Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 190 635,06 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 1 523 746,03 грн., а також звернути стягнення на земельну ділянку площею 343,00 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 326, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із початковою ціною продажу, яку буде визначено в межах виконавчого провадження. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 26.02.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 108 712,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір було укладено строком до 10.02.2028 року. В забезпечення умов кредитного договору між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, яким вона зобов'язалася перед банком за виконанням [PERSON] своїх обов'язків. Також в забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем зобов'язань по договору, сторони уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку земельну ділянку площею 343,00 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 326. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, а відповідач, в порушення умов договору, не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміні, в результаті чого станом на 22.05.2013 року виникла заборгованість у розмірі 190 635,06 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 1 523 746,03 грн., яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 106 924,16 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 854 644,82 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 63 415,01 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 506 876,17 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 9 424,69 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 75 331,53 грн., штрафу за невиконання зобов'язань у розмірі 10 871,20 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 86 893,51 грн. Посилаючись на Закон України «Про іпотеку», позивач просить суд встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із початковою ціною продажу, яку буде визначено у межах виконавчого провадження на підставі ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 775163/ФЛ від 26.02.2008 року. 14.01.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено. 13.06.2014 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.01.2014 року скасовано, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно кредитного договору № 775163/ФЛ від 26.02.2008 року ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 108 712,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір було укладено строком до 10.02.2028 року (а.с.5-7). В забезпечення умов кредитного договору між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки від 26.02.2008 року № 775163/ФЛ-П, яким вона зобов'язалася перед банком за виконанням [PERSON] своїх обов'язків по кредитному договору від 26.02.2008 року № № 775163/ФЛ (а.с.9). Судом також встановлено, що в забезпечення повного і своєчасного виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору, сторони уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку земельну ділянку площею 343,00 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2008 року (а.с.10-11). Дана нерухомість належить відповідачу на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 326 (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що ВАТ КБ «Надра» зі своєї сторони виконало умови взятого на себе зобов'язання і надало [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі. У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, що також передбачено умовами підписаного іпотечного договору від 26.02.2008 року. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку «Надра». Разом з тим, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 22.05.2013 року виникла заборгованість у розмірі 190 635,06 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 1 523 746,03 грн., яка складається з заборгованості по кредиту у розмір 106 924,16 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 854 644,82 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 63 415,01 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 506 876,17 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 9 424,69 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 75 331,53 грн., штрафу за невиконання зобов'язань у розмірі 10 871,20 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ складає 86 893,51 04 грн. (а.с.8). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.33, ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмету іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до приписів ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно договору іпотеки від 26.02.2008 року передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що містяться у цьому договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки. З укладеного між банком та позичальником (відповідачем по справі) договору іпотеки вбачається, що умовами договору іпотеки передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком предмету іпотеки. Разом з цим, відповідно до ст. 34. Закону України «По іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачем при зверненні до суду сплачено судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved