Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до сулу з позовом до Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, згідно якого просила визнати за нею в порядку спакування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в селі Межирічка Радомишльського району Житомирської області по [ADDRESS], після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року,і свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, яку позивач як спадкоємець першої черги прийняла шляхом догляду за будинком та земельними ділянками. До складу спадщини входить цілий житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] Радомишльського району Житомирської області, який належав матері,та земельні ділянки.За життя мати право власності на будинок не оформила, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на це нерухоме майно в державній нотаріальній конторі і тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслав до сулу заяву,в якій просить слухати справу без їх участі,позовні вимоги визнає і просить суд задовольнити позов. Треті особи позовні вимоги позивача підтримали в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача,його представника,третіх осіб,дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що мати позивача-[PERSON].померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим виконкомом Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 02 січня 2014 року.Після її смерті залишилось спадкове майно, що складалося з земельних ділянок,та житлового будинку [ADDRESS] Радомишльського району Житомирської області. Житловий будинок належав померлій на підставі записів в погосподарській книзі,згідно яких вона був зареєстрована Головою двору. Дана обставина підтверджується довідкою Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області №113 від 24.06.2014 року,і також,що мати позивача на момент смерті була зареєстрована та проживала у вищевказаному будинку. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті матері прийняла позивачка,шляхом доглядом за будинком та користуванням земельних ділянок. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року уп. 20 «...у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Інші діти померлої [PERSON], які є третіми особами по справі-[PERSON].та [PERSON]відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача в установлений законом порядку. Таким чином єдиним спадкоємцем за законом вищевказаного житлового будинку після смерті батька є позивачка. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок,причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved