Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій просить стягнути на її користь з відділу культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації, заборгованість по заробітній платі за січень 2021 року в розмірі 10992,40 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з урахуванням уточнених позовних\~вимог, за\~період з\~29.01.2021 року\~по 31.05.2021\~року, в\~розмірі 21201,40 грн., а також понесені судові витрати по справі. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що з\~10\~липня 2012 року вона перебувала у трудових відносинах з відділом культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації. 29 січня 2021 року її було звільнено з посади організатора культурно-дозвіллєвої діяльності районного центру культури та дозвілля за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення з роботи, їй нарахована заборгованість із заробітної плати за січень місяць у сумі 10992,40 грн., але виплачена так і не була. 25.05.2021 року позивач подала до суду заяву про уточнені позовні вимоги, відповідно до якої підтримала раніше заявлені вимоги з приводу стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 10992,40 грн., та збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме - збільшила період, по день розгляду справи, тобто, з 29.01.2021 року по 31.05.2021 року (82 робочі дні) у розмірі 21201,92 грн., виходячи із розрахунку: 258,56 грн. х 82 дні. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 17.05.2021 року справу було прийнято до свого провадження, та призначено до судового розгляду, за правилами спрощеного позовного провадження, на 31 травня 2021 року, о 13 год. 30 хв. 31.05.2021\~року представник\~відповідача надала\~до суду\~заяву,\~в якій\~просила залучити\~в якості\~третьої особи, яка\~не заявляє\~самостійних вимог\~щодо предмету\~спору на\~стороні відповідача\~-\~Краматорську районну\~державну адміністрацію\~Донецької області,\~оскільки,\~вона є\~правонаступником зобов`язань,\~прав та\~обов`язків\~відділу культури,\~молоді та\~спорту Олександрівської\~райдержадміністрації.\~В обгрунтування своєї позиції по справі, надала Положення про відділ культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації, затверджене розпорядженням голови райдержадміністрації від 10.02.2020 року № 29/01-08; розпорядження голови районної державної адміністрації "Про реорганізацію структурних підрозділів Олександрівської районної державної адміністрації" від 16.01.2021 року № 4/01-08. 31.05.2021\~року ухвалою\~Олександрівського районного\~суду Донецької\~області було\~залучено до\~участі в\~розгляді справи,\~в якості\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~на стороні\~відповідача -\~Краматорську районну\~державну адміністрацію\~Донецької області;\~приєднано до\~матеріалів справи\~надані представником\~відповідача докази, щодо\~реорганізації структурних\~підрозділів Олександрівської\~районної державної\~адміністрації,та відкладено судове засідання на 10 год. 30 хв. 16 червня 2021 року. 09.06.2021 року на адресу суду надійшло пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Краматорської районної державної адміністрації Донецької області, в якому зазначають, що Краматорська районна державна адміністрація є новоутвореним органом, та не мала змоги на звільнення, та здійснення остаточного розрахунку. Тому, просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в підтвердження своєї позиції по справі, надали до суду виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та розпорядження голови обласної державної адміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 18.03.2021 року №215/5-21. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 16.06.2021 року було змінено процесуальний статус та залучено до участі в розгляді справи в якості співвідповідача - Краматорську районну державну адміністрацію Донецької області, та відкладено судове засідання на 11 годину 00 хвилин 16 липня 2021 року. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, та просила їх задовольнити. Представник відповідача - відділу культури молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка від 16.06.2021 року. Представник співвідповідача - Краматорської районної\~державної адміністрації\~Донецької області, також, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про вручення поштового відправлення. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. 10.07.2012 року позивач [PERSON] , була прийнята на роботу до Олександрівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. В подальшому займала різні посади. Починаючи з 01.04.2016 року працювала організатором культурно-дозвіллєвої діяльності районного центру культури та дозвілля, та, 29.01.2021 року була звільнена із займаної посади за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Зазначені обставини не є спірними у справі, та підтверджуються трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] від 05.04.2005 року (а.с.7-12), а також, наказом начальника відділу культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації «Про звільнення [PERSON] » №06-к від 28 січня 2021 року (а.с.13). Відповідно до п. 7 Положення про відділ культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації № 29/01-08 від 10.02.2020 року, відділу культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації безпосередньо підпорядковані такі установи: районний центр культури та дозвілля; Іверський сільський будинок дозвілля; Криничанський сільський будинок дозвілля; Спасько-Миїхайлівський сільський клуб; Центральна бібліотечна система (центральна районна бібліотека, районна бібліотека для дітей, Іверська сільська бібліотека-філія, Спасько-Михайлівська сільська бібліотека-філія, Степанівська сільська бібліотека-філія, Криничанська сільська бібліотека-філія, Самарська сільська бібліотека-філія). За відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (у вільному доступі в мережі Інтернет), станом на час розгляду справи, юридична особа - відділ культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00183489) - перебуває в процесі припинення. Вирішуючи питання щодо можливості покладення обов`язку по виплаті позивачці заборгованості із заробітної плати на Краматорську РДА Донецької області, суд виходив з такого. Постановою КМУ від 16.12.2020 року № 1321 затверджено Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, де в п. 7 зазначено, що перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється: у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється. Згідно п. 8 вище зазначеного порядку, перехід майна, майнових прав та обов`язків райдержадміністрації, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється: у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з дня затвердження передавального акту комісії з реорганізації. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» від 16.12.2020 № 1635-р Костянтинівська райдержадміністрація, Слов`янська райдержадміністрація та Олександрівська райдержадміністрація були реорганізовані шляхом приєднання до новоутвореної райдержадміністрації, а саме Краматорської районної державної адміністрації Донецької області. Відповідно до розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації № 4/01-08 від 16 січня 2021 року «Про реорганізацію структурних підрозділів Олександрівської районної державної адміністрації», припинено з 16 січня 2021 року юридичну особу - зокрема, відділ культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00183489), в результаті реорганізації шляхом приєднання до Краматорської районної державної адміністрації Донецької області (код ЄДРПОУ 43991155), та встановлено, що Краматорська районна державна адміністрація Донецької області є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків відділ культури, молоді та спорту Олександрівської районної державної адміністрації. Розпорядженням голови обласної державної адміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 215/5-21 від 18.03.2021 року "Про затвердження передавальних актів Костянтинівської, Олександрівської та Слов`янської районних державних адміністрацій Донецької області" було затверджено передавальний акт Олександрівської районної державної адміністрації Донецької області від 15.03.2021 року, в якому зазначено, що Краматорська районна державна адміністрація внаслідок реорганізації Олександрівської районної державної адміністрації шляхом приєднання до Краматорської районної державної адміністрації, є правонаступником майна, активів та зобов`язань Олександрівської районної державної адміністрації. Згідно з частинами 1, 5 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до частин 2, 3 ст. 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104, 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може безумовно пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі №910/5953/17 (провадження №12-98гс19) зазначено, що при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. Тож, конституційне право позивача, на одержання винагороди за працю, має бути захищено шляхом покладення обов`язку по виплаті заборгованості на відповідача Краматорську районну державну адміністрацію Донецької області. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За вимогами статей 115, 116 Кодексу Законів про працю України, статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Аналіз норм ст. ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Така правова позиція викладена в поставах Верховного Суду України №6-1395цс16 від 26.10.2016 року, №6-788цс16 від 14.12.2016 року, № 6-2912цс16. Згідно довідки,\~виданої головою\~комісії з\~реорганізації відділу\~культури,\~молоді та\~спорту Олександрівської\~райдержадміністрації б/н\~від 11\~березня 2021\~року,\~ [PERSON] ,\~ за січень 2021 року нараховано заробітну плату у розмірі 10992,40 грн., з урахуванням компенсації за невикористану відпустку тривалістю 42 календарних дні 5911,50 гривень (а.с.14). Оскільки, судом встановлено, що в день звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати у сумі 10992,40 грн., що свідчить про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати позивачу, встановлених статтею 115 Кодексу Законів про працю України, та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», та наявність заборгованості з виплати заробітної плати, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність стягнення з Краматорської районної\~державної адміністрації\~Донецької області на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у вказаному розмірі. Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, підставою відповідальності власника відповідно до ст. 117 КЗпП України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. В постанові ВСУ у справі № 6-2807цс16 від 01.03.2017 року зазначено, що при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки саме за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством. Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за весь час затримки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача, який розрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 258,56 гривень. Вказаний розмір середньоденного заробітку позивача - [PERSON] , відповідачем не оспорюється. Розрахунок проведений судом таким чином: 5000,00 грн. (заробітна плата за листопад 2020 року) + 6117,96 грн. (заробітна плата за грудень 2020 року) = 11117,96 грн. - сума заробітної плати, нарахованої позивачу за два місяці, що передували звільненню. Потім, 11117,96 грн. : 43 дні (кількість фактично відпрацьованих робочих днів у листопаді та грудні 2020 року) = 258,56 грн. - середньоденна заробітна плата за два календарних місяці, що передували звільненню. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді. Виходячи з уточненого розрахунку позивача [PERSON] , станом на 31 травня 2021 року, час затримки розрахунку із позивачем склав 82 робочих дні (з 30.01.2021 року по 31.05.2021 року включно). Таким чином, сума середнього заробітку за період затримки розрахунку складає: 82 робочих дні (час затримки розрахунку) х 258,56 грн. (середньоденна заробітна плата за два календарних місяці, що передували звільненню) = 21201,92 грн. Отже, враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з Краматорської районної\~державної адміністрації\~Донецької області\~на користь\~позивача 10992,40 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за січень 2021 року, та 21201,92 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - при цьому зазначає наступне. Згідно з абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ЦПК України). Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового Кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст.167 Кодексу. Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України встановлено ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами). Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України встановлено оподаткування заробітної плати військовим збором. Ставка військового збору складає 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу. Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді заробітної плати, присудженої до стягнення, середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року справа № 180/683/13-ц). Крім того, на підставі п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивача, [PERSON] , про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 908 грн., який був сплачений позивачем, суд зауважує на таке. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦП+К України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, [PERSON] звільнена від сплати судового збору в частині позову, про стягнення заробітної плати, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли. Позов [PERSON] , в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, задоволено повністю на суму 10992,40 гривень, тобто, на 100 % від заявлених вимог, тому, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 908,00 гривень. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлені позовної заяви про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, в дохід держави, сплачено судовий збір в сумі 908,00 гривень. Вимоги в цій частині задоволено повністю, на суму 21201,92 грн., отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн.

Outcome: approved