Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування у зв'язку зі смертю в результаті ДТП посилаючись на те, що [INFO], близько 8 години 20 хв., по автошляху Київ-Харків в Лубенському районі Полтавської області в напрямку м. Київ рухався автомобіль «DACIA SUPER NOVA R 52315» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який перевозив пасажирів її чоловіка [PERSON] та сина [PERSON]. Проїжджаючи 213 км. вказаного автошляху водій [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «DAF 95 XF-430» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «SCHMITZ SPR 24» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], котрий рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі. Внаслідок зіткнення водій автомобіля «DACIA SUPER NOVA R 52315» [PERSON] та пасажири [PERSON] і [PERSON] отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди. Відповідно до Постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 21 січня 2012 року, старшим слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області порушено кримінальну справу № 123140026 по факту дорожньо-транспортної пригоди, котра сталась [INFO] на 213 км. автошляху Київ-Харків за участю водія автомобіля «DACIA SUPER NOVA R 52315» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та водія автомобіля «DAF 95 XF-430» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «SCHMITZ SPR 24» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], в якій загинули водій автомобіля «DACIA SUPER NOVA R 52315» [PERSON] та його пасажири [PERSON] і [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 286 КК України. Згідно із Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 травня 2012 року у кримінальній справі № 1618/2070/2012р., провадження по кримінальній справі відносно [PERSON], [INFO], обвинуваченого за ст. 286 ч.3 КК України закрито у зв'язку зі смертю на підставі ст.ст. 6 п.8, 213 п.1 КПК України. [PERSON] є учасником бойових дій і тому відповідно до п 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а відшкодування заподіяних ним збитків здійснює Моторне (транспортне) страхове бюро України. Відповідно до п 27.1. ст. 27 страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п 9.3. ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Оскільки в ДТП з вини [PERSON] загинули 2 особи (її чоловік [PERSON] та син [PERSON]), то сума відшкодування становить 200 тисяч гривень. У судове засідання позивачка не з'явилась надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, також надала довідку про те що їй Моторним (транспортним) страховим бюро України відшкодовано 18189 грн. на встановлення пам'ятників. Також надала письмові поясненя в яких зазначила, що на момент ДТП знаходилась на стаціонарному лікуванні у зв»язку з тяжким захворюванням внаслідок чого отримала другу групу інвалідності. На час ДТП перебувала на повному утримання свого чоловіка також їх син, що не постаждав в ДТП на той час навчався на стаціонарі в академії ім..Ярослава Мудрого в м.Харкові і також навчання проходило повністю за рахунок загиблого батька [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явився надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у їх відсутність, заперечили проти позову, посилаючись на те що позовні вимоги до МТСБУ не підлягають до задоволення з огляду на наступне: Відповідно до ст.41.1. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом. Так, позивач просить стягнути з МТСБУ «ліміт відповідальності в розмірі 100 000 грн.», а не суму в межах ліміту, підтверджену відповідними документами з обгрунтуванням за що саме в розумінні ст.23 Закону МТСБУ повинне сплатити вказану суму. Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Так, ст.22.1 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Тобто закон чітко визначає, що потерпілому сплачується відшкодування за шкоду заподіянню/здоров'ю та/або майну. Приписами ст.23 Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: - шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого (ст.24 Закону); - шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим (ст.25 Закону); - шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим (ст.26 Закону); - моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст.26-1 Закону); - шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно матеріалів справи ДТП мало місце - [INFO]. На момент ДТП діяла редакція Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 08.01.2012 року, яка і підлягає до застосування до даних правовідносин. Відповідно до ст.27 Закону в редакції на момент ДТП (від 08.01.2012 року): 27.1. Право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. 27.2. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого. 27.3. Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо- транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. 27.4. У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України. 27.5. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. 27.6. За умовами договору або за поданням одержувачів страхового відшкодування та за погодженням із страховиком таке відшкодування може бути виплачено у вигляді одноразової компенсації. З аналізу ст.27 Закону в редакції на момент ДТП («Шкода, пов'язана із смертю потерпілого») вбачається, що МТСБУ може відшкодувати частину недоотриманих доходів потерпілого та витрати на поховання. Інших виплат згідно ст.27 Закону («Шкода, пов'язана із смертю потерпілого») Закон не передбачає. Проте з матеріалів справи вбачається, що позивач даних вимог в цій справі не заявляє, оскільки питання витрат на поховання, як і питання відшкодування моральної шкоди та пені було розглянуто в іншій справі, рішення в якій набрало законної сили і справа одразу підлягає закриттю. В той же час відшкодування недоотриманих доходів потерпілого повинне відбуватися на умовах визначених законом, а саме звернення до МТСБУ з заявою та переліком необхідних документів, визначених ст.35 Закону. Так, зазначеним Законом передбачено, що для отримання відшкодування, насамперед повинно бути звернення до МТСБУ в порядку ст.35 Закону. Саме ст. 35 Закону роз'яснює порядок звернення потерпілої особи до МТСБУ, в якій зазначено, що для отримання відшкодування особа, яка має право на відшкодування подає МТСБУ відповідну заяву. МТСБУ приймає рішення щодо виплати відшкодування після з'ясування обставин даної ДТП на підставі документів зазначених у п. 35.2. ст.35 Закону. До заяви додаються (ст.35.2 Закону): а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо- транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування (ст.35 ч.2 Закону). Одразу зауважують, що недотримання порядку отримання за рахунок МТСБУ страхового відшкодування є підставою для відмови у позові з підстав передчасності звернення до суду. Дана ситуація неодноразово підтверджена діючою судовою практикою, зокрема ВССУ та нехтування цієї нормою є невірним. З аналізу ст.27 Закону, на яку посилається [PERSON] вбачається, що дана стаття передбачає виплату недоотриманих доходів та витрати на поховання, в той же час витрати на похованні вже були виплачені, інших виплат ст.27 Закону не передбачає. Враховуючи, що [PERSON] не зверталася до МТСБУ з заявою про відшкодування їй недоотриманих доходів та не надавала документів, визначених законом, підстав для стягнення даної суми у суду також немає. Посилання [PERSON] на те, що вона у проміжку часу 2012-2013 років неодноразово писала заяви до МТСБУ не можуть братися судом до уваги, оскільки вказані заяви стосувалися виплати моральної шкоди та витрат на пам'ятник, ІНШИХ ВИМОГ (зокрема виплат про які йде мова в цьому позові) вказані заяви від 2012-2013 років не містили та Апеляційним судом Полтавської області 19.09.2013 року розглянуто правомірність дій МТСБУ в цій частині, повторний же розгляд цих вимог недопустимий та справа одразу підлягає закриттю. За вищевикладеного вбачається, що МТСБУ не відшкодовує ліміт в розмірі 100 000 грн., а відшкодовує підтверджену суму страхового відшкодування, яке визначене цим законом (витрати на пам'ятник, недоотримані доходи, відшкодування ремонту автомобіля тощо) в межах ліміту до 100 000 грн. на підставі документів, які підтверджують обґрунтованість та розмір такого відшкодування (заява та документи визначені ст.35 Закону, розрахункові чеки, інші підтверджуючі документи). Матеріали справи таких документів не містять, звернення [PERSON] до МТСБУ з цього приводу відсутнє, що є окремою підставою для відмови у позові. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовуються позов, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки витрати на встановлення пам'ятників у сумі 18189 грн. відповідачем відшкодовано . Судом встановлено, що [INFO] близько 8 години 20 хв. по автошляху Київ-Харків в Лубенському районі Полтавської області в напрямку м. Київ рухався автомобіль «DACIA SUPER NOVA R 52315» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], котрий перевозив пасажирів її чоловіка [PERSON] та сина [PERSON]. Проїжджаючи 213 км. вказаного автошляху водій [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «DAF 95 XF-430» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «SCHMITZ SPR 24» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], котрий рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі. Внаслідок зіткнення водій автомобіля «DACIA SUPER NOVA R 52315» [PERSON] та пасажири [PERSON] і [PERSON] отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди. Відповідно до Постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 21 січня 2012 року, старшим слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області порушено кримінальну справу № 123140026 по факту дорожньо-транспортної пригоди, котра сталась [INFO] на 213 км. автошляху Київ-Харків за участю водія автомобіля «DACIA SUPER NOVA R 52315» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та водія автомобіля «DAF 95 XF-430» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «SCHMITZ SPR 24» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], в якій загинули водій автомобіля «DACIA SUPER NOVA R 52315» [PERSON] та його пасажири [PERSON] і [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 286 КК України. Згідно із Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 травня 2012 року у кримінальній справі № 1618/2070/2012р., провадження по кримінальній справі відносно [PERSON], [INFO], обвинуваченого за ст. 286 ч.3 КК України закрито у зв'язку зі смертю на підставі ст.ст. 6 п.8, 213 п.1 КПК України. [PERSON] є учасником бойових дій і тому відповідно до п 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а відшкодування заподіяних ним збитків здійснює Моторне (транспортне) страхове бюро України. Також судом встановлено на час ДТП позивачка перебувала на повному утриманні свого чоловіка також їх син , що не постраждав в ДТП на той час навчався на стаціонарі в академії ім..Ярослава Мудрого в м.Харкові і також навчання проходило за рахунок загиблого батька [PERSON] Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п 27.1. ст. 27 страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п 9.3. ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV. При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії. При вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та враховувати відповідні роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з відповідними змінами та доповненнями). Оскільки в ДТП з вини [PERSON] загинули 2 особи ( чоловік позивачки [PERSON] та син [PERSON]), то суд вважає, що сума до відшкодування яка підлягає до стягнення становить 100 тисяч гривень на кожну загиблу особу- [PERSON]. та [PERSON] З урахуванням відшкодованих відповідачем витрат на виготовлення пам»ятників сума яка підлягає до стягнення становить на кожну особу повинна становити 90905 грн. 50коп.

Outcome: approved