Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи підставність його тим, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26.12.2011 року було зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки з 500 грн. на 400 грн. щомісячно до її повноліття. В позовній заяві позивач вказує, що з моменту ухвалення рішення у неї відбулись зміни матеріального стану в сторону погіршення, оскільки з 2012 року вона була вимушена повернутись проживати до своїх батьків, її старший син від іншого шлюбу став студентом Уманського педагогічного університету, на що витрачається значна сума коштів на його проживання та належний розвиток і навчання, незважаючи нате, що батько дитини також приймає участь в утриманні. Їх спільна дочка часто хворіє, що потребує додаткових коштів на лікування, які останнім часом здорожчали. Також дитина відвідує дитячий садочок, за який сплачуються кошти, при цьому, восени вона йде до школи, що потребує освітньої підготовки та придбання речей для школи. Самотужки позивач не в змозі забезпечити матеріально належний розвиток їх спільної дитини, яка підростає, отож потребує більших витрат на одяг, харчування її освіту. Позивач також вказує у позові про інфляційні процеси, які відбулись в країні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча матеріально забезпечений, оскільки займається домашнім господарством. Інших аліментних зобов'язань відповідач не має, протипоказань пов'язаних із здоров'ям не було встановлено, отож отримувані ним кошти витрачає лише для задоволення власних потреб. Ураховуючи наведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів які стягуються із нього за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26.12.2011 року, на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 400 грн. на тверду грошову суму в розмірі 650 грн. починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак до матеріалів справи додала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що ніде не працює, не займається домашнім господарством, припинив фермерське господарство, так як воно було не вигідне, фактично перебуває на даний час на утриманні своїх батьків, отож можливості сплачувати грошові кошти у визначеному позивачем розмірі він не в змозі, згоден сплачувати аліменти, які визначені раніше за рішенням суду в розмірі по 400 гривень щомісячно, оскільки здатен реально виконати саме таке зобов'язання. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про таке. Батьками дитини [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження, є сторони спору. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26.12.2011 року було зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки з 500 гривень на 400 гривень щомісячно до її повноліття. Вказане рішення суду набуло законної сили та було звернуто до виконання стягувачем. Згідно довідки №651 виданої виконавчим комітетом Липовецької міської ради 24.03.2017 року встановлено, що донька [PERSON], 2010 року народження, проживає біля матері [PERSON]. Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить суд змінити розмір аліментів визначений за рішенням суду на утримання дитини в сторону збільшення з твердої грошової суми в розмірі 400 грн. на тверду грошову суму в розмірі 650 грн. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Наведене кореспондується також із роз'ясненнями, що мають місце у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". В судовому засіданні відповідач пояснив, що з 2012 року вони з дружиною припинили спільне проживання, з нього стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі по 400 гривень щомісячно з 2011 року та заборгованості по сплаті аліментів він не допускає, проте визнав, що додатково коштів на утримання дитини чи допомоги у виді речей він позивачеві не надає, хоча й має таку можливість, оскільки дружина забороняє спілкуватись йому з їх спільною дитиною, а тому це його принципова позиція. Також визнав, що позивач має сина від попереднього шлюбу, який на даний час є студентом ВНЗ. Крім цього, суд вважає загальновідомими обставинами щодо здороження рівня життя в Україні та інфляційних процесів в останні роки, оскільки об'єктивність існування таких обставин є очевидною. Частиною 1 та 2 ст.61 ЦПК Українивизначено, що обставини визнані сторонами та визнані судом загальновідомими не потребують доказування. Таким чином, суд дійшов до переконання, що наведені вище обставини вказують на зміни матеріального стану позивача в сторону погіршення, що дає право останньому на звернення до суду із даним позовом про збільшення розміру аліментів визначених раніше за рішенням суду. Приписами ст.141, 150, 180 СК України визначено рівний обов'язок батьків щодо виховання, утримання та розвитку їх спільної дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Матеріали справи свідчать, що доньці сторін спору виповнилось 6 років. Визначаючись з розміром аліментів, суд враховує обставини, що визначені ч.2 ст.182 СК України, а також тк, що з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 роківдо 18 років в розрахунку на місяць, згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" становить 1 689,00гривень. Зважаючи на викладене та рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, суд дійшов до переконання, що відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання дитини у новому розмірі у твердій грошовій сумі, що становить 650 гривень щомісячно, оскільки така сума є меншою, а ніж половина від прожиткового мінімуму, при цьому судом також враховано, що відповідач є особою, яка не має протипоказань до роботи, фізично здоровий, так як не довів суду протилежного, хоча офіційно не працевлаштований, однак отримує мінливий та не регулярний дохід, інших аліментних зобов'язань не має, отож кошти витрачає для власних потреб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно роз'яснень, що містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Також суд вважає, що виконавчий лист виданий за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26.12.2011 має бути витребуваний із відповідного Відділу державної виконавчої служби та залишений без подальшого виконання. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягають стягненню судові витрати, від сплати яких було звільнено позивача при зверненні до суду. На підставі ст. ст. 84, 182, 183, 184, 192 СК України,

Outcome: approved