Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «Надра» звернулось до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/1136-Н від 10.07.2007 року в розмірі 1 233 207,20 грн., а також судових витрат, пов'язаних з виконання рішення, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - квартиру 26, загальною площею 64,6 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу її Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Надра» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на умовах та в порядку, викладеному ст.38 Закону України «Про іпотеку» та наданням Публічному акціонерному товариству КБ «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1136-Н, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 78000 доларів США, строком до 20.06.2037 року. Банк свої зобов'язання з надання кредиту виконав, проте у порушення договірних відносин та норм права позичальник кредит не повертає, відсотки за його користування не сплачує, через що станом на 06.02.2014 року має заборгованість в сумі 154 285,90 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом 7,993 грн. за 1 долар США складає 1 233 207,20 грн., де заборгованість за тілом кредиту - 76 793,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті 613 814,36 грн., заборгованість за відсотками - 61 656,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 492 823,12 грн., пеня - 8035,07 доларів США, що становить 64 224,32 грн., штраф - 7800 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 62345,40 грн. Виконання зобов'язань позичальником [PERSON] забезпечувалось договором іпотеки, укладеним банком 10.07.2007 року з [PERSON] за №8/2007/840-К/1136-Н/1, за умовами якого в іпотеку передано квартиру [ADDRESS], загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 43,20 кв.м. Сторонами правочину заставна вартість майна визначена на рівні 86956,63 доларів США. Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, про відкладення розгляду справи перед судом не клопотав, у зв'язку з чим суд розглядає справу в порядку ст.224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 10.07.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1136-Н, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 78 000 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 10.07.2007 року про придбання квартири [ADDRESS] зі строком користування до 20.06.2037 року та за умови сплати 12,49% річних. Зазначений договір підписано сторонами, а банком як юридичною особою, з прикладенням печатки, отже сторони погодили умови договору та прийняли на себе виконання зобов'язань. Згідно зі ст. 526, 651 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. 10.07.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір іпотеки №8/2007/840-К/1136-Н/І, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1740, предметом якого є забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору №8/2007/840-К/1136-Н від 10.07.2007 року, де іпотекою виступає квартира [ADDRESS] , вартість якої визначена сторонами на рівні 86956,63 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 439 131 грн. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, через що станом на 06.02.2014 року має заборгованість, яка становить 154285,90 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом 7,993 грн. за 1 долар США складає 1 233 207,20 грн., де заборгованість за тілом кредиту - 76 793,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті 613 814,36 грн., заборгованість за відсотками - 61 656,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 492 823,12 грн., пеня - 8035,07 доларів США, що становить 64 224,32 грн., штраф - 7800 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 62345,40 грн. 28.03.2014 року відповідач отримав повідомлення позивача про порушення зобов'язання. Згідно паспортних даних відповідача, останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України та Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, відповідно до ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 577 ЦК України застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Договір іпотеки, який підписано сторонами 10.07.2007 року, укладено в межах цивільної дієздатності та правоздатності, з дотриманням форми та змісту правочину, та обов'язкової реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відповідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 Цивільного кодексу України визначені окремі види застав. Так, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки, є Закон України "Про іпотеку". Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року N 898-IV "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. У ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VIІ, вбачається, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Позичальник [PERSON] одержав кредит в іноземній валюті, у забезпечення його виконання передав в іпотеку квартиру, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м., однак це нерухоме житлове майно не використовується ним як місце постійного проживання, оскільки згідно паспортних даних та змісту позовної заяви проживає за іншою адресою в Ленінському районі м.Дніпропетровська. Окрім того, відповідач, який в судове засідання не з'явився, доказів відсутності права власності на інше житло не представив, хоча тягар доказування покладається на сторін, в межах їх заперечень та доводів. Враховуючи, що одностороннє порушення позичальником договірних умов тягне за собою негативні майнові наслідки для позивача, при цьому позовні вимоги обґрунтовані наведеним вище нормами закону та підтверджені фактичними обставинами з посиланнями на дослідженні судом докази, приймаючи до уваги, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VIІ в даному випадку не застосовний до спірних правовідносин, позивач має право застави та має право задовольнити свої вимоги, шляхом звернення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, суд вважає за доцільне захистити порушене майнове право позивача та задовольнити позов в частині звернення стягнення. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з положень ст.38 Закону України «Про іпотеку», та вважає, що слід встановити спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця, а також надання ПАТ КБ «Надра» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 3654грн. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved