Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У серпні 2015 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою, до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в якій просив суд стягнути за його користь за договором банківського вкладу «Готівка щомісяця» № 00272812 від 25.06.2014 року 13\~431,43 долари США та за договором банківського вкладу «Готівка щомісяця» № 00368424 від 25.06.2015 року.\~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.06.2014 року [PERSON] уклав з Відповідачем договір про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00272812 (надалі Договір № 1). Сума вкладу становила 18\~368,08 доларів США зі сплатою 12,7 % річних на строк до 25.09.2014 року. Того ж дня на виконання умов договору № 1 Позивач перерахував на депозитний рахунок зазначену суму коштів, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 000272812 від 25.06.2014 року. 25.06.2015 року [PERSON] уклав з Відповідачем договір про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00368424 00272812 (надалі Договір № 2). Сума вкладу становила 7\~473,88 доларів США зі сплатою 12,7 % річних на строк до 24.09.2015 року. Того ж дня на виконання умов договору № 2 Позивач перерахував на депозитний рахунок зазначену суму коштів, що підтверджується меморіальним ордером № 368356241 від 25.06.2015 року. Що стосується договору № 1, згідно з п. 2.2. Договору строк вкладу подовжується на той самий строк, якщо власник не звернувся до банку за вкладом в дату його повернення. Подовження строку здійснюватись не більше 3 разів. На підставі зазначеної умови Договору Позивач тричі продовжував строк вкладу до 25.06.2015 року. 25.06.2015 року з карткового/поточного рахунку № 26207571923701 на виконання умов договору № 2 Відповідачем було перераховано 7\~473,88 доларів США на депозитний рахунок договору № 2. [PERSON]О 08.07.2015 року надіслав на адресу Відповідача листа з описом вкладення з вимогами виплатити йому готівкою в доларах США залишок вкладу. 16.07.2015 року Відповідач отримав зазначений лист, та ніяк не відреагував на зазначені вимоги Позивача. З огляду на зазначене, Відповідач повинен повернути Позивачу залишок вкладу за договором № 1 10\~894,20 доларів США, нараховані відсотки 2\~499,71 доларів США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення вкладу 37,52 доларів США. Щодо договору № 2 Позивач посилається на те, що відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору № 2 передбачено право Позивача достроково розірвати договір та отримати свій вклад. Користуючись зазначеним правом, а також у зв`язку з невиконанням Відповідачем свого обов`язку з повернення залишку вкладу за Договором № 1, Позивач 08.07.2015 року надіслав на адресу Відповідача цінний лист з описом вкладення з вимогами дострокового розірвання Договору № 2 та отримання всіх належних йому коштів. 16.07.2015 року Відповідач отримав зазначений лист, але ніяким чином не відреагував на зазначене звернення Позивача та не виплатив належні йому кошти за договором № 2. З огляду на зазначене Відповідач повинен сплатити Позивачу за договором № 2: суму вкладу 7\~473,88 доларів США; відсотки 109,87 доларів США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення вкладу 12,87 доларів США. Враховуючи вищенаведене позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити,проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 червня 2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» був укладений договір № 00272812 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця», відповідно до умов якого Банк приймає від Вкладника на Вкладний рахунок № 26207571923701 грошову суму у розмірі 18\~368,08 доларів США та зобов`язується повернути Вклад та сплатити проценти за користування Вкладом на умовах та у порядку, передбачених договором. Строк зберігання вкладу до 25.09.2014 року. Відповідно до п. 2.2 умов вищевказаного договору, строк зберігання Вкладу подовжується на той самий строк, якщо Вкладник не звернувся до Банку за Вкладом в дату його повернення. Подовження строку може здійснюватись не більше трьох разів (а. с. 10). Відповідно п. 2.3 укладеного договору № 00272812, процентна ставка за вкладом становить 12,7 %. Нарахування процентів здійснюється щомісячно в останній банківський день місяця та в дату повернення Вкладу. 25 червня 2015 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» був укладений договір № 00368424 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця», відповідно до умов якого Банк приймає від Вкладника на Вкладний рахунок № 26300571923705 грошову суму у розмірі 7\~473,88 доларів США та зобов`язується повернути Вклад та сплатити проценти за користування Вкладом на умовах та у порядку, передбачених договором. Відповідно до п. 1.2 Вкладник доручає Банку без додаткового узгодження та без надання платіжного доручення здійснити перерахування коштів в сумі Вкладу з поточного/карткового рахунку № 26207571923701 на вкладний рахунок № 26300571923705. Строк зберігання вкладу до 24.09.2015 року. Відповідно до п. 2.2 умов вищевказаного договору, строк зберігання Вкладу подовжується на той самий строк, якщо Вкладник не звернувся до Банку за Вкладом в дату його повернення (а. с. 12). Відповідно п. 2.3 укладеного Договору № 00368424, процентна ставка за вкладом становить 12,7 %. Нарахування процентів здійснюється щомісячно в останній банківський день місяця та в дату повернення Вкладу. Відповідно до умов договору № 1 Позивач вніс на вкладний рахунок № 26301571923704 обумовлену договором суму грошових коштів у розмірі 18 368,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 000272812 від 25 червня 2014 року (а. с. 11). Крім того, позивач вніс на вкладний рахунок № 26301571923705 обумовлену договором № 2 суму грошових коштів у розмірі 7\~473,88 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 368356241 від 25 червня 2015 року (а. с. 13). Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно вимог ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. 08 липня 2015 року Позивач направив на адресу Відповідача заяву про розірвання договору депозитного вкладу та видачу всієї суми вкладу за Договором № 1 від 25.06.2014 року (а.с. 16). В той же день, 08 липня 2015 року Позивач направив на адресу Відповідача заяву про розірвання договору депозитного вкладу та видачу всієї суми вкладу за Договором № 2 від 25.06.2015 року (а.с. 15). Факт звернення Позивача з зазначеними заявами на адресу Відповідача підтверджується копіями чеків Укрпошти № 4905503779940 від 08.07.2015 року та № 4905503779959 від 08.07.2015 (а. с. 14). Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідач отримав зазначені заяви 16 липня 2015 року (а.с. 17). Суд зазначає, що право на дострокове повернення вкладу передбачено поміж іншим і самими умовами укладених договорів, а саме пунктами 3.3 відповідно до якого, у разі отримання заяви Вкладника про повернення частини Вкладу дія договору припиняється, і Банк повертає Вкладнику всю наявну суму вкладу. Обидва договори містять вищезазначені умови. Судом встановлено, що відповідач не виконав вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 1060 ЦК України, та на звернення позивача повернути всю суму вкладу банк жодних дій не вчинив, грошові кошти так і не повернув, що свідчить про те, що відповідач свої зобов'язання по договорам банківського вкладу не виконав, безпідставно відмовив позивачу у поверненні вкладу. Оскільки, вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 1060 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладені вищевказані депозитні договори, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цим договорам, фактично позбавивши позивача його права, передбаченого Законом, на повернення вкладу на першу вимогу, на що він розраховував при укладенні зазначених договорів. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, причому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтями\~626,\~629 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно\~ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»\~вклад (депозит) підлягає виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Аналогічний зміст містить також п.3.3 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами», затвердженого\~постановою Правління НБУ від 03.12.2003 № 516, який визначає, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені договором банківського вкладу і депозиту) між вкладником і банком. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Частиною 5\~ст. 1061 ЦК України\~передбачено обов'язок банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу у розмірі , встановленому договором банківського вкладу. Згідно\~ст. 1066 ЦК України\~за договором банківського вкладу банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до положень\~ст. 1074 ЦК України\~обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічної позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс 13, відповідно до якої з банку на користь вкладника слід стягувати проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч.2\~ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеною обставиною, що дії відповідача щодо не повернення позивачу суми вкладів разом з нарахованими процентами по ним за вищезазначеними договорами є неправомірними, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача належних позивачу грошових коштів за вкладами та процентів по ним є законними та обґрунтованими, в повному обсязі доведеними, а тому підлягають задоволенню. Щодо стягнення 3% річних суд зазначає, що з огляду той факт, що Відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 37,52 доларів США за договором № 00272812 та 12,87 доларів США за договором № 00368424 підлягають задоволенню. Згідно розяснень наданих у пункті 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, відповідно до\~ частини першої\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 10.12.2015 року НБУ встановив офіційний курс валюти: 1 долар США - 22,89 грн. Таким чином, 13 431,43 доларів США х 22,89 грн. - дорівнює 307\~445,43 грн., 7\~596,62 доларів США х 22,89 грн. - дорівнює 173\~886,63 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 4\~000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно приписів ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що позивач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON] (а. с. 18-19). Згідно умов зазначеного Договору Позивач сплатив за надані послуги 4\~000,00 грн., що підтверджується, актом приймання-передачі грошових коштів від 06.08.2015 року (а. с. 20). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно роз'яснень наведених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,\~56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". У п. 48 вищевказаної Постанови зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст.\~79, ст. ст.\~84,\~88,\~89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї\~постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу Позивач посилається на акт приймання-передачі грошових коштів до Договору про надання правової допомоги від 06 серпня 2015 року, відповідно до якої представник Позивача адвокат [PERSON] отримав від Позивача 4 000,00 грн. Однак, зазначений акт суд не приймає як належний та допустимий доказ у розумінні\~ст. 58-59 ЦПК України. Крім того, відповідно до п. 3.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником. Акт про приймання-передачі грошових коштів Договору про надання правової допомоги від 06 серпня 2015 року, на які посилається заявник, не може бути належним доказом оплати послуг адвоката за надану ним правову допомогу. Також суд зазначає, що Позивачем не наданий обґрунтований розрахунок понесених ним витрат на правову допомогу з зазначенням виду та обсягу наданих послуг, і зазначенням кількості годин фактично витраченого адвокатом часу, що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу у зазначених розмірах з Відповідача. Відповідно до\~ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вимоги\~ст. 80 ЦПК України, відповідно до якої ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, суд зазначає, що ціна позову у даній справі становить 21\~028,05 доларів США, що на час ухвалення рішення еквівалентно 481\~332,06 грн. (відповідно до офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 10.12.2015 року за 1 долар США = 22,89 грн.), у звязку з чим судовий збір у цій справі підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 4\~813,32 грн. На підставі ст.ст. 23, 525, 526, 530, 610, 611, 615, 620, 629, 651, 653, 1058, 1060,1061, 1066, 1074 Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки і банківську діяльність», та

Outcome: partial