Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У червні 2015 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулося з позовом до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Так, 17 липня 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення та надання гарячого водопостачання за період з 01.03.2012 року по 01.02.2015 року в сумі 5076 грн. 88 грн. та нараховані підприємством індекс інфляції, 3% річних та судовий збір в сумі 243,60 грн.. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2015 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. 04 грудня 2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили в солідарному порядку стягнути з відповідачів за період з 01.03.2012 по 01.11.205 року основний борг 7\~492 грн. 46 коп., нарахований підприємством індекс інфляції 2\~556,41 гн., 3% річних 246,47 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн.. Представник позивача в судовому засіданні підтримала збільшені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] частково визнала позовні вимоги та вказала, що згодна провести оплату заборгованості по наданню гарячої води з 29 липня 2015 року, в іншій частині позовні вимоги не визнає. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Та вказав, що згоден сплати заборгованість в солідарному порядку. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири від 22 вересня 2006 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за яким [PERSON] продав [PERSON] квартиру № 58, що розташована у м. Полтава по проспекту Миру,24 ( а.с.5). Згідно договору про надання послуг теплопостачання від 04 грудня 2007 року, укладеного між позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON], п.1.3 даного договору визначено, що субєктами користування послугами є мешканці в кількості 3 чоловік ( а.с.12). В судовому засіданні представником позивача вказано, що в звязку з тим, що споживачами не виконувались умови договору та не проводилась оплата за фактично надані послуги за період з 01.03.2012 року по 01.11.2015 року в сумі 7\~492,46 грн., індекс інфляції становить 2556,41 грн. та 3% річних 246,47 грн.. При цьому, в судовому засіданні відповідачка [PERSON] наголошувала на тому, що квартира № 58, що у м. Полтава по проспекту Миру, 24, в якій вона та відповідач проживають до 29 липня 2015 року перебувала у приватній власності відповідача [PERSON] з яким остання 04 листопада 2013 року шлюб розірвала. При цьому, вказувала, що згідно Ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року, визнано за нею право власності на ? частину квартири. Тому, звертала увагу суду на те, що у разі коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за позовами про стягнення заборгованості за комунальні послуги є власник житлового приміщення, тому належним відповідачем до 29 липня 2015 року є [PERSON], а тільки з 29.07.2015року заборгованість за комунальні послуги нараховується на неї та [PERSON]. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами по справі, що на момент придбання квартири № 58, що у м. Полтава по проспекту Миру,24, відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбу, при цьому придбання даної квартири проводилось за згоди останньої, про що вказано у договорі купівлі продажу (а.с.5). Більше того, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована у даній квартирі з 21.12.2007 року( а.с.21). У відповідності до договору про надання послуг теплопостачання від 04 грудня 2007 року, укладеного між позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON], п.1.3 даного договору визначено, що субєктами користування послугами є мешканці в кількості 3 чоловік ( а.с.12). Даний пункт договору не оспорювався сторонами по справі, а саме безпосередньо відповідачкою [PERSON], при цьому останньою не заперечувався факт проживання у даній квартирі протягом спірного періоду та відповідно факт користування послугами, які надаються позивачем. Більше того, за вказаний період останньою частково сплачувалися комунальні платежі за даною адресою, що підтверджується відповідними квитанціями та свідчить про факт визнання [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання. Таким чином, наведені вище фактичні обставини справи спростовують твердження відповідачки, та свідчать, що з моменту укладення договору про надання послуг з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», відповідачка [PERSON] була зареєстрована та проживала у квартирі № 58 у м. Полтава по проспекту Миру,24, відповідно виступала субєктом користування послуг, оскільки розрахунок з надання послуг ПОВКВПТГ «Полтаватеплоенерго» розраховувався у відповідності до субєктів користування у даній квартирі. При цьому, особовий рахунок № 8-506-58-0 між субєктами користування послугами, які надаються ПОВКПТГ «Полтаватеплоенерго», не був поділений між [PERSON] та [PERSON] на період виникнення даної заборгованості, а лише розподілений, починаючи з листопада 2015 року. Дані встановлені судом дійсні обставини справи не були спростовані відповідачкою [PERSON], що свідчить про безпідставність та необгрнутованість тверджень останньої. Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Таким чином, з огляду на викладені вище обстави та фактичні обставини справи суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». На підставі викладеного,

Outcome: approved