Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна за участі третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5971 від 30 червня 2017 року, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо стягнення з неї грошових коштів за кредитним договором № б/н від 08 червня 2006 року у сумі 63348,72 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] в позовній заяві з зазначено, що 08 червня 2006 року між нею та Закритим акціонерним товариством комерційним банком « ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ « ПриватБанк» укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у банку. Згідно з умовами кредитного договору вона отримала кредит у розмірі 20\~000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У січні місяці 2020 року вона дізналась, що в березні місяці 2018 року постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження № 56018108 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 5971 від 30 червня 2017 року про стягнення грошової суми у розмірі 63348,72 грн за кредитним договором б/н від 08 червня 2006 року, з яких : залишок заборгованості за кредитом 9280,27 грн; залишок заборгованості за відсотками - 46194,70 грн; пеня та комісія 2000 грн; штраф 2873,75 грн; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн. Вказаний виконавчий напис, на думку позивача, є неправомірним, та таким що не підлягає задоволенню, оскільки приватним нотаріусом не отримувалось від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому, у нотаріуса, на думку позивача, були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості , а також суми штрафних санкцій та процентів зазначених у виконавчому написі є безспірними. Також позивачем зазначено, що вчиняючи виконавчий напис приватним нотаріусом не враховано та не перевірено факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Виконавчий напис вчинено за договором, за яким утворилась заборгованість за період понад 10 років з 08 червня 2006 року по 31 травня 2017 року, що свідчить, на думку позивача, про порушення порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутись із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису, тому позивач просить суд визнати виконавчий напис № 5971 від 30 червня 2017 року, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо стягнення з неї грошових коштів за кредитним договором № б/н від 08 червня 2006 року у сумі 63348,72 грн таким що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання з викликом сторін на 26 травня 2020 року. До суду 30 березня 2020 року від представника АТ КБ « ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву. Відзив поданий у відповідності до норм ст. 178 ЦПК України. У відзиві представник відповідача, \~вважає позовну заяву необґрунтованою, а позовні вимоги незаконними, оскільки діючим порядком вчинення виконавчих дій не передбачено обов`язкове надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису за кредитним договором будь-яких інших, не передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172 документів, а також й обов`язкове витребування нотаріусом інших документів або пояснень сторін, та зі свого бокудля вчинення виконавчого напису банк надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують заборгованості за кредитним договором. Діючим порядком вчинення нотаріальних дій встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012р. №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. З урахуванням цього, вчинений нотаріусом напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, а подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства України, що свідчить про спростування доводів позивача. На підставі вищевказаних обставин, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та проводити розгляд справи за відсутністю представника відповідача. До суду 16 квітня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка подана у строки та з дотримання вимог ст. 179 ЦПК України. У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що доводи і пояснення викладені позивачем у відзиві є необґрунтованими. У судове засідання 26 травня 2020 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суд не повідомляли. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив слухати справи за його відсутності. Судове засідання відкладено на 04 серпня 2020 року. У судове засідання 04 серпня 2020 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Судове засідання відкладено на 26 жовтня 2020 року. Судове засідання 26 жовтня 2020 року відкладено на 01 лютого 2021 року, з підстав знаходження судді на лікарняному. У судове засідання 01 лютого 2020 року з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі. Інші учасники у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив слухати справи за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за заявою АТ КБ « ПриватБанк» приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виданий виконавчий напис № 5971 від 30 червня 2017 року про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 63\~348 грн за кредитним договором № б/н від 08 червня 2006 року укладеного між ПАТ КБ « ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] . У виконавчому написі стягнення здійснюється за десять років одинадцять місяців , а саме з 08 червня 2016 року по 31 травня 2017 року. Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Скальською Л.В. на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України"Про нотаріат"\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом "Про нотаріат"\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України"Пронотаріат"\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України"Пронотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України"Про нотаріат"\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою КабінетуМіністрів Українивід 29червня 1999року №1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України"Пронотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України "Про нотаріат"\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Приморського районного суду м. Одеси від06 червня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № б/н від 30 червня 2006 року задоволені. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 26218,72 грн, яка складається з : - заборгованості за кредитом 9280,27 грн; - заборгованості за відсотками за користування кредитом 13713,75 грн; заборгованості по комісії за користування кредитом 1500, 00 грн; - штрафних санкцій (фіксована частина) 500 грн; - штрафу ( процентна складова) 1224,70 грн. На підставі вищевказаного рішення Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 2/1522/11269/11 від 20 липня 2012 року . Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Скальською Л.В. від 12 вересня 2018 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі вищевказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 57199199. \~Пунктами 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 63348,72 грн. за кредитним договором б/н від 30 червня 2006 року - не є безспірною, оскільки заборгованість в розмірі 26218,72 грн. стягнуто за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2012 року по справі № 2/1522/11269/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 30 червня 2006 року. На підставі вказаного рішення 20 липня 2012 року видано виконавчий лист, за яким постановою державного виконавця від 12 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження № 57199199. Однак в 2017 році Банк повторно отримав виконавчий виконавчий напис, який виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М, за тим же самим кредитним договором на ту ж саму суму заборгованості за тілом кредиту, тільки вже із нарахування 46194.70 грн. заборгованості за відсотками за період часу, з моменту укладення договору, а не здати ухвалення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2012 року, тобто більше десяти років з момент у укладення договору. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку. Із наданих документів вбачається, що нотаріусу був наданий Розрахунок заборгованості боржника станом на 31 травня 2017 року з урахуванням заборгованості за кредитом та відсотками, та не було надано первинні бухгалтерські документи. Отже, наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. Відповідно до правового висновку,\~висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі\~ № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №\~\~4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18,\~після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Відповідачем також не було надано суду доказів спростування безспірності заборгованості за кредитним договром № б-н від 06 червня 2012 року, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Таким чином, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу та відсотків за користування кредитом, не було з`ясовано даного питання з боржником, нотаріус не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, тому наявні правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст.ст.12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису, а тому існують всі підстави для задоволення позовних вимог, в зв`язку із чим виконавчий № 5971 від 30 червня 2017 року, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо стягнення з неї грошових коштів за кредитним договором № б/н від 08 червня 2006 року у сумі 63348,72 грн. слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю, сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн, 80 коп, що підвтерджується платіжним дорученням за № 30 від 18 лютого 2020 року. Отже, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору у ромірі 840. 80 грн пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved