Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що сімейні стосунки у них не склалися, шлюбних відносин вони не підтримують, не ведуть спільного господарства. Вони люди різних характерів у зв`язку із чим вони втратили почуття взаємоповаги та взаєморозуміння. Тому вважає подальше збереження шлюбу неможливим та таким, що буде суперечити їх інтересам. Ухвалою суду від 01 липня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак її представником подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та представника, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився попередньо подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності. Проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 07 червня 2014 року [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб із громадянином Республіки Білорусь [PERSON] , [INFO] про що складено відповідний актовий запис №725. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Залісським сільським виконкомом Чечерського району Гомельської області 10 червня 2015 року та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Залісським сільським виконкомом Чечерського району Гомельської області 27 грудня 2016 року. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради 28 травня 2020 року за №1456 діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Частиною 2 ст. 2 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 1, ст. ст. 75-77 Закону). Згідно із ст. 58 Закону України "Про міжнародне приватне право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до положень ст. 279 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, подружжя мешкає окремо одне від одного, спільне господарство не ведеться, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально, поновлювати шлюбні стосунки позивачка не має наміру. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимогами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки спільне життя у подружжя не склалось через різні життєві інтереси та погляди на подружнє життя, позивач скористалася правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд встановивши, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, а відтак його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved