Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2017близько 12-30год. на вул. Борщагівській в м. Києві, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Мерседес бенц Спрінтер, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, та допустив зіткнення з автомобілем Тойота Кемрі, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, який по інерції здійснив зіткнення з тролейбусом марки МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок зіткнення всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнаний судом 28.09.2017 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки автомобіль позивача зазнав ушкоджень, а автомобіль під керуванням винуватця ДТП був забезпеченим полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак страхова компанія не виплатила позивачу страхове відшкодування, то просить стягнути з відповідача завдану шкоду в розмірі 33050,77 грн. та 10824,34 грн. пені за прострочене виплати страхового відшкодування, 2518,29 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання і 918,00 грн., що становить 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання, а також понесені витрати по оплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В судове засідання представник позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, правом на відзив не скористалися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2017р., яка набрала законної сили 10.10.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезгаданого ДТП. Оскільки автомобіль [PERSON] отримав значні механічні пошкодження від зіткнення з автомобілем під керуванням [PERSON] , який по матеріалах справи є винною особою у цьому зіткненні, то відповідно дії [PERSON] перебувають у причинному зв`язку з настанням наслідків - шкоди належному позивачеві автомобілю. Транспортний засіб [PERSON] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «Галицька», однак страхового відшкодування позивач стверджує, що не отримував, не зважаючи на свої звернення до ПрАТ СК «Галицька» (а.с. 25-29). ПрАТ СК «Галицька» прийнято рішення про виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування в сумі 33050,77 грн., однак виплату страхового відшкодування у строки, встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не здійснено (а.с. 106-110). Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнямособи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно до ст. 55 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2017р., яка набрала законної сили 10.10.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. (а.с.30-31). Вказаним судовим рішенням встановлено, що 03.07.2017 близько 12-30год. на вул. Борщагівській в м. Києві , [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Мерседес бенц Спрінтер, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем Тойота Кемрі, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, який по інерції здійснив зіткнення з тролейбусом марки МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок зіткнення всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнаний судом 28.09.2017 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже факти, встановлені постановою суду, яка набрала законної сили, а саме факт вчинення ДТП, що встановлені вказаною постановою та матеріалами справи, суду не підлягає доказуванню за даною справою. Володільцем пошкодженого в ДТП транспортного засобу був позивач Згідно із статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Сума завданих позивачу збитків, як вбачається з матеріалів справи є узгодженою із відповідачем в розмірі 33050,77 грн., однак всупереч установлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строків позивачу відповідачем не здійснено виплату страхового відшкодування Положеннями ч. 1 ст. 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно доположень ст. 12ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На переконання суду, надані позивачем і витребувані судом докази підтверджують факт спричинення шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та наслідками у виді шкоди, а також відсутністю вчасної виплати страхового відшкодування позивачу з боку відповідача ПрАТ СК "Галицька", у якого була застрахована відповідальність заподіювача шкоди. За таких обставин, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем прав та інтересів позивача, а тому вимоги до відповідача суд вважає обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення. Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 33050,77грн. суми страхового відшкодування, оскільки, після настання страхового випадку ДТП, у ПрАТ СК "Галицька" виникло зобов`язання здійснити грошову виплату власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП - позивачу. Відповідно до Закону, страхова (регламентна) виплата, яку відповідач зобовязаний був здійснити на користь Позивача за завдану шкоду майну становить 33050,77 гривень, що відповідає умовам полісу обовязкового страхування. Однак, виплата відповідачем не здійснена по даний час, 90-денний термін, передбачений Законом, для здійснення виплати, сплинув. Відповідно до ст.36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування зособою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди,зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Статтею 3 Закону №1961-IV передбачено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Згідно до ст. 5 Закону №1961-IV обєктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Окрім того, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Таким чином, оскільки відповідальність володільця транспортного засобу, що заподіяв шкоду була застрахована, то відповідач має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, яка вкладається в межі страхового ліміту у розмірі 33050,77 грн. і в цій частині позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення. Боржником у даних зобов`язаннях в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він мав виплатити страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Оскільки відповідачем не було вчасно здійснено такі виплати позивачу, а позивач своєчасно та у відповідності до вимог закону повідомляв страховика про час і місце ДТП, звертався із заявою про страхове відшкодування, а в подальшому і з відповідними претензіями до страховика (а.с. 28-29, 32), то суд, з урахуванням положень статтей 509, 524,533, 612 та 625 ЦК України, п. 21 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2014 року « Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки», а також постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 року в справі №6-49цс12 погоджується із доводами позивача та вважає підставними вимоги, щодо стягнення з відповідача 10824,34 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 2518,29 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання і 918,00 грн., що становить 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання. Отож суд приходить до переконання про підставність вимог позивача в повному обсязі та наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по оплаті на професійну правничу допомогу, що підтверджені матеріалами справи в сумі 5289,60 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved