Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

28.10.2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, який в подальшому уточнили, до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про звернення стягнення та виселення. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, [PERSON] отримала кредит в розмірі 111000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.03.2015 року. Згідно додаткової угоди кредитний договір № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року переведено з валюти «гривня» в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 23300.08 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов даного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В порушення ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків Позивача, які мають вираз у залученні Позивачем вільних коштів до страхового резерву, створенного в забезпечення простроченної заборгованності позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 19.12.2013 року відповідач.[PERSON] має заборгованість в розмірі 52702,45 [Долар США] , що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.11.2013 року складає 421092,58 грн. яка складається з наступного: - 21404,46 [Долар США] - заборгованість за кредитом, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.11.2013 року складає 171021,64грн.; 10436,90 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.11.2013 року складає 83390,83грн.; - 1891,29 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.11.2013 року складає 15111,41грн, - 16430,36 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.11.2013 року складає 131278,58 грн., а також штрафи відповідно до Договору: - 31,29 [Долар США] - штраф (фіксована частина), що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.11.2013 року складає. 250грн.; - 2508,15 [Долар США] грн. - штраф (процентна складова), що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.11.2013 року складає 20040,12 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] 03.03.2008 року уклали договір іпотеки № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, згідно з умовами якого, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 45,60 кв.м., житловою площею 27,10 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 148 000 грн. 00 коп. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно- правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно довідки комунальної установи, в предметі іпотеки зареєстровані ще [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON], [INFO]. Позивач, до звернення з позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надіслав повідомлення боржнику (іпотекодавцю, якщо він є відмінним від боржника) про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення. Відповідне звернення Банку відповідачем отримано, що підтверджується поштовим повідомленням, долученим до матеріалів позовної заяви. До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року відповідачем [PERSON] у добровільному порядку не погашається, письмові вимоги банку позичальником ігноруються, залишаються без задоволення, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року перед ПАТ КБ „ПриватБанк" в розмірі 52702,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 421092 гривні 58 копійок - звернути стягнення на квартиру загальною площею 45,60 кв.м., житловою площею 27,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити [PERSON], її неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати у справі. 18.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк про визнання іпотечного договору недійсним. На обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає, що 03.03.2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» укладений кредитний договір № ZPVAGI0000003817 про надання кредиту у розмірі 111000 гривень з кінцевим терміном повернення 03.03.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 03.03.2008 року між ними також було укладено іпотечний договір № ZPVAGI0000003817, згідно якого нею в іпотеку надано нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. При укладені Іпотечного договору Банком не було їй повідомлено про обов'язкове погодження укладення даного договору з органами опіки та піклування, тому що на дату укладання Іпотечного договору її донька - [PERSON], [INFO], ще не була повнолітня. Про обов'язкове погодження укладання таких видів договорів з органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються, вона дізналася від представника Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області лише 12.11.2013 року, після отримання позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення всіх осіб, які мешкають у цій квартирі. У квартирі, яка є предметом застави за Іпотечним договором, на даний час проживає неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], та у зв'язку з неповернення нею коштів за кредитним договором може стати позбавлення її неповнолітньої дитини єдиного місця проживання - квартири, що є предметом застави за Іпотечним договором. Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки та піклування відповідно до статті 177 Сімейного кодексу України /надалі СК України/ є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користуватися жилим приміщенням, оскільки відповідно до частин 2 та 3 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Враховуючи положення ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.17,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» та беручи до уваги той факт, що у неї на момент укладення Іпотечного договору наявна малолітня дитина - [PERSON], [INFO] та для укладення Іпотечного договору необхідно було отримати дозвіл органу опіки та піклування. Тому вважає, що відсутність такого дозволу є підставою для визнання Іпотечного договору недійсним, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, укладений між нею та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк»; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь понесені судові витрати. Також [PERSON] звернулася до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду з позовом про визнання іпотечного договору недійсним, в якій просить поновити строк позовної давності посилаючись на те, що строк звернення до суду нею пропущений з поважних причин, оскільки їй стало відомо про обов'язкове погодження укладання іпотечних договорів з органами опіки та піклування лише 12.11.2013 року після отримання від суду позовної заяви Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення всіх осіб, які мешкають в квартирі, що є предметом іпотеки. При укладенні іпотечного договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» їй не повідомив і не роз'яснив про обов'язкове погодження укладання даного договору з органами опіки та піклування при наявності малолітньої дитини. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанку» за первісним позовом Смірнова О.К. уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти зустрічних позовних вимог заперечує, зустрічний позов не визнає посилаючись на те, що неповнолітня донька позивачки [PERSON], [INFO] на час укладання іпотечного договору у квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстрована не була, зареєструвалася там лише в 2010 році, тому на момент укладання іпотечного договору 03.03.2008 року необхідності в отриманні дозволу органу опіки та піклування не виникало, жодним чином права неповнолітньої доньки позивачки порушені не були. Крім того, під час укладанні іпотечного договору, в п.5.2 іпотекодавець [PERSON] зазначила, що право користування предметом іпотеки- квартирою у малолітніх, неповнолітніх дітей відсутнє. Тому просить в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити та заяву [PERSON] про поновлення строку звернення до суду з позовом про визнання іпотечного договору недійсним залишити без задоволення, оскільки будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності, в судовому засіданні [PERSON] не надано та в суді не доведено. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] проти уточнених позовних вимог заперечують, не згодні з наданими позивачем розрахунками заборгованості за договором № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року. Відповідачкою [PERSON] визнається сума заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 48271 доларів США та зазначила, що заборгованість за кредитним договором виникла у зв'язку з тяжким матеріальним становищем в родині, не оспорює факт укладання кредитних угод з ПАТ КБ «ПриватБанком», однак вважає заявлені Банком позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають у зв'язку з необхідність визнання укладеного між сторонами 03.03.2008 року іпотечного договору недійсним, так як на момент його укладання по причині її юридичної необізнаності не було отримано дозвілу органу опіки та піклування, чим порушені законні права її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що у відповідності до положень ст.203,215 ЦК України, є підставою для визнання Іпотечного договору №ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, укладеного між нею та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» недійсним. Зустрічні позовні вимоги та заяву про поновлення строк звернення до суду підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити за підставами, викладеними у зустрічній позовній заяві. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, проти уточнених позовних вимог заперечують у повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] про визнання іпотечного договору недійсним підтримують повністю та просять його задовольнити за підставами, викладеними у зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Самостійних вимог на предмет позову не заявляють. Третя особа приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність з урахуванням наданих заперечень проти зустрічної позовної заяви [PERSON], в яких зазначає, що 03.03.2008 року за реєстровим №516 нею був посвідчений іпотечний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], відповідно до якого остання з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, які випливають з договору про іпотечний кредит, передала Іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Одночасно з посвідченням іпотечного договору 03 березня 2008 року за реєстровим №513 нею був посвідчений договір купівлі-продажу квартири, яка стала предметом іпотеки. Іпотечний кредит було надано [PERSON] саме на купівлю цієї квартири. Відповідно до довідки, наданої КП «Василівське ВУЖКГ» від 26.02.2008 року за №728, у вищевказаній квартирі на момент укладення договорів купівлі-продажу та іпотеки був зареєстрований та проживав [PERSON], [INFO]. Отже, малолітні та неповнолітні діти на момент посвідчення договору купівлі-продажу та іпотечного договору у цій квартирі не проживали та не мали права користування нею. Цей факт підтверджено також заявою від 03.03.2008 року представника продавця [PERSON] та самою [PERSON] (п.п. 5.2 п.5 Іпотечного договору від 03 березня 2008 року). За таких обставин вважає, що права малолітньої [PERSON], [INFO], іпотечним договором не порушувалися і отримання дозволу на укладення такого договору від органу опіки та піклування необхідності не викликало, тому просить в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання іпотечного договору недійсним відмовити у повному обсязі. Самостійних вимог на предмет позову третя особа не заявила. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, згідно якого позичальнику [PERSON] було надано кредит в сумі 111000,00 гривень зі сплатою 15 % річних строком до 03.03.2015 року (п.1.1, п.1.3 Договору), копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.24-31,35). Кредит наданий на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу бн від 03.03.2008 року, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Погашення платежів за кредитом здійснюється позичальником виключно у національній валюті України - гривні (п.1.3, п.1.5 Договору). Відповідно до п.2.4. Договору про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року Позичальник зобов'язується щомісячно до 3 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 2154,93 грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № [NUMBER], відкритий у кредитора. Останню суму ануїтетного платежу здійснити не пізніше 03.03.2015 року (а.с.247). В забезпечення виконання зобов'язань за Договором про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] надала в іпотеку належне їй на праві приватної власності - нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Оціночна вартість предмету іпотеки становить 148000,00 грн. (а.с.28-31). Згідно додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, укладеної 12.08.2008 року між КБ «ПриватБанк» та [PERSON], валюта кредитних коштів у вигляді «гривня» переведена у валюту «долар США». Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 23300,08 Доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % на місяць (14,04 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 12.08.2008 року залишок заборгованості за Договором про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року складала 107879,39 грн., що еквівалентно 23300,08 доларів США (п.8.1 Додаткової угоди) (а.с.20-22). Згідно п.8.3 Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека нерухомого майна житлового призначення, а саме: двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], а також договір поруки, укладений з [PERSON] (а.с.22 зв.) Згідно умов вищевказаної додаткової угоди від 12.08.2008 року, погашення заборгованості за цим договором повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п.3.1,3.3), винагороди розрахованої відповідно до п.1.1.,3.6 цього Договору. Погашення кредиту провадиться у строки відповідно до Графіка погашення кредиту, який розраховується згідно залишка заборгованості за кредитом станом на 12.08.2008 року (а.с.22 зв.). В результаті тривалого невиконання позичальником [PERSON] умов Договору про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року та додаткової угоди до нього від 12.08.2008 року в частині погашення кредиту, станом на 19.12.2013 року виникла заборгованість, загальний розмір якої становить - 52702,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 421092 гривні 58 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 21404,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 171021,64 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10436,90 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 83390,83грн.; заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 1891,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 15111,41 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 16430,36 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 131278,58 грн., а також штрафу (фіксована частина) в розмірі 31,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 250,00 гривень та штрафу (процентна складова) в розмірі 2508,15 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 20040,12 грн. (т.2 а.с.149-157). Розмір заборгованості позичальника [PERSON], крім наданого Банком розрахунку, також підтверджується випискою по рахункам за Договором про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року та наданими позивачем чисельними меморіальними ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.149-250; т.2 а.с.2-140) На виконання вимог ст.35 Закону України ««Про іпотеку» ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» 13.04.2013 року направлено повідомлення про належне виконання зобов'язань за умовами додаткової угоди від 12.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року та попередження про те, що у випадку непогашення заборгованості за даним договором у тридцяти денний строк з дня отримання вимоги, Банк вимушений звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.16). Направлення Банком вказаного листа позичальнику [PERSON] підтверджується реєстром поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням від 18.04.2013 року (а.с.17), а також поштовим повідомленням про отримання 23.04.2013 року [PERSON] даної поштової кореспонденції від ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.19). До теперішнього часу заборгованість за додатковою угодою від 12.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року позичальником [PERSON] не погашається, зобов'язання за даним кредитним договором відповідачкою [PERSON] належним чином тривалий час не виконуються, у зв'язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржн6иком зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається у первісному обсязі. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п.2.1.5 іпотечного договору від 03.03.2008 року зазначено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених іпотечним Договором №ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством (а.с.28-31). Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку»та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки. Відповідності до ст.23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі порушення позичальником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, Заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет обтяження. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку. Згідно вимог ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, крім іншого, початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Крім того, відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування вільний вибір місця проживання в Україні»встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ст.109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб,які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Згідно вимог ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, а в силу ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 209 ЦК України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: 1) прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки,визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобов'язання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа. Цей документ за формою і змістом повинен відповідати вимогам, встановленим у цій статті, та вимогам, встановленим законом, для договору, який визначає основне зобов'язання. У разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. В силу п.8 зазначеної постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Згідно довідки КП «Добробут» від 31.10.2013 року за №1702 .за адресою: [ADDRESS] .на теперішній час зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON],[INFO] (донька власника), [PERSON] (батько власника), [PERSON] (мати власника). Вищезазначені особи зареєстровані за вказаною адресою з 06.03.2010 року (а.с.44). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБак» первісні позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позичальник [PERSON] протягом тривалого періоду часу належним чином не виконує свої зобов'язання за додатковою угодою до Договору про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, укладеною 12.08.2008 року між КБ «ПриватБанк» та [PERSON], тому порушені права та охороняємі законом інтереси Банку підлягають судовому захисту. Разом з тим, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним іпотечного договору № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року з тих підстав, що предметом іпотеки якого є нерухоме майно, право користування яким має малолітня дитина [PERSON], [INFO], був укладений без дозволу органів опіки та піклування, внаслідок юридичної необізнаності позивача [PERSON], тим самим порушивши права своєї дитини на користування житлом, підписавши такий договір про надання в іпотеку квартири [ADDRESS] в забезпечення виконання кредитного договору, суд вважає необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Посилання позивача зустрічним позовом [PERSON] щодо порушення прав її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що мешкали раніше у вказаному вище квартирі, на час укладення договору іпотеки малолітня [PERSON] мала майнові права, зареєстровані у встановленому законодавством порядку, спростовується довідкою КП «Добробут» від 31.10.2013 року №1702, відповідно до якої малолітня дитина [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на момент укладання іпотечного договору зареєстрована не була, а зареєструвалася за вказаною адресою лише 06.03.2010 року (а.с.44), про що також свідчить довідка, видана КП «Василівське ВУЖКГ» від 26.02.2008 року №728, в якій зазначено, що вищевказаній квартирі на час укладення договорів купівлі-продажу та іпотеки був зареєстрований та проживав [PERSON], [INFO] (а.с.137). Приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу [PERSON] не біло допущено порушень вимог Закону України «Про нотаріат», оскільки при нотаріальному посвідченні договору іпотеки на момент його укладення [PERSON] з Банком, в документах, які відповідач [PERSON] надала до нотаріальної контори, малолітня дитина [PERSON], [INFO] не були зареєстровані за адресою: [ADDRESS], тому необхідності в отриманні дозволу органу опіки та піклування не виникало, жодним чином законні права та охороняємі законом інтереси малолітньої дитини порушені не були. Крім того, під час укладанні іпотечного договору, в п.5.2 іпотечного договору від 03.03.2008 року іпотекодавець [PERSON] зазначила, що право користування предметом іпотеки у малолітніх, неповнолітніх дітей відсутнє. Також аналогічного змісту заяву було надано приватному нотаріусу [PERSON] відповідачем [PERSON], відповідно до якої остання стверджувала, що відповідно до Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» право користування квартирою, яка є предметом іпотеки, у малолітніх, неповнолітніх дітей відсутнє. Відповідно до п.44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно зі статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства», батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Іпотечний договір іпотеки № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року був посвідчений нотаріусом відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та вимог Закону України «Про нотаріат». Порушень вимог законів України «Про охорону дитинства», «Про основи соціального захисту бездомних громадян безпритульних дітей» в ході судового засідання під час розгляду справи судом не встановлено та доказів того позивачем за зустрічним позовом [PERSON] суду не надано, тому враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу за зустрічним позовом [PERSON] у задоволенні заявлених зустрічних позовних вимог до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання іпотечного договору недійсним. Крім того, строк звернення позивача за зустрічним позовом [PERSON] із вищезазначеним позовом до суду пропущений, жодних належних та допустимих доказів поважності пропуску строку позовної давності при звернення до суду з даним позовом позивачем [PERSON] суду не надано та в суді не доведено. Юридична необізнаність, на яку посилається позивач за зустрічним позовом [PERSON] на обґрунтування поданої заяви про поновлення строку звернення до суду, не об'єктивною та поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом, жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності, до матеріалів зустрічного позову заявником [PERSON] не додано, в ході судового розгляду позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено, тому підстав для поновлення [PERSON] встановленого законом строку звернення до суду з позовом про визнання іпотечного договору недійсним, суд не вбачає. Також суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] проти заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в частині розміру заборгованості за договором про іпотечний кредит № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року, оскільки жодних належних розрахунків відповідачем [PERSON] в ході судового розгляду справи суду не надано, та в суді у встановлений законом спосіб наданий позивачем ПАТ КБ «ПриватБанком» розрахунок з виписками по рахункам за кредитним Договором № ZPVAGI0000003817 від 03.03.2008 року та чисельними меморіальними ордерами, відповідачем [PERSON] та її представником не оспорений. Крім того, суд вважає необхідним залишити без задоволення заяву [PERSON] про зменшення розмірі неустойки (т.2 а.с.157) з посиланням на положення ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки позивачем за зустрічним позовом [PERSON] в суді не доведено належними та допустимими доказами під час судового розгляду справи, тим самим не виконані вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, беззаперечних та переконливих доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, зокрема: позичальником [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів перебування у скрутному матеріальному становищі, наявність у позивачки [PERSON] статусу матері одиночки, про що йдеться на обґрунтування поданої [PERSON] заяви про зменшення розміру неустойки, та в ході судового розгляду справи [PERSON] та її представником в суді не доведені вказані обставини, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України. Тому, аналізуючи добуті по справі докази, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення та виселення, підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк про визнання іпотечного договору недійсним, задоволенню не підлягає за необґрунтованістю та недоведеністю. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, підлягають стягненню з позичальника [PERSON] на користь позивача за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у вигляді судового збору в загальній сумі 3555,70 грн. (3441,00 грн. + 114,70 грн.), які понесені позивачем та документально ним підтверджені (а.с.1,2). Разом з тим, у зв"язку з відмовою позивачу за зустрічним позовом [PERSON] у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд відмовляє позивачу [PERSON] у стягненні з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судових витрат у вигляді судового зору в сумі 229,41 грн. (а.с.54), відповідно до положень ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved