Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 15.11.2013 року про надання кредиту у розмірі 13515,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31.05.2014 року. Разом з тим, сторони дійшли згоди про те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими позивачем Умовами та правилами, тарифами складають кредитний договір. Позивач свої зобов'язання за вказаним вище договором виконав належним чином. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань за вказаним вище договором не виконав, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 22938,15 грн. та судові витрати. Представник позивча у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 15.11.2013року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості (далі-генеральна угода) та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-умови) відповідно до яких відповідач отримав кредит у розмірі 13515,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31.05.2014 року. Окрім того сторони дійшли згоди про те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами, тарифами складають між ними та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди сплата заборгованості здійснюється в наступному в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших платежів у відповідності до Умов і правил. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно зазначеної статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст.599 ЦКУкраїни визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи слідує, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованість відповідача по договору станом на 01.09.2014 року становить 22 938 грн.15 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 7163,28 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 0,38 грн.; залишку за несплаченим штрафом, передбаченим п.п. 2.2 генеральної угоди розмірі 15774,49 грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед банком. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги, що відповідач визнав позов та не заперечував, щодо його задоволення, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved