Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Представник Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 94628,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначалося, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.07.2020 року №218325279 право власності на нерухоме майно Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2020 № 218325279 право власності на: - нежитлові будівлі літ. «3/1-1» загальною площею 49,5 кв.м , літ. «Е/1-1» загальною площею 52,0 кв.м., літ. «Я-2» загальною площею 41,5 кв.м., літ. «Ю-1» загальною площею 236, 5 кв.м., літ. «Д-2» загальною площею 35.3 кв.м., літ. «Ж-1» загальною площею 47,7 кв.м., літ. «Еп» загальною площею 126,0 кв.м., літ. «С-1» загальною площею 13,6 кв.м., літ. «Щ-2» загальною площею 162,6 кв.м., літ. «Э-1» загальною площею 28,6 кв.м., літ. «М-1» загальною площею 118,4 кв.м., літ. «Г-1» загальною площею 171.3 кв.м., літ. «П-1» загальною площею 54,8 кв.м., літ. «Ц-1» загальною площею 44,8 кв.м., літ. «В-1» загальною площею 300,9 кв.м., літ. «Х-1» загальною площею 115,5 кв.м., літ. «Р-1» загальною площею 66,8 кв.м., літ. «Н-1» загальною площею 12,0 кв.м., літ. «Ш-1» загальною площею 388,5 кв.м., літ. «Л-1» загальною площею 881,5 кв.м., літ. «0-1» загальною площею 338,7 кв.м., літ. «А/1-2» загальною площею 1675,9 кв.м., літ. «И-6» загальною площею 639,0 кв.м., літ. «К-1» загальною площею 45,1 кв.м., літ. «3-2» загальною площею 1160,5 кв.м., літ. «А-3» загальною площею 1283.3 кв.м., по [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Завод «Будінвест» на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.1993 № 1-404; - нежитлову будівлю літ. «У-2» загальною площею 1606,9 кв.м. по [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Завод «Будінвест» на підставі свідоцтва про право власності від 01.06.1994 № 95; - нежитлові будівлі літ. «Е-1» загальною площею 379,8 кв.м., літ. «Ф-1» загальною площею 449,5 кв.м., літ. «Д/1-1» загальною площею 49,3 кв.м., літ. «Б/1 -1» загальною площею 698,9 кв.м., літ. «Б-2» загальною площею 3813,1 кв.м. по [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Завод «Будінвест» на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 19.05.2008 у справі № 29/212-08; - нежитлову будівлю літ. «4-1» загальною площею 627,7 кв.м. по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2017 № 3849. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.01.2020 № НВ-0004418132020 земельна ділянка площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) знаходиться у комунальній власності. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення; код КВЦПЗ - 11.02. «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості». Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена 11.04.2008 року. Приймаючи до уваги відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023), та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.01.2020 № НВ-0004418132020. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] використовує земельну ділянку комунальної форми власності по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) та всупереч положенням ст. 206 ЗК України не сплачує за користування вказаною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати. 11.09.2020 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.09.2020 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. В судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимоги. Суд, заслухавши думку представника позивача та представнкиа відповідача, оглянувши матеріали цивільної справи №645/6986/18, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Харківської міської ради від 21.02.2007 року № 21/07 ЗАТ «БУДІНВЕСТ» надано в оренду земельну ділянку (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) загальною площею 9,1414 га по [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування адміністративної, виробничих, складських та допоміжних будівель і споруд строком до 01.02.2017 року. На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та ЗАТ «БУДІНВЕСТ» укладено договір оренди землі від 11.04.2008 № 840867100037. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.08.2020 року № 221309705 право оренди земельної ділянки загальною площею 9,1414 га (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) по [ADDRESS] що була в користуванні відповідно договору оренди землі від 11.04.2008 року № 840867100037 припинено 27.11.2017 року на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки до земель запасу міста від 21.11.2017 року № 173/17. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2020 року № 218325279 право власності на: - нежитлові будівлі літ. «3/1-1» загальною площею 49,5 кв.м , літ. «Е/1-1» загальною площею 52,0 кв.м., літ. «Я-2» загальною площею 41,5 кв.м., літ. «Ю-1» загальною площею 236, 5 кв.м., літ. «Д-2» загальною площею 35.3 кв.м., літ. «Ж-1» загальною площею 47,7 кв.м., літ. «Еп» загальною площею 126,0 кв.м., літ. «С-1» загальною площею 13,6 кв.м., літ. «Щ-2» загальною площею 162,6 кв.м., літ. «Э-1» загальною площею 28,6 кв.м., літ. «М-1» загальною площею 118,4 кв.м., літ. «Г-1» загальною площею 171.3 кв.м., літ. «П-1» загальною площею 54,8 кв.м., літ. «Ц-1» загальною площею 44,8 кв.м., літ. «В-1» загальною площею 300,9 кв.м., літ. «Х-1» загальною площею 115,5 кв.м., літ. «Р-1» загальною площею 66,8 кв.м., літ. «Н-1» загальною площею 12,0 кв.м., літ. «Ш-1» загальною площею 388,5 кв.м., літ. «Л-1» загальною площею 881,5 кв.м., літ. «0-1» загальною площею 338,7 кв.м., літ. «А/1-2» загальною площею 1675,9 кв.м., літ. «И-6» загальною площею 639,0 кв.м., літ. «К-1» загальною площею 45,1 кв.м., літ. «3-2» загальною площею 1160,5 кв.м., літ. «А-3» загальною площею 1283.3 кв.м., по [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Завод «Будінвест» на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.1993 № 1-404; - нежитлову будівлю літ. «У-2» загальною площею 1606,9 кв.м. по [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Завод «Будінвест» на підставі свідоцтва про право власності від 01.06.1994 № 95; - нежитлові будівлі літ. «Е-1» загальною площею 379,8 кв.м., літ. «Ф-1» загальною площею 449,5 кв.м., літ. «Д/1-1» загальною площею 49,3 кв.м., літ. «Б/1 -1» загальною площею 698,9 кв.м., літ. «Б-2» загальною площею 3813,1 кв.м. по [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Завод «Будінвест» на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 19.05.2008 у справі № 29/212-08; - нежитлову будівлю літ. «4-1» загальною площею 627,7 кв.м. по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2017 № 3849. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.01.2020 року № НВ-0004418132020 земельна ділянка площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) знаходиться у комунальній власності. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення; код КВЦПЗ - 11.02. «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості». Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена 11.04.2008 року. Приймаючи до уваги відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023), та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.01.2020 року № НВ-0004418132020. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] використовує земельну ділянку комунальної форми власності по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) та всупереч положенням ст. 206 ЗК України не сплачує за користування вказаною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки з урахуванням звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки по [ADDRESS] розробленого ТОВ «ІНСТИТУТ ПЛАНУВАННЯ ТЕРИТОРІЙ» (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 08.02.2018 № 013297 [PERSON] та кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста від 05.10.2015 року № 012901 [PERSON] ), витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданого Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10.03.2020 року № 2348/0/45-20 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.01.2020 року № НВ-0004418132020. Обстеженням на місцевості встановлено, що на земельній ділянці (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) площею 9,1414 га по [ADDRESS] розташовані нежитлові будівлі літ. «3/1-1», «Е/1- 1», «Я-2», «Ю-1», «Д-2», «Ж-1», «Еп», «С-1», «Щ-2», «3-1», «М-1», «Г-1», «П-1», «Ц-1», «В-1», «Х-1», «Р-1», «Н-1», «Ш-1», «Л-1», «0-1», «А/1-2», «И-6», «К-1», «3-2», «А-3», «У-2», «Г-1», «Ф-1», «Д/1-1», «Б/1-1», «Б-2» право власності на які зареєстроване за ТОВ «Завод «Будінвест», літ. «4-1» право власності на яку зареєстроване за [PERSON] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.01.2020 № НВ-0004418132020, площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:12:004:0023 складає 9,1414 га. Вказана земельна ділянка огороджена, використовується з 27.11.2017 року по теперішній час ТОВ «Завод «Будінвест» та [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «3/1-1», «Е/1-1», «Я-2», «Ю-1», «Д-2», «Ж-1», «Еп», «С-1», «Щ-2», «3-1», «М-1», «Г-1», «П-1», «Ц-1», «В-1», «Х-1», «Р- 1», «Н-1», «Ш-1», «Л-1», «0-1», «А/1-2», «И-6», «К-1», «3-2», «А-3», «У-2», «Г- 1», «Ф-1», «Д/1-1», «Б/1-1», «Б-2», «4-1». За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 30.07.2020 року. За змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання об`єктів нерухомого майна, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем протягом спірного періоду нежитловою будівлею літ. «4-1» презюмується користування спірною земельною ділянкою. [PERSON] , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформила речового права на вказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оренду землі» та приписами 93 ЗК України передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до частини 2 статті 120 ЗК України, у випадку, коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При зверненні з даним позовом позивач послався на положення статей 1212 - 1214 ЦК України як на правову підставу своїх вимог та при цьому зауважив, що заявлена до стягнення сума є несплаченою відповідачем платою за використання земельної ділянки комунальної власності, без укладення договору оренди за період 01.01.2020 року по 31.01.2021 року, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано шкоди у виді неодержаної орендної плати за землю. Виходячи зі змісту статті 120 ЗК України, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Водночас виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Водночас зі змісту статті 125 ЗК України випливає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Зважаючи на положення статті 125 ЗК України, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Отже, з моменту виникнення права власності на вищезазначене нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під нежитловими будівлями. Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 ПК). Правомірне набуття відповідачем права власності на нерухомість, що в силу положень Земельного кодексу України породжує у нього, як у власника нерухомого майна, виникнення обов`язку з оформлення відповідного речового права на землю. Згідно зі статтею 206 ЗК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції). З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності". Оскільки відповідач не є власником або постійними землекористувачами спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для них як землекористувачів є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Частиною 1 статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу). Вищевказана позиція висловлена Верховним Судом у справі №922/1646/20 в постанові від 16.06.2021 року Так, судом встановлено, що відповідач є власникоми нерухомості, яка знаходиться на земельній ділянці комунальної форми власності і при цьому із ним не укладено з Містом відповідних договорів оренди землі. Верховний Суд вже неодноразово наголошував (див. постанови від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 28.02.2020 у справі № 913/169/18), що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Разом із цим, відповідно до правових висновків Верховного Суду, що викладені, зокрема у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18 та від 12.06.2019 у справі № 922/902/18 для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою міськрада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Встановлено, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.01.2020 № НВ-0004418132020 земельна ділянка площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) сформована як об`єкт цивільних прав. Крім того, Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена 11.04.2008 року. За змістом частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а тому використання нежитлового приміщення, яке належить відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, а тому, у зв`язку з користуванням відповідачем нежитловою будівлею презюмується його спільне користування усією спірною земельною ділянкою, якщо іншого не доведено. За викладеного, оскільки земельна ділянка комунальної форми власності, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна відповідача сформована як об`єкт цивільних прав, а відповідач користується земельною ділянкою, однак речове право на неї не оформлює, плату за користування не вносить, логічним та правомірним є висновок про те, що вимоги Міста у даній справі є цілком обґрунтованими. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Водночас відповідно до статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна І не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені. Щодо правомірності наданих позивачем розрахунків за користування земельною ділянкою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Використання землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Відповідно до ч. 286.6 ст. 286 ПК України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. Враховуючи викладене, позивач при здійсненні розрахунку керуввся в першу чергу інформацією про земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:12:004:0023 площею 9,1414 га по [ADDRESS] , яка зазначена у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.03.2020 № 2348/0/45-20, наданого Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Водночас, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 489 від 25.11.2016 р. затверджено новий Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (далі - Порядок), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 року за № 1647/29777, який застосовується з 01 січня 2017 року. Відповідно до цього Порядку коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306. Згідно листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 24.12.2019 № 9879/0/225-19 рішенням Харківської міської ради від 27.02.2019 року № 147449 затверджена Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 року. Відповідно до п. 2 цього рішення нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2018 року застосовується з 01.01.2020 року. Відповідно до технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 року базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова станом на 01.01.2018 року становить 639,78 гривень і підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України. Відповідно до п. 4.1. Положення «Про порядок визначення розміру орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові», затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 року № 41/08 (із змінами та доповненнями) (далі - Положення), порядок розрахунку орендної плати, встановлений розділом II цього Положення, не розповсюджується на землі, перелік яких наведений в таблиці (вказана таблиця міститься у самому положенні). Згідно вищезазначеної таблиці, для земель промисловості (окрім тютюнової та лікеро-горілчаної) встановлено особливий режим розрахунку орендної плати, що полягає у застосуванні ставки річної орендної плати при здійсненні розрахунку у розмірі - 4%. Пунктом 2.6. Положення встановлено, що орендна плата за земельну ділянку розраховується в залежності від терміну оренди із застосуванням відповідних відсотків від розрахункового розміру орендної плати. У даному випадку договір оренди у період з 01.01.2020 року по 31.07.2020 року не укладався (не перевищує 10 років), внаслідок чого застосована вихідна ставка у розмірі 100%. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2020 року № 218325279 за ТОВ «Завод «Будінвест» зареєстровано право власності на нежитлові будівлі літ. «3/1-1» загальною площею 49,5 кв.м , літ. «Е/1-1» загальною площею 52,0 кв.м., літ. «Я-2» загальною площек) 41,5 кв.м., літ. «Ю-1» загальною площею 236,5 кв.м., літ. «Д-2» загальною площею 35.3 кв.м., літ. «Ж-1» загальною площею 47,7 кв.м., літ. «Еп» загальною площею 126,0 кв.м., літ. «С-1» загальною площею 13,6 кв.м., літ. «Щ-2» загальною площею 162,6 кв.м., літ. «Э-l» загальною площею 28,6 кв.м., літ. «М-1» загальною площею 118,4 кв.м., літ. «Г-1» загальною площею 171.3 кв.м., літ. «П-1» загальною площею 54,8 кв.м., літ. «Ц-1» загальною площею 44,8 кв.м., літ. «В-1» загальною площею 300,9 кв.м., літ. «Х-1» загальною площею 115,5 кв.м., літ. «Р-1» загальною площею 66,8 кв.м., літ. «Н-1» загальною площею 12,0 кв.м., літ. «Ш-1» загальною площею 388,5 кв.м., літ. «Л-1» загальною площею 881,5 кв.м., літ. «0-1» загальною площею 338,7 кв.м., літ. «А/1-2» загальною площею 1675,9 кв.м., літ. «И-6» загальною площею 639,0 кв.м., літ. «К-1» загальною площею 45,1 кв.м., літ. «3-2» загальною площею 1160,5 кв.м., літ. «А-3» загальною площею 1283.3 кв.м., літ. «У-2» загальною площею 1606,9 кв.м., літ. «Е-1» загальною площею 379,8 кв.м., літ. «Ф-1» загальною площею 449,5 кв.м., літ. «Д/1-1» загальною площею 49,3 кв.м., літ. «Б/1-1» загальною площею 698,9 кв.м., літ. «Б-2» загальною площею 3813,1 кв.м. по [ADDRESS] . Відповідно до цієї ж інформації, за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «4-1» загальною площею 627,7 кв.м. по [ADDRESS] . Отже, загальна площа об`єктів нерухомого майна право власності на які зареєстровано за землекористувачами складає: 15 087,8 кв.м. (ТОВ «Завод «Будінвест») + 627,7 кв.м. ( [PERSON] ) = 15 715,5 кв.м. Для встановлення долі земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:12:004:0023 по [ADDRESS] , яка перебуває у користуванні [PERSON] , слід застосувати наступну пропорцію: - 9 1414 кв.м. (8 земельної ділянки) * 627,7 кв.м. ( [PERSON] ) /15 715,5 кв.м. (загальна Б ) = 3 651,21 кв.м. З огляду на вказані розрахунки, [PERSON] використовує 4% земельної ділянки ділянка площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) виходячи з наступного: 3 651,21 кв.м. * 100%/9 1414 кв.м. = 4% Згідно з розрахунком, який здійснено на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ділянка площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) від 10.03.2020 року № 2348/0/45-20, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ТОВ «Завод «Будінвест» та [PERSON] зберегли кошти за використання земельної ділянки у розмірі орендної плати за період з 01.01.2020 року по 31.07.2020 року у сумі 2 365 699,92 грн. Для розрахунку розміру частки безпідставно збережених [PERSON] коштів за використання земельної ділянки ділянка площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) зазначено наступний розрахунок: - 2 365 699,92 грн. * 4% / 100% - 94 628,00 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] зберегла кошти за використання земельної ділянки площею 9,1414 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310138500:12:004:0023) у розмірі орендної плати за період з 01.01.2020 роуц по 31.07.2020 року у сумі 94 628,00 грн. Зазначений розрахунок позивача не спростований відповідачем, іншого розрахунку ним не наведено. Водночас, заперечуючи факт користування земельною ділянкою, з розрахунку площі якої нарахований розмір збитків, відповідач також не зазначив який розмір земельної ділянки використовується ним для обслуговування належного йому нежитлового приміщення та не надав доказів на підтвердження чи спростування цього з огляду на те, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно у [PERSON] виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Однак цього обов`язку відповідач не виконав та не вчинив будь-яких дій, спрямованих на оформлення права власності або право користування вказаною земельною ділянкою. Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача як землекористувача спірною земельною ділянкою є оренда плата, яка останньою безпідставно не була сплачена на користь Харківської міської ради. Суд не бачить жодних перешкод для застосування вищевказаної норми права (за аналогією) у спірних правовідносинах і як наслідок з цього доходить до висновку, що розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці можливо, а тому розрахунок позовних вимог, який містить у собі саме такий алгоритм, не суперечить вимогам закону, є раціональним та справедливим. Суд також вважає доцільним вказати також про те, що відповідач, не сплачуючи відповідні кошти за користування землею, будує свою позицію щодо невідповідності запропонованого Містом розрахунку виключно на незгоді з ним, втім власних контррозрахунків останній не подає, легітимного бажання врегулювати спірні правовідносини не виявляє. Вказана позиція також відображена у постанові від 16.06.2021 року Верховного Суду у справі №922/1646/20. Таким чином, заявлена до стягнення сума є несплаченою відповідачем та безпідставно збереженою платою за використання земельної ділянки комунальної власності, без укладення договору оренди за період з 01.01.2020 року по 31.01.2021 року у розмірі 94928,00 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, враховуючи їх доведення та обґрунтованість під час розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved