Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08 червня 2016 року, рухаючись автомобілем Рено Меган, номерний знак [NUMBER] зі швидкістю 40-50 км/год по трасі Нечаяне-Очаків в бік м.Очакова. На відстані 150 метрів від повороту по трасі Миколаїв-Кам'янка-Очаків, з лівого боку із-за кущів на дорогу вибігла рогата худоба (бичок) без цепу і вдарив рогами у лівий бік машини, в результаті автомобіль отримав механічні ушкодження. Він викликав міліцію. 08 червня 2016 року був наданий висновок, яким рекомендували звернутися до суду. ДТП відбулася з вини господаря бичка - [PERSON], який вів худобу без цепу. Автомобіль отримав ушкодження з лівого боку - пошкоджені двері водія, дзеркало заднього виду, двері пасажирського сидіння. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 17967,13 грн., вартість проведеної експертизи - 1000 грн., сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у заяві, просив про задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що у той день її чоловік стояв на узбіччі дороги зі своїм бичком, тримаючи його на цепу. Позивач рухався на своєму автомобілі в бік м.Очакова по зустрічній відносно нього стороні. Намагаючись об'їхати погану дорогу, [PERSON], виїхав на зустрічну смугу, перетнув суцільну лінію, та продовжив рух по узбіччю де він стояв, внаслідок чого допустив зіткнення з худобою. Через три дні бичок помер. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 08 червня 2016 року на автодорозі Миколаїв-Кам'янка-Очаків відбулося зіткнення автомобіля "Рено Меган", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], з худобою, що належала відповідачу [PERSON] Внаслідок вказаного зіткнення автомобіль отримав механічні пошкодження. Позивачем 08 червня 2016 року викликані працівники поліції. Як вбачається з висновку від 08 червня 2016 року № 571 Очаківським відділенням поліції ГУНП в Миколаївській області проведено перевірку по факту пошкодження автомобіля худобою. В результаті розгляду повідомлення, в діях [PERSON] об'єктивних ознак будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення виявлено не було. Тому подальшу перевірку за даним фактом припинено. Вказаний висновок на день розгляду цивільної справи є чинним. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що в той день приблизно о 19 год. вона була на городі. Її батько [PERSON] метрах в 50-ти переводив бичка через дорогу. Вона перемовлялася з батьком. Бичок був не цепу. Почувши хлопок та побачивши, що бичок почав бігти, побачила, що легковий автомобіль чорного кольору на зустрічній смузі проїхавши приблизно до 50 метрів зупинився по правому краю дороги. Від батька довідалася, що автомобіль рухався в бік Очакова та об'їжджав перешкоду на дорозі по зустрічній смузі, чим злякав бичка, який вирвався з цепу та побіг в бік будинку і зачепив боком автомобіль. Відповідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" (далі Закону) учасники дорожнього руху зобов'язані: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. За змістом п.7.6 ПДР України, переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлий час доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин, якомога ближче до правого краю дороги та не створювати небезпеку та перепони іншим учасникам дорожнього руху. Згідно з п. 7.7ПДР особам, що керують гужовим транспортом і погоничам тварин забороняється: а) рухатися по автомобільних дорогах державного значення (за можливості рухатися автомобільними дорогами місцевого значення); б) використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості; в) залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх; г) вести тварин по дорогах з удосконаленим покриттям, якщо поруч є інші дороги; ґ) переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості; д) переганяти тварин через залізничні колії і дороги з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями. Відповідно до п. 7.8 ПДР, погоничі тварин зобов'язані виконувати вимоги інших пунктів ПДР, які стосуються водіїв та пішоходів та не протирічать вимогам цього розділу. Відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. Суд, вважає, що позивачем не доведено в суді ту обставину, що 08 червня 2016 року, в результаті неправомірності дій відповідача [PERSON] і заподіяною шкодою є причинний зв'язок та на нього має бути покладений обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду. Такий обов'язок виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням. Саме потерпілий мав надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди і внаслідок яких неправомірних дій відповідача завдана шкода та в чому його вина, проте такі суду надані не були. Крім того, відповідно до п. 2.3ПДР, для забезпечення дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни. За п.2.10 ПДР, у випадку приналежності до ДТП, водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). Так, позивачем 08 червня 2016 року в порушення вищезазначених норм не було повідомлено підрозділ поліції про ДТП, а було подано заяву до Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області про прийняття заходів до невідомої особи, яка не втримала свою худобу, від чого було пошкоджено його автомобіль. На місце пригоди виїхала слідчо-оперативна група де слідчим було проведено огляд місця події. Разом з тим, безпосередньо після ДТП не було складено схему пригоди, та не складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Позивачем заявлено суму шкоди, завданої від зіткнення з худобою - 17967,13 грн. На підтвердження суми надав висновок про вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП, здійсненного оцінювачем ФОП [PERSON] Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність", звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Позивачем, в порушення вказаної норми не надано у якості доказів про спричинену шкоду розвернутий звіт оцінювача, з якого вбачалося б, що при оцінюванні вартості матеріального збитку власника автомобіля "Рено Меган", воно відповідає тим пошкодження, що зазначені у протоколі огляду місця події від 08 червня 2016 року, складеного слідчим Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області Стинкою О.С. Крім того, не надано доказів, що оцінювач має право займатися оцінкою збитків, заподіяних внаслідок ДТП, а саме кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ФОП [PERSON] Враховуючи викладене, суд не визнає належним та допустимим доказом представлений позивачем висновок за звітом № 140-16 про незалежну оцінку майна з визначенням матеріального збитку, здійсненого оцінювачем ФОП [PERSON] Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу. Згідно з ст. ст. 58,59,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають відхиленню у зв'язку з відсутністю правових підстав для стягнення матеріальної шкоди та доказів щодо обсягу пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП та вартості їх ремонту. Відсутність правових підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди суд вбачає в тому, що бичок не є джерелом підвищеної небезпеки, його власник відповідач [PERSON] як погонич худоби до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не притягнутий, а тому відповідальність за шкоду, завдану внаслідок володіння нею, не несе. Відповідно до положень ст.79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed