11.2016 року [PERSON] через Фрунзенський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області сплатила заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ "Альфа Банк" в розмыры 103371,52 грн. (а.с. 11) 22.11.2016 року державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження - ВП № 32773955, скасовано арешт та розшук рухомого майна, запис про що було вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 24.11.2016 року. (а.с. 12) Позивач звернулась з письмовою заявою до відповідача про надання довідки щодо відсутності заборгованості. (а.с. 13) Як вбачається з повідомлення про вручення, відповідач отримав зазначену заяву 29.10.2016 року, не вчинив жодних дій, направлених на подання заяви про реєстрацію змін обтяження рухомого майна для внесення запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про припинення обтяження. (а.с. 14-15) В подальшому відповідач звернувся до Фрунзенського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 5590,68 дол. США. 03.10.2017 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова в задоволенні позовних вимогах ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] було відмовлено. (а.с. 60-64) 13 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області частково задовольнив апеляційну скаргу ПАТ "Альфа-Банк" на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року та ухвалив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк" 577,37 доларів США та судові витрати у розмірі 493,30 грн. (а.с. 60-64) Рішення Апеляційного суду Харківської області [PERSON] виконала в повному обсязі, що підтверджується наданими копіями квитанцій №159179 від 24.01.2018р. та №168903 від 06.03.2018р. про сплату заборгованості за Кредитним договором у розмірі 578 дол. США та судових витрат в сумі 493,30 грн. (а.с. 70, 79) Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо припинення зобов'язання за кредитним договором № 700004756 від 19.03.2008, оскільки пред'явивши позовну заяву в 2011 році до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" до [PERSON] про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені/штрафу, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання. Така позиція висловлена в Постанові Верховного суду України від 09.11.2016 р. у справі № 6-2251цс16. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Така позиція узгоджується з висновками, викладеними в Постанові Великої Палати Верховного суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, в якій також зазначено, що для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який уможливив стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду (п. 83 Постанови). Враховуючи частину другу статті 1050 ЦК України, правову позицію Великої Палати Верховного суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, суд приходить до висновку, що зобов'язання за кредитним договором № 700004756 від 19.03.2008 року є припиненим шляхом його виконання, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. На даний час зобов'язання по кредитному договору виконані, а згідно ст. 28 ЗУ "Про заставу", застава припиняється у разі виконання основного зобов'язання. Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна ( далі - Реєстр) відомостей про виникнення, зміни та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 № 1255-ІУ(далі Закон № 1255-ІУ), Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв (далі - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5, зареєстрованою в Мінюсті 29.07.2004 за №942/9541. Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 №57/5 (із змінами) «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» реєстраторами Реєстру визначені державні, приватні нотаріуси та їх помічники, державні та приватні виконавці, податкові керуючі, а також адміністратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна та його філії у випадках, передбачених законодавством. У відповідності до положень статті 43 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження вносяться до Реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Частиною 3 статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору Реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Статтями 41, 47 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки зобов'язання позивача перед відповідачем виконано, відповідач у добровільному порядку не звертається із відповідною заявою про скасування обтяження відносно майна позивача, а існування такого запису про обтяження порушує права власності позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1102 грн. 42 коп.

Outcome: approved