Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» звернулася до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином: у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 410/2008/Ж від 01.10.2008 року в розмірі 25154,67 дол. США та 23168,36 грн., з них: заборгованості за кредитом 20916,99 дол. США; відсотків за користування кредитом 4237,68 дол. США; комісії за розрахункове обслуговуванню кредиту 3983,56 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту 19184,80 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 01.10.2008 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за номером 2830, а саме: квартира за номером 21 в будинку під номером 5, корпус 1, що розташована в місті Кіровограді по вулиці Бєляєва, загальною площею 65,65 кв.м., та жилою 38,0 кв.м., шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час їх реалізації у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах бюро технічної інвентаризації, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищевказаного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які здійснюють функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу даного нерухомого майна; звертатись до суб'єктів оціночної діяльності для проведення експертної оцінки даного нерухомого майна, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надавати нотаріусу право відкривати розділ на предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням даного нерухомого майна копії будинкових книг, технічну документацію та ін. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 87, 97, 113, 115, 132). Подав до суду клопотання (вх. № 1805 від 19.01.2017 року; вх. № 2832 від 27.01.2017 року; вх. № 3259 від 01.02.2017 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 122-123, 129, 133). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 88, 109, 117, 131 144). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 66). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представники відповідача в судовому засіданні 21.11.2016 року просили оголосити перерву для ознайомлення з матеріалами справи. В наступне судове засідання, 19.01.2017 року не зявились, повідомлені належним чином. Представників звернувся до суду з клопотанням про відкладення в звязку з перебуванням у відпустці за кордоном (а.с. 119-121, 125). В судове засідання, призначене на 10.02.2017 року, відповідач та його представники не зявились, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань, заперечень, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не подали. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON] банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] 01.10.2008 року укладено кредитний договір № 410/2008/Ж (далі Договір), за умовами п.п. 1.1.-1.4. яких позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 58531,00 дол. США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,0% річних та кінцевим терміном повернення кредиту по 01.10.2027 року, а відповідач, зобовязувався повністю погасити кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами в строки та на умовах цього Договору (а.с. 11-20). Пунктом 2.5.1. Договору визначено, що позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановлено в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частки кредиту, процентів та інших плат, встановлених в Графіку (а.с. 21-24). Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 509, 526 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 2.7.1. Договору незважаючи на інші положення цього Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником/майновим поручителем та/або поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим Договором та/або умов Іпотечного договору. Позивач виконав свої зобовязання за договором кредиту в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 25-31). Між тим відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені Договором, внаслідок чого перед позивачем станом на 08.08.2016 року виникла заборгованість в розмірі 25154,67 дол. США та 23168,36 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 20916,99 дол. США; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 4237,68 дол. США; заборгованості за комісією по обслуговуванню кредиту в сумі 3983,56 грн. та штраф за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 19184,80 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Всеукраїнський [PERSON]» прийнято рішення про примусове стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12.01.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором № 410/2008/Ж від 01.10.2008 року в сумі 471111,00 грн. (а.с. 74-77). На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист. Проте, рішення суду не виконано, однак це не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, як то визначено частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України. Стаття 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Належне та своєчасне виконання зобов'язань за Договором забезпечувалось іпотечним договором (а.с. 50-58), укладеним між позивачем та відповідачем 01.10.2008 року, за умовами п. 6.2. якого, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, кредитним договором або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством. Згідно п. 2.1. іпотечного договору, іпотекодавець передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно: квартиру (в подальшому за текстом предмет іпотеки та/або іпотека), за номером 21, в будинку під номером 5, корпус 1, що розташована в місті Кіровограді, по вулиці Бєляєва, загальною площею 65,65 кв.м. та жилою площею 38,0 кв.м. За змістом статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За статтею 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який впливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач, [PERSON] в порушення умов Договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування ними та штрафних санкцій не виконав, у зв'язку з чим у позивача виникло право, передбачене частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та стягнення заборгованості в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно. Позивачем направлялась [PERSON] вимога про повернення коштів з попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки від 12.08.2016 року за вих. № 12/2-40829 (а.с. 59), яка залишена відповідачем без відповіді та реагування. У відповідності до статті 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Так, статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначена обовязкова інформація, яка має бути зазначені в резолютивній частині рішення суду у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, серед яких відсутні вказівки про надання іпотекодавцю права отримувати інформацію щодо предмета іпотеки в державних органах, а також надання нотаріусу права зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем, при цьому при зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, іподекодержателю надаються усі права продавця. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині надання Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах бюро технічної інвентаризації, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищевказаного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які здійснюють функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатись до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надавати приватному нотаріусу право відкривати розділ на предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки, технічну документацію та ін. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З огляду на викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський [PERSON]" про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають частковому задоволенню з відстроченням виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення строку дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-УІІ. Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial