Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

30 квітня 2021 року Херсонським міським судом Херсонської області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", треті особи: Національне агентство з питань запобігання корупції, [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, яким позовні вимоги задоволені частково. 18.05.2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Ільченко Д.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. та допустити негайне виконання судового рішення в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць. В обгрунтування заяви вказав, що 30.04.2021 р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення, разом з тим, під час судового розгляду справи стороною позивача було заявлено також вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.05.2021 року прийнято заяву до провадження та призначено судовий розгляд. 08.06.2021 року представником Державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" подано заперечення на заяву, у яких вказала, що ані під час розгляду справи по суті, ані до закінчення судових дебатів, позивачем та його представником не було заявлено щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та не подані докази на підтвердження понесених витрат у строки та в порядку, що передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Вказала, що до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] не надано договору про надання правової допомоги, у зв`язку із чим, на її думку. не можливо встановити яким чином була визначена (обчислена) сума за 1 годину роботи адвоката. З огляду на викладене, просила відмовити у задоволенні заяви та провести розгляд справи у відсутність представника. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність, заяву підтримав. просив задовольнити. Треті особи в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заяви про ухвалення додаткового рішення, дійшов наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Слід зазначити, що статтею 270 ЦПК України встановлено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. За п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи, що рішенням від 30.04.2021 року в частині стягнення середнього зарпобітку за час вимушеного прогулу не допущено до негайного виконання в межах платежу за один місяць, суд вважає за необхідне з даного питання ухвалити додаткове рішення. З питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутності таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з п.9 ч.3 ст.175 ЦПК у позовній заяві позивач зобов`язаний вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Виходячи зі змісту вказаних норм процесуального закону слід дійти до висновку, що на сторону позивача покладається обов`язок не лише вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у позовній заяві, а й додатково подати в обумовлений строк відповідну заяву з доказами на підтвердження їх понесення або ж надати такі докази одразу при пред`явленні позову. За правилами ст.270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення або постановити ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку що й судове рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у виправленій позовній заяві (арк. справи 170-176 Том 3) зокрема вказав, що попередній (орієнтовний розрахунок суми судових витра, які він поніс і які очікує понести складається, зокрема з витрат на забезпечення юридичної допомоги (адвокати) передбачаються в сумі 10000,00 грн. При цьому доказів понесення таких витрат до виправленої позовної заяви не подавалось. Вступна та резолютивна частина рішення суду ухвалено 30 квітня 2021 року. Лише 06.05.2021 р. представником позивача подано на поштове відділення для надіслання суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, до якої додано лише акт №01/21 наданих послуг за Договором від 21.10.2020 року, розрахунок №01/21 від 12.03.2021 р., меморіальний ордер №@2PL529643 від 01.04.2021 р. про сплату 6000,00 грн. (арк. справи 141-143 Том 5). У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Вказаний правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 р. у справі №922/1163/18. Представником позивача [PERSON] адвокатом Ільченко Д.О. до матеріалів справи та до матеріалів заяви договір про надання правової допомоги не додано. За таких обставин, враховуючи, що ані позивач, ані його представник не робили заяв до ухвалення рішення про стягнення судових витрат у порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК; під час розгляду справи, під час проведення судових дебатів та через п`ять днів після постановлення рішення позивачем не надано суду жодних доказів про понесення ним витрат на правову допомогу; неподання договору про надання правової допомоги, суд дійшов про необгрунтованість заяви та залишення її без задоволення. Рішення в повному обсязі виготовлено 10 червня 2021 року.

Outcome: dismissed