Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

11.02.2014р. ЛКП "Рясне-402" звернулося в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідачки на його користь 6329,87грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що відповідачка [PERSON] та неповнолітній [PERSON], 1999р.н., зареєстровані і проживають у квартирі [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні і утриманні ЛКП " Рясне-402". Відповідачка зобов'язана своєчасно проводити оплату за житлово-комунальні послуги відповідно до встановлених тарифів. Однак вона не проводить оплати за такі послуги, допустила вищевказану заборгованість, яка складається з 3587,99грн. за центральне опалення, 2227,57грн. за квартирну плату, 344,91грн. за гаряче водопостачання, 169,40грн. за холодне водопостачання. Тому позивач звернувся до суду. Представник позивача Цепко І.С. в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на вказані в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила покликаючись на відсутність укладеного з позивачем договору, надання позивачем послуг неналежної якості. Просила у позові відмовити. В наступні судові засідання відповідачка не з'являлася неодноразово. У зв'язку з чим суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності відповідачки, з врахуванням її заперечень проти позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та її малолітня дитини [PERSON], [INFO], є співвласниками квартири [ADDRESS]. Будинок знаходиться на обслуговуванні ЛКП "Рясне-402". Ці обставини стверджуються довідкою ЛКП, копією Свідоцтва про право власності, витягом про реєстрацію права власності (т.1 а.с.12,74,75). Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, що врегульовано п.1 ст.10 вказаного Закону. Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Стаття 156 ЖК України покладає на власника та членів його сім'ї обов'язок по сплаті витрат по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частиною 2 ст. 32 вищевказаного Закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Пункт 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до змісту ст. 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до якого споживач, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно Правового Висновку Верховного суду України (справа №6-110 цс12 від 10.12.12р.) у спорі про зобов'язання споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг встановлено, що оскільки виконавцем такі послуги надаються, однак споживач ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд ухвалює рішення про визнання зазначеного договору укладеним. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст.19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів цивільної справи відповідач у встановленому законом порядку від користування послугами ЛКП не відмовився, а фактично такими користувався і користується, а відтак відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови відповідача від сплати за фактично надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року при розгляді справи № 6-6ц13, законодавство не передбачає звільнення споживача від сплати за отримані послуги навіть у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг; Споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати комунальні послуги і не може бути звільнений від виплати виниклої у нього заборгованості. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців. Докази звернення відповідача до позивача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Позивачем надано копії договорів з ЛМКП «Львівводоканал», ЛКП Залізничнетеплоенерго на надання відповідних послуг, рахунки та акти реалізації теплової енергії, акти звірки, рахунки, що свідчать про виконання робіт з надання відповідних послуг. Отже, підстав для звільнення відповідача від сплати нарахованої заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території, житлово-комунальних послуг судом не встановлено. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 18.09.2014р. заборгованість відповідача за послуги з утримання будинку та прибудинкової території - 2464,49грн., за центральне опалення 3982,49грн., за холодне водопостачання 439,55грн., гаряче водопостачання 784,17грн., а всього сума заборгованості складає 7670,70грн. Ця сума заборгованості не зменшилася станом на час постановлення судового рішення. Відтак, ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved