Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Перший заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великохутірської сільської ради Драбівського Черкаської області, Державної екологічної інспекції центрального округу звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних рибному господарству у розмірі 31 552,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 15.10.2020р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.249 КК України, тобто у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду рибному господарству України. Своїми незаконними діями [PERSON] порушив вимоги ст.ст. 27, 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.15, 4.13.3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом голови Держкомрибгоспу №19 від 15.02.1999 року. Згідно такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів. затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 р., збитки тваринному світу від незаконного лову риби склали 31 552 грн. Однак матеріальні збитки державі спричинені протиправними діями [PERSON] на даний час не відшкодовано. На підставі ст. 1166 ЦК України прокурор просив стягнути з відповідача до спеціального фонду бюджету Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області 31 552,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 23.12.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У ст. 10 Закону України "Про тваринний світ" зазначено, що громадяни зобов`язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно ст. 20 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно ст. 37 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ш ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Таким чином, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Великохутірської сільської ради Драбівського р-ну Черкаської області). Поряд із цим дані природні ресурси одночасно є власністю Українського народу. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Судом встановлено, що відповідно до вироку Драбівського районного суду Черкаської області від 15.10.2020р., який набрав законної сили 17.11.2020р., [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Даним вироком було встановлено, що [PERSON] порушив вимоги ст.ст. 27, 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.1, 3.15, 4.13.3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом голови Держкомрибгоспу №19 від 15.02.1999 року, займався незаконним рибним добувним промислом із застосуванням забороненого знаряддя лову, п`яти риболовних ятерів, які відповідно до акта дослідження знарядь лову від 26.08.2020, є забороненим знаряддям лову, в результаті чого ним було добуто рибу виду «карась» в кількості 1 856 шт. вартістю 17 грн. за один екземпляр, чим заподіяв істотної шкоди рибному господарству України згідно такс Постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 №541 на загальну суму 31 552,00 грн. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 324 Цивільного кодексу України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Відповідно ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. У зв`язку з викладеним, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2 102,00 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір», який діяв в редакції на момент звернення з позовом до суду, від якого позивач був звільнений відповідно до з п. 15-1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved