Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до Горондівської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] про скасування рішень Горондівської сільської ради. Позов мотивований тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно в тому числі на буд. [ADDRESS] , право власності якого не було оформлено. 30.10.2001 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, де вказала, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] .. 26.11.2008 року Мукачівською районною державною нотаріальною конторою позивачу [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.10.2008 року, яке було згодом скасоване, [PERSON] оформила право власності на спірний будинок, частину якого, яке вказано в технічному паспорті під літ. «Б» продала у власність своєму рідному брату [PERSON] .. Під час розгялду цивільної справи в Мукачівському міськрайонному суді відповідач [PERSON] та його представник надали суду та всім учасникам процесу копію договору купівлі-продажу від 10.11.2010 року, яким [PERSON] передала у власність частину будинку [ADDRESS] на свого брата [PERSON] , а саме житловий будинок вказаний під літ. «Б» загальною площею 46,4 м.кв., літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай. Договір купівлі-продажу від 10.11.2010 року складений та посвідчений приватним нотаріусом Вімерт В.І. і зареєстрований в реєстрі під №1413. Цей договір купівлі-продажу від 10.11.2010 року [PERSON] склала та нотаріально посвідчила тоді коли, добре знала про те, що вона стала власником будинку [ADDRESS] на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.10.2008 року, яке було скасоване тим же судом 22.04.2009 року і на всіх судових засіданнях вона була постійно присутня. Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 29.01.2018 року позов [PERSON] задоволено частково та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.08.2014 року на будинок [ADDRESS] , виданого державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №1-476, витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] і складається з житлового будинку, позначеного в плані літерою «А», загальною площею 240,10 кв.м., житловою площею 64,30 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов, літ. «Г» - сарай, літ. «Ж» - вбиральня, літ. №1-3 споруди, літ.«Н»-колодязь, розташованих за адресою: [ADDRESS] та витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] 7/8 частин спадкового майна, що залишилося, після смерті [PERSON] і складається з житлового будинку позначеного на плані літ. «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов: літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д»-сарай. В задоволенні решти вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду України від 10.06.2020 року касаційну скаргу [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення, постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29.01.2018 року залишено без змін та поновлено виконання постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 29.01.2018 року. Після надходження постанови Верховного суду України та матеріалів цивільної справи до суду першої інстанції вони почали відповідно до рішення суду процедуру примусового витребування майна від відповідачів. 30.12.2020 року рішення судів було виконано і домоволодіння були передані [PERSON] .. Однак після виконання рішення суду позивач дізнався, що під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] про витребування спадкового майна, відповідач [PERSON] незаконно оформив договір купівлі-продажу від 01.10.2020 року на житловий будинок вказаний під літ. «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов: літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д»-сарай. Цим договором [PERSON] передав у власність все домоволодіння з усіма спорудами відповідачу [PERSON] .. Перед тим, як продати цю частину домоволодіння [PERSON] розділив та виділив частину земельної ділянки площею 0,0257 га від основного домоволодіння і отримав на неї кадастровий номер 2122781800:10:101:0011 та здійснив на своє ім`я державну реєстрацію земельної ділянки 10.07.2013 року. Виділену земельну ділянку з житловим будинком вказаному в технічній документації під літ. «Б» та всіма спорудами [PERSON] зареєстрував під [ADDRESS] , після чого продав. Відповідно до рішення Горондівської сільської ради №48 від 30.11.2010 року «Про присвоєння адресного номеру» було присвоєно поштову адресу в частині домоволодіння, що належить [PERSON] , а саме будівлі позначеної на плані літ. «Б» житловий будинок побудований із саману, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д»-сарай, [ADDRESS] . Зареєстрував [PERSON] право власності на все виділене домоволодіння та земельну ділянку по [ADDRESS] , тоді коли в Мукачівському міськрайонному суді розглядався позов [PERSON] до нього про витребування цього спадкового майна. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09.04.2021 року було витребувано від [PERSON] 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] і складається з житлового будинку в [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 13.01.2021 року земельній ділянці присвоєний кадастровий номер - 2122781800:10:101:0011, форма власності приватна, місце розташування: [ADDRESS] , власник земельної ділянки після договору купівлі-продажу від 01.10.2020 року [PERSON] , дата державної реєстрації 01.10.2020 року: номер запису про право власності в державному реєстрі прав - 384686614: орган, що здійснив державну реєстрацію - приватний нотаріус Бугар Н.Й., Мукачівський районний нотаріальний округ. Продовжуючи незаконно привласнювати спадкове майно, яке належить спадкоємцю [PERSON] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами до Горондівської сільської ради про передачу їм у власність земельних ділянок розташованих за адресою: [ADDRESS] , яку вони попередньо розділили на дві окремі земельні ділянки. Відповідно до рішення 4 сесії 6 скликання Горондівської сільськоїради №63 від 15.03.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку» надано [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування будинку попередньою площею 0,0257 га, розташованому в [ADDRESS] . Рішенням 20 сесії 6 скликання Горондівської сільської ради №463 від 26.11.2013 року «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] . Надано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку за вищезазначеною адресою. Рішенням 4 сесії 6 скликання Горондівської сільської ради №64 від 15.03.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку» надано [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку попередньою площею 0,0691 га, розташованому в [ADDRESS] . Рішенням 2 сесії 7 скликання Горондівської сільської ради №25 від 24.12.2015 року «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] . Також надано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, площею 0,0691 га, розташовану в [ADDRESS] . Вказані копії рішення Горондівської сільської ради було отримано 19.05.2021 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також просить суд позов задоволити з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача Горондівської сільської ради - Туряниця І.І. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, але подала до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що 29.01.2018 року Апеляційний суд Закарпатської області постановою від 29.01.2018 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13.03.2017 року скасував, ухваливши у справі нове рішення, яким позов [PERSON] задовольнив частково, а саме визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.08.2014 року на будинок [ADDRESS] , виданого державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі №1-476. Крім цього, зазначив, витребувати від [PERSON] на корсить [PERSON] 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] і складається з житлового будинку, позначеного в плані літ.А, загальною площею 240 кв.м., житловою площею 64,30 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов розташованих за адресою: [ADDRESS] , а також витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] і складається з житлового будинку, позначеного в плані літ. Б, загальною площею 46,4 кв.м., житловою 18,7 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов. В решті заявлених вимог [PERSON] відмовлено (а.с. 6-8). Постановою Верховного Суду від 10.06.2020 року касаційну скаргу [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення, постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29.01.2018 року залишено без змін (а.с. 9, 10). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09.04.2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] 7/8 частин спадкового майна, що залишилося, після смерті [PERSON] і складається з: житлового будинку в [ADDRESS] , позначеного на плані літерою «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов літ. «В» - сарай, літ. «Г»- вбиральня, літ. «Д» - сарай. У решті позовних вимог відмовлено (а.с. 11, 12). Рішенням 20 сесії 6 скликання Горондівської сільської ради №463 від 26.11.2013 року «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] . Надано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, площею 0,0257 га, розташовану в [ADDRESS] (а.с. 14). Рішенням 2 сесії 7 скликання Горондівської сільської ради №25 від 24.12.2015 року «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] . Надано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, площею 0,0691 га, розташовану в [ADDRESS] (а.с. 15). Рішенням виконавчого комітету Горондівської сільської ради Мукачівського району №48 від 30.11.2010 року «Про присвоєння адресного номеру» присвоєно поштову адресу частині домоволодіння, що належить [PERSON] , а саме будівлі позначеній на плані: літ. «Б» - житловий будинок, побудований із саману, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай - [ADDRESS] . [PERSON] зареєструвати нерухоме майно у ТзОВ «Мукачівське РБТІ та ЕО» (а.с. 16, 17). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №238571179 від 23.12.2020 року вбачається, що 7/8 частка житлового будинку [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 18). Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №240277016 від 13.01.2021 року слідує, що житловий будинок [ADDRESS] , а також земельна ділянка, кадастровий номер 2122781800:10:101:0011 за цією ж адресою, на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 19, 20). Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер 2122781800:10:101:0010, площею 0,0691 га, за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п."б" ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно п."в" та "г" ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У відповідності до ч.1, 2, 8 та 9 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. У постанові Апеляційного суду Закарпатської області від 29.01.2018 року, справа №303/1557/15-ц було встановлено, що спадкове майно, право на частину якого 7/8 перейшло від спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] до онука [PERSON] складалося з житлового будинку позначеного в плані літ. «А», загальною площею 240,10 кв.м., житловою площею 64,30 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов, літ. «Г» - сарай, літ. «Ж» - вбиральня, літ. №1-3 споруди, літ. «Н»-колодязь та житлового будинку позначеного в плані літерою літ. «Б», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. та належних до нього надвірних споруд і прибудов літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай. Земельна ділянка не входила до складу спадкового майна, тобто право власност на неї спадкодавцем [PERSON] за життя не набуто, а тому право власності до спадкоємця на неї не перейшло. На день відкриття спадщини земельна ділянка перебувала у власносності територіальної громади, розпорядження землями якої здійснювалося останньою. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Саттею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином позивачем [PERSON] та його представником [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів про те, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної власності спадкодавцеві [PERSON] , або була передана останній в користування. Як передбачено ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Указаної позиції притримується Верховний Суд, що відображено у постановах від 17.04.2018 у справі № 815/6956/15 (провадження № 11-192апп18), від 18.04.2018 у справі № 607/10615/15-а (провадження № 11-288апп18, від 06.06.2018 у справі № 826/26536/15 (провадження № 11-505апп18), від 06.06.2018 у справі № 804/3509/17 (провадження № 11-482апп18). Що стосується вимоги представника позивача [PERSON] щодо визнання недійсним та скасування рішення 20 сесії 6 скликання Горондівської сільської ради №463 від 26.11.2013 року про передачу земельної ділянки площею 0,0257 га кадастровий номер 2122781800:10:101:0011 у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] , то вона не підлягає до задоволення, оскільки вищезазначене рішення було прийнято, а саме земельна ділянка була надана [PERSON] , але останнього не було залучено до справи в якості відповідача, або співвідповідача. Також що стосується вимоги представника позивача [PERSON] щодо визнання недійсним та скасування рішення Горондівської сільської ради №48 від 30.11.2010 року «Про присвоєння поштової адреси» в частині домоволодіння, що належить [PERSON] , а саме будівлі позначеній на плані: літ. «Б» - житловий будинок, побудований із саману, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай, [ADDRESS] , то вона також не підлягає до задоволення, оскільки вищезазначене рішення було прийнято виконавчим комітетом Горондівської сільської ради, але останній тобто виконавчий комітет Горондівської сільської ради не був залучений до справи в якості відповідача, або співвідповідача. Також дане рішення виконавчим комітетом Горондівської сільської ради приймалося щодо [PERSON] , але останнього також не було залучено до справи в якості відповідача, або співвідповідача. Відповідно до ч.3 ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Згідно ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. У відповідності до ч.1 ст.10 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що ради є представницькими органами місцевого самоврядування, тобто сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ч.1 ст.11 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Відповідно до ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" ради та виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад приймають рішення в межах своєї компетенції. Таким чином, із системного аналізу наведених правових положень суд вбачає, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради та сільські, селищні, міські ради є різними органами місцевого самоврядування, з різним порядком утворення, різними повноваженнями та різним порядком прийняття рішень, а тому не можуть відповідати за прийняті один одним рішення. У зв`язку з тим, що позивачем оскаржується рішення, яке прийняте виконавчим комітетом Горондівської сільської ради, належним відповідачем у даній справі щодо частини позовних вимог є саме виконавчий комітет, а не Горондівська сільська рада, яка оскаржуваного позивачем рішення №48 від 30.11.2010 року «Про присвоєння адресного номеру» не приймала, а тому не може бути відповідачем щодо частини позовних вимог у цій справі. За змістом ст.48 ЦПК України, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Відповідно до ч.1-3 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи зміну неналежного відповідача. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Позивачем або його представником не заявлялись клопотання про заміну неналежного відповідача на належного відповідача. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно дост.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed