Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

10 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 25376,24 гривень. Крім того, прохав стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 211-ГЛ, згідно якого банком відповідачу [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 13000,00 грн., з оплатою за процентною ставкою 0,0001%. річних та 1,75 % від суми кредиту щомісячної комісійної винагороди. Згідно п. 3.3 та кредитного договору [PERSON] зобов"язаний щомісячно в період з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитом. Повернення суми кредиту за його користування, по кредитному договору № 211-ГЛ від 12.02.2008 року забезпечувалось договором поруки № 211-ГЛ/П від 12.02.2008 року поручителя [PERSON] Відповідач [PERSON] своїх зобов»язань згідно умов кредитного договору не виконав. Не виконала свої зобов»язання за договором поруки і поручитель [PERSON] Позичальник порушив зобов'язання по договору і банк звертався з позовом до суду. Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 01 березня 2010року із відповідачів було стягнуто солідарно заборгованість в сумі 12593 грн., що утворилася станом на 29 вересня 2009 року. Однак, після постановлення судового рішення позичальник не виконав належним чином свої зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість по відсотках та щомісячній комісії в сумі 25376,24 гривень. Позивач посилається на те, що відповідно до п.7.3 кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Тому, подано позов до суду. Заявою до суду представник позивача за довіреністю Газдєєва А.О. просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], [PERSON] також звернулися до суду з аналогічними заявами. Заявлені позовні вимоги визнали частково. Просили зменшити розмір пені в зв»язку з складним матеріальним становищем, незадовільним станом здоров»я та перебуванням [PERSON] в зоні АТО. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Банком "Фінанси та кредит" (правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та кредит") укладено кредитний договір №211-ГЛ, згідно з яким відповідачем було отримано в кредит кошти в розмірі 13000 грн. із сплатою по процентній ставці 0,0001% річних та щомісячної комісійної винагороди за надання кредитних ресурсів у розмірі 227,50 грн.(п.2.1, 4.7 договору). Позивач виконав свої зобов'язання, передбачені кредитним договором № 211-ГЛ від 12.02.2008 року, надавши позичальнику кредит в сумі 13000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 5061627 від 12.02.2008 року. Відповідно до умов п.4.9 кредитного договору у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних ануїтентних платежів та/або щомісячних комісійних винагород, за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка в розмірі 36% річних. Із копії рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 01 березня 2010 року слідує, що з відповідачів стягнуто заборгованість по кредитному договору, що виникла станом на 29вересня 2009 року в загальній сумі 12593,51грн. Пунктом 7.3 договору визначено, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Судом перевірено розрахунок заборгованості [PERSON] перед позивачем по кредитному договору і суд приймає вказаний розрахунок як доказ наявності невиконаних зобов'язань позичальником перед кредитором. Стороною відповідача не спростовано положень наведеного розрахунку заборгованості. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] отримав кредит в сумі 13000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 5061627 від 12.02.2008 року, умов кредитного договору в частині погашення кредиту не виконав і станом на 15.09.2014 року загальна сума заборгованості склала 25376,24 гривень., з яких: 4166,06 грн. 00 коп. - заборгованість по щомісячній комісії; 21210 грн. 18 коп. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та комісії. [PERSON], згідно договору поруки № 211-ГЛ/П від 12.02.2008 року, забезпечувала повернення суми отриманого [PERSON] кредиту та відсотків за його користування, відповідно до кредитного договору № 211-ГЛ від 12.02.2008 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконав, має заборгованість 25376 грн. 24 коп., не виконав своїх зобов"язань відповідно Договору - Поруки № 211-ГЛ/П від 12.02.2008 року і поручитель [PERSON] У відповідності зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. До правовідносин в частині нарахування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, суд застосовує аналогію з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Проте, щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені в розмірі 21210,18 грн., то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. В свою чергу в ст. 3 вище вказаного Закону визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Нарахована пеня значно перевищує розмір збитків (тіло кредиту та відсотки). Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Суд застосовує положення ч.3 ст. 551 ЦК України і зменшує розмір пені враховуючи заяви відповідачів [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру неустойки, майновий стан відповідача, ступінь виконання зобов'язання боржником, та те, що нарахована Банком відповідачу пеня в розмірі 21210,18 грн., за несвоєчасне виконання ними зобов"язань за договором, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, одними з яких, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобов"язань по договору необхідно зменшити до - 4000 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому понесені позивачем судові витрати, підлягають стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] пропорційно до розміру задоволених вимог. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 257 грн. 76 коп.. Позов задоволено на 32,2% ( 8166,06 : 25376,24 Х 100 = 32,2 %), тому підлягають стягненню з відповідачів судові витрати в сумі 83 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial