Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 671409,74 грн., з яких: 619062,46 грн. - інфляційні за період з грудня 2013 року по квітень 2016 року та 52347,28 грн. - 3% річних за період з 01.12.2013 року по 02.06.2016 року. При цьому посилається на те, що за рішенням суду було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відступлення права вимоги, однак на час подання позову до суду вказане рішення не виконано, а тому у відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати інфляційних та 3% річних від суми боргу згідно ст.625 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі представника відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.03.2014 року, що набрало законної сили, стягнуто з ТОВ "Денисофф Аутсорсинг Кампані" на користь [PERSON] заборгованість за автомобілі у загальній сумі 696056,74 грн. Вказаним рішенням суду встановлено, що у жовтні 2013 року ТОВ "Денисофф Аутсорсинг Кампані" придбало у ТОВ "Елкопласт - Укр" чотири автомобілі. У відповідності із договором від 26.11.2013 року про відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора, зокрема право вимоги щодо виконання зобов"язання перейшло до [PERSON], однак відповідач в порушення взятих на себе зобов"язань грошові кошти у добровільному порядку не сплатив. Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На даний час грошові кошти відповідачем не сплачені і вищезазначене заочне рішення суду не виконане у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, розмір інфляційного збільшення заборгованості за період прострочення грошового зобов"язання з грудня 2013 року по квітень 2016 року становить 619062,46 грн., а розмір трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 01.12.2013 року по 02.06.2016 року становить 52347,28 грн., що підтверджується відповідними розрахунками та в загальній сумі складає 671409,74 грн. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі зі стягненням, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: approved