Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 27.01.2012 року виконавчим комітетом Садківської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області, актовий запис № 1. Мотивуючи тим, що з відповідачкою перебувають у шлюбі з 27.01.2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Протягом останнього часу сімейне життя між ними погіршилось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони мають протилежні погляди на шлюб, сім"ю, між ними постійно виникають сварки. Шлюб існує формально. Добровільно вирішити спір щодо розірвання шлюбу відповідачка не бажає, а тому він звернувся до суду з даним позовом. До початку розгляду справи по суті відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом до позивача про розподіл спільно нажитого майна подружжя, та, з врахуванням уточненних позовних вимог, просить суд поділити спільне майно подружжя, а саме: легковий автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер [NUMBER], вартістю 90000 гривень, та боргові зобов"язання по кредитам на загальну суму 35807.14 грн., виділивши їй: присудити з відповідача компенсацію 1/2 вартості спірного автомобіля, з врахуванням решти майна в сумі 39486.35 грн., залишити обов"язок виконати боргові зобов"язання перед ТОВ " Фінансова компанія " Центр Фінансових рішень" у розмірі 12389.92 грн. відповідно укладеного кредитного договору, і виділивши [PERSON] автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер [NUMBER], вартістю 90000 грн., та зобов"язати його виплатити [PERSON] 1/2 вартості автомобіля Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер [NUMBER] з урахуванням вартості решти майна в сумі у сумі 39486.35 грн., зобов"язати виконати боргові зобов"язання у розмірі 23417.22., відповідно до умов договору № 28-070859/13-00938-вкл. від 21.06.2013 року. Мотивуючи тим, що 27 січня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. За час перебування в шлюбі подружжя нажило спільне майно, в них виникли спільні боргові зобов"язання. З приводу поділу спільного майна і виконання спільних зобов"язань у стрін є спір вирішення якого позивач уникає. Користуючсь тим, що спільно нажите майно фактично залишилося за місцем проживання [PERSON], та в його користуванні і доступ до нього відповідачка не має, то позивач категорично відмовляється його ділити, та заперечує будь-які права [PERSON] щодо такого майна. Щодо зобов"язань, які виникли в шлюбі, то вони оформлені на ім"я [PERSON] і [PERSON] заперечує проти своєї участі у їх виконанні. Під час шлюбу ними було придбано легковий автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер [NUMBER], вартістю 90000 грн.. Також [PERSON] за згодою з [PERSON] були укладені кредитні договора, та отриманні кошти були використанні в інтересах сім"ї, в наслідок чого виникли наступні зобов"язання: з ТОВ " Фінансова компанія "Центр Фінансових послуг" за кредитним договором № 500309264 від 22.05.2013 року на суму 10000 гривень, з урахуванням виплат борг складає: 12389.92 грн., з АТ "Банк фінанси і кредит" за договором № 28-070859/13-00938-вкл від 21.06.2013 року в сумі 20000 грн., з урахуванням виплат борг складає 40831.83 грн.. Ухвалою суду від 19.12.2014 року дані позови об"єднанні в одне провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відкритому судовому засіданні позивач і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вимоги зустрічного позову не визнали. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Відповідачка і її представник [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнали, вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~Представники третіх осіб - \~товариства з обмеженою відповідальністю "КУА " ПРІМОКОЛЕКТ - КАПІТАЛ", АТ "Банк - Фінанси і Кредит" в судове засідання не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляду справи в їх відсутності не надали. \~ Заслухавши пояснення свідків, зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, та часткове задоволення позовних вимоги [PERSON] розподіл спільно нажитого майна подружжя, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~ Нормами, закріпленими в ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін(а.с.3), та врахувавши обставини справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищевказані обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності зі ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Що стосується позовних вимог про розподіл спільно нажитого майна подружжя, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на ім"я [PERSON] під час перебування його в шлюбі з [PERSON] зареєстровано транспортний засіб автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер [NUMBER], вартістю 90000 гривень, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу(а.с. 112). Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Враховуючи вище вказані норми матеріального права, а саме те, що майно яке набуте подружжям у власність після реєстрації шлюбу 27.01.2012 року є спільним сумісним майном подружжя, суд приходить до висновку, що вище вказаний автомобіль підлягають поділу між сторонами. Ч. 1 ст. 28 даного Кодексу передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Частиною 1 ст. 69 СК України, встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною першою ст. 70 СК України, передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Згідно частини 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, а ч. 3 вказаної статті передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена якщо з нею проживають діти, за умови що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частинами 1, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідачка бажає присудженню грошової компенсації замість частки в спірному, автомобілі про що вона заявила в судовому засіданні. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, а п. 25 вказаної постанови передбачає, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК, щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. П.п. 22, 24 даної постанови зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Що стосується доводів відповідача і його представника, про те, що спірний автомобіль придбаний за його особисті кошти, які він отримав від продажу автомобіля ВАЗ 21083, та кошти його батька, і тільки формально був переоформлений на відповідачку, оскільки позивач не міг його переоформити на себе, то дані обставини спростовуються як зібраними і дослідженими у справі доказами так і показами свідків. Так, згідно облікової картки АМТ автомобіль ВАЗ 21083 був зареєстрований 26.05.2012 року за [PERSON]В.(а.с. 164). Жодних доказів позивачем і його представником, що даний автомобіль був придбаний за особисті кошти [PERSON] суду на дано не було, а у відповідності до п. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Крім того з позовом до суду щодо визнання даного автомобіля особистою приватною власністю позивач не звертався. В той же час факт позики відповідачкою коштів для придбання автомобіля Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер [NUMBER], підтвердила в судовому засіданні свідкок [PERSON], яка зазначила, що відповідачка двічі позичала в неї кошти для придбання спірного автомобіля. Крім того даний факт підтверджується розписками від 2.10.2013 року, та від 16.10.2013 року(а.с. 180, 181). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Що стосується показів свідка [PERSON], то в судовому засіданні даний свідок зазначив, що давав гроші для придбання автомобіля Lada - ВАЗ модель 217030 в розмірі 1500 доларів США своєму синові [PERSON], який разом з невісткою їздили на базар де купили даний автомобіль. А тому суд вважає, що позивачем і його представником не надано жодного допустимого доказу, про те, що кошти, які були надані [PERSON] для придбання спірного майна, були одержані [PERSON] в дар, або в порядку спадкування, оскільки з цих питань ніяких договорів між ними не укладалося. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. \~\~\~ А тому суд вважає, що вищевказане \~майно, а саме: автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер [NUMBER] підлягає поділу між сторонами. При визначені вартості спірного майна суд виходи із дійсної вартості, яка зазначена в позовній заяві, оскільки клопотання про призначення експертизи сторони не заявляли, хоча судом їм було розяснено право на призначення експертизи. Таким чином, при поділі спільно нажитого майна, суд вважає, що необхідно визнати право власності за [PERSON] на автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер [NUMBER], вартістю 90000 гривень, та стягнути з позивача на користь відповідачки кошти в розмірі 45000 грн., як компенсацію її частки в спільному сумісному майні подружжя, стягнення яких [PERSON] бажає. Що стосується зустрічних позовних вимог про зобов"язання позивача виконати боргові зобов"язання перед фінансовими установами, то дані позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Статтею 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов'язки в сім'ї та шлюбі. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю" Фінансова компанія " Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500309264, за умовами якого останній було надано кошти в сумі 10000 гривень, зі сплатою 0,01% річних строком на 36 місяців( а.с. 45-47). Як пояснила в судовому засіданні відповідачка даний кредит був використаний на відпочинок їх сім"ї в червні 2013 року в м. Коблево. Даний факт в судовому засіданні підтвердила і свідок [PERSON], як зазначила, що вона з родиною та сім"я [PERSON] в червні місяці 2013 року( точну дату вона вказати не може) відпочивали в м. Коблево. Зі слів [PERSON] вона знає, що кошти на даний відпочинок були взяті в кредит у банку. Факт відпочинку сторін в м. Коблево в червні 2013 року визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню. Доводи позивача і його представника, що він також брав кредит на даний відпочинок в розмірі 5000 гривень в ПАТ КБ " Приват Банк", суд оцінює критично, оскільки жодних доказів, що саме ці кошти були використанні на відпочинок в червні 2013 року надано не було. Що стосується доводів позивача і його представника, що дані кошти були використанні на інші цілі, оскільки поручителем за даним договором виступила мати відповідачки, то на думку суду, доказів на підтверження даних обставни суду на надано, а у відповідності до п. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущення. Оскільки за даною кредитною угодою заборгованість не погашена, то суд прийшов до висновку, що кредит в сумі 10000 грн., отриманий [PERSON] згідно з кредитним договором № 500309264 від 22.05.2013 року укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" необхідно визнати таким, що використаний в інтересах сім"ї, та визнати спільним боргом [PERSON] та [PERSON], тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. Що стосується зустрічних позовних вимоги про стягнення з позивача заборгованості за кредитом, який був укладений між АТ " Банк " Фінанси і кредит" та [PERSON], суд суд прийшов до наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 21.06.2013 року між АТ " Банк " Фінанси і кредит" та [PERSON] було укладено договір № 028-070859/13-009938-вкл-к про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту, згідно з умовами якого останній було надано відновлювану кредитну лінію за картковим рахунком в розмірі 48 % річних, строком на 36 місяців(а.с. 35-44). Однак відповідачкою і її представником суду не було надано жодних доказів про те, що даний договір, укладений нею в інтересах сім'ї, і кошти, які були одержані за договором, використанні в інтересах сім'ї, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 550 грн., пропорційно від задоволених вимог, оскільки їх понесення підтверджено документально(а.с. 27, 64).

Outcome: partial