Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 79163,28 гривень, судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2021 року по справі відкрите провадження. 19 березня 2021 року [PERSON] в особі представника адвоката Говорова А.В. надав відзив на позов, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити , посилаючись на те, що з 2011 року він не використовує теплову енергію, оскільки у нього в квартирі встановлено індивідуальне опалення, наданий позивачем договір по наданню послуг підписаний невідомою особою від його імені, крім того, зазначив, що [PERSON] є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи на з урахуванням відзиву наданого [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 2 ст. 11 ЦК України). За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" " споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач"; " житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг". Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є : 1) споживачі (індивідуальні та колективні);2) управитель;3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація ( ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги") Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що встановлено Витягами з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. На підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 11 грудня 2012 року, який був укладений [PERSON] в інтересах [PERSON] , та особового рахунку № [NUMBER] , відповідачам надавалися послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води . При цьому суд не приймає доводи [PERSON] про те, що договір підписано не уповноваженою особою, оскільки позивачем надано докази на підтвердження повноважень [PERSON] діяти в інтересах [PERSON] .. Як вбачається з розрахунку Концерну «МТМ» відповідачі отримували комунальні послуги, однак не сплачували їх, через що утворилася заборгованість з жовтня 2016 року по листопад 2020 року в сумі 79163,28 гривень. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Отже, вищенаведене свідчить про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг та наявності заборгованості, і вказані обставини відповідачами не спростовані. Щодо доводів [PERSON] в частині встановлення в квартирі індивідуального газового опалення, суд зазначає наступне. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 1706цс15 зазначено, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг із постачання тепла. Оскільки відповідачі відключилися від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню». Також ВС підкреслив, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 липня 2020 року в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що «єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено». У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1192цс15 зазначено, що «підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КП «Ізмаїлтеплокомуненерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання». Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не дотрималися встановленої процедури, здійснивши самовільне відключення від мережі централізованого опалення, не надали суду акт міжвідомчої комісії про надання дозволу відключення житлового будинку в цілому від централізованого опалення, а отже у позивача були відсутні правові підстави для припинення нарахування відповідачм оплати за постачання теплової енергії. Згідно п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" " індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 67 ЖК УРСР встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно вимог ч.3 ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості з жовтня 2016 року по листопад 2020 року в сумі 79163,28 гривень. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved