Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - страхова компанія "ТАС" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що постановою судді Турійського районного суду Волинської області від 15 червня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке полягало у тому, що 26 травня 2017 року о 20 год. 20 хв. він на 467 км + 321 м автодороги М-07, керуючи належним йому автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак [NUMBER], всупереч вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Seat Altea», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався по зустрічній смузі руху, в результаті чого вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Оскільки виплачене йому страховою компанією "ТАС", в якій [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність, страхове відшкодування в сумі 100 000.00 грн. не покрило матеріальний збиток, завданий йому внаслідок пошкодження його власного автомобіля при такому зіткненні, в розмірі 235 000.00 грн, то просив суд стягнути з відповідача на його користь 135 000.00 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а також 70 000.00 грн. моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з пошкодженням його майна, та понесені ним по справі судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали й ствердили наведені в ньому факти, однак зменшили розмір позовних вимог і просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 123 078.51 грн майнової і 70 000.00 грн моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, просили стягнути з відповідача [PERSON] понесені по справі судові витрати, а саме, сплачений судовий збір та витрати, повязані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні зменшені позовні вимоги [PERSON] та обставини позову в частині стягнення на його користь майнової шкоди визнали повністю, а в частині стягнення моральної шкоди частково, зокрема, в розмірі, визнаному судом доведеним. Погодилися також сплатити понесені позивачем по справі судові витрати. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача страхової компанії "ТАС" у судове засідання не зявився. Проте, із поданих 07 листопада 2017 року представником даної компанії [PERSON] письмових пояснень вбачається, що дійсно, відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі поліс) № АК/4533115 від 22 листопада 2006 року між приватним акціонерним товариством «Страхова група» «ТАС» та [PERSON] було укладено договір (поліс) добровільного страхування засобів наземного транспорту. Згідно вищезазначеного полісу встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000.00 грн, франшиза - нуль грн, страхувальник [PERSON]. Відповідно до постанови Турійського районного суду Волинської області від 15 червня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і дана постанова набрала законної сили 27 червня 2017 року, а 29 травня 2017 року позивач у справі [PERSON] надав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування. За результатами розгляду зазначених документів приватним акціонерним товариством «Страхова група» «ТАС» дорожньо-транспортну пригоду визнано страховим випадком та 26 липня 2017 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 100 000.00 грн позивачу [PERSON], тобто повністю виконано взяті на себе зобовязання (а.с.62-63). Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що постановою судді Турійського районного суду Волинської області від 15 червня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке полягало у тому, що 26 травня 2017 року о 20 год. 20 хв. він на 467 км + 321 м автодороги М-07, керуючи належним йому автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак [NUMBER], всупереч вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Seat Altea», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався по зустрічній смузі руху, в результаті чого вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.7). Як видно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 173804 від 14 березня 2017 року, позивач [PERSON] станом на 15 червня 2017 року був і на даний час є власником автомобіля марки «Seat Altea», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.122). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 029855 від 17 лютого 2012 року вбачається, що автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак [NUMBER], станом на 15 червня 2017 року належав і на даний час належить на праві власності [PERSON], який є батьком відповідача [PERSON] (а.с.39 на звороті). Та обставина, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Seat Altea», державний номерний знак [NUMBER], пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, зазначений у висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 16 лютого 2018 року № 07-2018, відповідає дійсності і складає 223078.51 грн, а вартість проведення цього дослідження складає 3800.00 грн, визнана сторонами та згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає (а.с.91-96, 132). Разом з тим, сторони визнали й ту обставину, що на відшкодування шкоди, завданої [PERSON], який застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника наземних транспортних засобів згідно з полісом № АК/4533115 від 22 листопада 2006 року [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в сумі 100 000.00 грн, а тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України вона також не підлягає доказуванню (а.с.65). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки зіткнення автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак [NUMBER], належного на праві власності [PERSON], з автомобілем марки «Seat Altea», державний номерний знак [NUMBER], належним на праві власності [PERSON], сталося з вини відповідача [PERSON], то завдана позивачу внаслідок взаємодії цих джерел підвищеної небезпеки шкода, на думку суду, підлягає до відшкодування саме [PERSON] З огляду на те, що [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземних транспортних засобів, однак сума виплаченого [PERSON] згідно з полісом № АК/4533115, виданим 22 листопада 2006 року приватним акціонерним товариством страхової компанії "ТАС", страхового відшкодування в розмірі 100 000.00 грн є недостатньою для повного відшкодування завданої ним [PERSON] шкоди внаслідок пошкодження автомобіля марки «Seat Altea», державний номерний знак [NUMBER], в розмірі 223078.51 грн згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 16 лютого 2018 року № 07-2018, а тому суд дійшов висновку, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, зазначеними вище, яка складає 123 078.51 грн. (223078.51 - 100 000.00 = 123 078.51), слід стягнути на користь позивача з відповідача, так як для цього є законні підстави і визнання [PERSON] в цій частині даного позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна. Так, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено в судовому засіданні, що позивач [PERSON] у звязку із пошкодженням відповідачем [PERSON] його майна зазнав душевних страждань, вимушених змін у його життєвих стосунках, витратив час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому суд вважає, що завдана позивачу такими неправомірними діями відповідача моральна шкода підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] і з врахуванням наведеного, а також - вимог розумності і справедливості визначає розмір її грошового відшкодування в обсязі 5 000.00 грн. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 123 078.51 грн. матеріальної та 5 000.00 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] пропорційно задоволених вимог підлягають судові витрати в сумі 5 299.28 грн. Так як задоволено 62.47% позовних вимог ( 128078.51 грн х 100% : 205000.00 грн = 62.47% ), а сплачено 2400.00 грн судового збору, то з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 1499.28 грн судового збору ( 2400.00 грн х 62.47% : 100% = 1499.28 грн ) та 3800.00 грн витрат, повязаних з проведеням автотоварознавчого дослідження.

Outcome: partial