Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №4476/1422CLBRT від 07.09.2013 року в розмірі 12522,67 грн. Позивач посилається на те, що відповідач відповідно до укладеного кредитного договору №4476/1422CLBRT від 07.09.2013 року з ПАТ "Платинум Банк", право вимоги за яким, відповідно до договору факторингу №20150721-Г від 21.07.2015 року перейшло до ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", отримав кредит у розмірі 14160 грн. Прийняті на себе обов'язки щодо повернення кредиту у передбачені договором строки [PERSON] не виконала, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає та просила зменшити розмір пені в зв'язку з тяжким фінансовим становищем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між ПАТ "Платинум банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 4476/1422CLBRT від 07.09.2013 року, відповідно до якого остання отримала у кредит грошові кошти в сумі 14160 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0000% на рік, строком на 36 місяців, з кінцевою датою повернення кредиту 21.09.2016 року. В подальшому між ПАТ "Платинум Банк" та ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 21.07.2015 року укладено договір факторингу №20150721-Г, за яким ПАТ "Платинум Банк" відступив ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до відповідача. На час звернення до суду відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 10404,08 грн., з яких: 9954,28 заборгованість за основною сумою боргу, 449,80 грн. заборгованість по процентам та комісії, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 2118,59 грн., суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу). Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, матеріальний стан відповідача, суму збитків позивача, а також інші обставини справи, суд вважає, що сума неустойки має бути зменшеною до 500 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню станом на 28.10.2016 року заборгованість в сумі 10904,08 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 9954,28 грн., заборгованості по процентам та комісії в сумі 449,80 грн. та заборгованості за пенею в сумі 500 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1378 грн.

Outcome: partial