Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] і [PERSON] вимоги позову збільшили, збільшені підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску. 13.03.2014 року позивач уклала з ПрАТ „Страхова компанія „Уніка" договір добровільного комплексного страхування на транспорті, за яким відповідач приймає на себе ризики, пов'язані з розпорядженням, володінням та користуванням вказаного застрахованого транспортного засобу, а позивач зобов'язалась сплачувати страхові внески. Строк дії договору з 00-00 годин 13.03.2014 року до 24-00 годин 12.03.2015 року. 22.09.2014 року близько 19-00 годин водій [PERSON], який мав право керування застрахованим транспортним засобом, припаркував автомобіль [NUMBER] біля будинку №11/44 по вул. Урлівській в м. Києві на неохоронюваній території, а 23.09.2014 року близько 10-00 годин він виявив цей автомобіль пошкодженим. Зразу ж він повідомив працівників страхової компанії про страхову подію і звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак 7.11.2014 року страховиком було відмовлено у виплаті страхового відшкодування і дану відмову позивач вважає незаконною, оскільки складений експертний висновок, на підставі якого була надана відмова, був виконаний по матеріалам, складеним страховиком, а не на підставі огляду транспортного засобу; експертами не було враховано, що фотографії виконані на СТО, були здійснені після транспортування автомобіля на евакуаторі; експертами були використані лише матеріали, які надав їм страховик. За таких обставин просять стягнути з відповідача на користь позивача 79 122 грн. 60 коп. суми страхового відшкодування, 54 603 грн. 09 коп. інфляційного нарахування, 5 118 грн. 04 коп. суми процентів за договором, 6 234 грн. 86 коп. пені, а всього 145 078 грн. 59 коп. Крім того, просять стягнути 3072 грн. витрат, пов'язаних з оплатою судової автотехнічної експертизи. Представники відповідача ПрАТ „Страхова компанія „Уніка" Пилипець А.Ю.та Лола О.П. позовні вимоги не визнали, пояснивши, що страховик має право збирати інформацію по страховій події і проводити власне розслідування. Тому страхова компанія звернулась до Українсько-німецького підприємства „ДЕКРА Експерт", яке зробило висновок, що припаркований автомобіль не міг отримати такі пошкодження в нерухомому стані, які на ньому виявлені і пояснення [PERSON] про страхову подію є недостовірними. За таких обставин підстав для сплати страхового відшкодування у страховика страхувальнику немає. Заслухавши представників сторін, експертів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску, сірого кольору, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 13.03.2014 року (а.с.14). У відповідності до ч.1, ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як зазначає ч.1, ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За правилами ч.1, ст.16 Закону України „Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. 13.03.2014 року позивач [PERSON] уклала з ПрАТ „Страхова компанія „Уніка" договір добровільного комплексного страхування на транспорті №030120/4002/0000541, за яким відповідач приймає на себе ризики, пов'язані з розпорядженням, володінням та користуванням вказаного застрахованого транспортного засобу, а позивач зобов'язалась сплачувати страхові внески. Строк дії договору з 00-00 годин 13.03.2014 року до 24-00 годин 12.03.2015 року, територія дії договору - Україна, країни СНД, Європи (а.с.5-9). Вказані обставини не заперечувались представниками сторін по справі, тому суд покладає їх в основу рішення в порядку ч.1, ст.61 ЦПК України. Як пояснили в судовому засіданні представники позивача, 22.09.2014 року близько 19-00 годин водій [PERSON], який мав право керування застрахованим транспортним засобом, припаркував автомобіль [NUMBER] біля будинку №11/44 по вул. Урлівській в м. Києві на неохоронюваній території, а 23.09.2014 року близько 10-00 годин, вийшовши з дому, він виявив цей автомобіль пошкодженим. Цього ж дня телефоном він повідомив працівників страхової компанії про страхову подію, а [PERSON] звернулась до страховика з заявою №00152633 про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.10). За змістом п.3, ч.1, ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Як передбачає ч.1, ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умовдоговору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ч.4, ст.25 Закону України „Про страхування" у разі необхідності страховик може робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку. Користуючись своїм правом, наданим ч.4, ст.25 Закону України „Про страхування", відповідач ПрАТ „Страхова компанія „Уніка" 14.10.2014 року звернулось до Українсько-німецького підприємства „ДЕКРА Експерт", яке склало висновок №ДА/45-14 експертного автотехнічного дослідження з приводу пошкодження автомобілю [NUMBER] від 30.10.2014 року, за яким утворення заявленого комплексу пошкоджень на автомобілі [NUMBER] за заявленим [PERSON] варіантом розвитку подій (виключно при нерухомому стані даного автомобіля) неможливе з причини, зазначених у дослідницькій частині даного висновку (а.с.55-69). А дослідницька частина з цього приводу обґрунтовує зазначений висновок наступним: фото, надані з СТО „Атлант М" вказують, що транспортування автомобіля [NUMBER] з місця пригоди відбувалось при піднятті на евакуатор і ще до демонтажу лівого переднього колеса зовнішня закраїна мала колові потертості, що вказують на рух автомобіля після зламу ричага корпусу колісного підшипника лівого переднього колеса на рівні відбитку на внутрішній поверхні закраїни колісного диску. Отже, як видно з представлених фото, що на кузові автомобіля [NUMBER] та найбільш виступаючих назовні деталях немає будь-яких зовнішніх пошкоджень. Локалізація, характер, напрямок, розміри, розмірна відповідність ушкоджень та потертостей ілюстровані на фото 20-30. У випадку розвитку подій за версією [PERSON] (при нерухомому стані припар кованого автомобіля [NUMBER]), для подальшого переміщення зазначеного транспортного засобу на правий тротуар до лівої задньої або лівої передньої бічної частини мало бути прикладене стороннє значне зусилля, що неодмінно спричинило б зовнішні пошкодження та нашарування сторонніх речовин на кузовних деталях автомобіля або лівому передньому колесі, чого на досліджуваному автомобілі немає, як і пошкоджень на диску переднього правого колеса, що єдине і на незначну відстань „виїхало" на тротуарну брівку, судячи по фото з місця пригоди. Крім того, широка дугоподібна потертість пилобрудового нашарування на підкрилку лівого переднього колеса вказує на те, що після зламу ричала корпусу колісного підшипника лівого переднього колеса автомобіль рухався переднім ходом. Наведе вище щодо форми, характеру, локалізації пошкоджень на автомобілі [NUMBER] виключають можливість їх утворення за заявленим [PERSON] варіантом розвитку подій (при нерухомому стані досліджуваного автомобіля), що вказує на недостовірність наданої [PERSON] інформації щодо обставин пошкодження цього автомобіля. Дане обгрунтування висновку було підтверджене поясненнями у судовому засіданні експерта [PERSON], який виклав аналогічну позицію змісту вказаного висновку (а.с.126). Крім того, висновком експертів №3251/16-52 за результатами проведення судової транспортно-трассологічної експертизи від 26.08.2016 року зазначено, що за обсягом наданих на дослідження матеріалів не виключається, що зображені на фотознімках пошкодження лівого поворотного кулака, колісного диска та деталей приводу переднього лівого колеса автомобіля [NUMBER] , могли утворитись при обставинах, вказаних водієм [PERSON] у поясненнях від 23.09.2014 року (а.с.101-105). Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] не міг чітко стверджувати про обгрунтованість пояснень водія [PERSON] щодо обставин пошкодження автомобіля, роз'яснюючи механізм обгрунтування висновку експертів №3251/16-52, пославшись на принцип ймовірності (а.с.131). Оцінюючи зміст описаних вище висновків та пояснення експертів, суд приходить до висновку, що в основу рішення слід покласти висновок №ДА/45-14 експертного автотехнічного дослідження Українсько-німецького підприємства „ДЕКРА Експерт" та пояснення експерта [PERSON], оскільки вони в повному обсязі здійснили огляд та оцінку пошкоджених деталів автомобіля і обґрунтовано прийшли до стверджувального висновку, тоді як висновок експертів №3251/16-52 за результатами проведення судової транспортно-трассологічної експертизи від 26.08.2016 року, грунтується на принципі ймовірності, що суперечить ч.4, ст.60 ЦПК України, яка наголошує, що доказування не може грунтуватись на припущеннях. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суму в позові страхового відшкодування немає. А оскільки інші позовні вимоги є похідними від первинної, тому і в задоволенні решти позову також необхідно відмовити. Згідно ст.79; 88 ЦПК України оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, тому не підлягає стягненню і судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду.

Outcome: dismissed