Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У травні 2015 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Позивач вказує, що [INFO] помер її дядько [PERSON], якому на праві спільної часткової власності разом з дружиною [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину квартири. Єдиним його спадкоємцем на момент смерті була дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, проживаючи з померлим за однією адресою, однак, не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла тітка позивача [PERSON], яка склала заповіт, яким вищевказану квартиру заповіла [PERSON], Позивач звернулась до [PERSON], приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округуіз заявою про прийняття спадщини та отриманням свідоцтва про право на спадщину (за заповітом), однак, нотаріус відмовив у вчиненні даної нотаріальної дії посилаючись на те, що правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно - свідоцтво про право власності на житло видане 10.02.1999 згідно з розпорядженням № 4027 від 09.02.1999р., не зареєстроване відповідним чином у відповідному Державному реєстраційному органі, відсутня реєстрація у встановленому законом порядку в органах БТІ, в електронному реєстрі прав власності на нерухому майно та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, чим підтверджується державна реєстрація права власності на вищезазначену квартиру за [PERSON], що суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вимогам п.13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З урахуванням вищевикладеного позивач просить встановити факт належності квартири [PERSON] та [PERSON], встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та визнати за позивачем право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в особі свого повноважного представника в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, до належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд вважає, що встановлення факту належності об'єкта нерухомого майна померлому з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved