Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «КБ «ПриватБанк» звернулося до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNG0GA00002236 від 19 липня 2007 року, в розмірі 99820,65 доларів США (797567,02 грн. по курсу НБУ станом на 24.09.2013 року), звернути стягнення на квартиру загальною площею 44,20 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договором іпотеки № DNG0GA00002236 від 19.07.2007 року) Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Також у позові позивач просить суд ухвалити рішення про виселення із зазначеної квартири [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та/або проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № DNG0GA00002236 від 19.07.2007 року [PERSON] 19.07.2007 року отримав кредит у розмірі 40\~000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 19.07.2017 року. Згідно умов зазначеного кредитного договору позичальник взяв на себе зобовязання здійснювати погашення заборгованості щомісяця в період сплати, шляхом надання банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами. У порушення Закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків банку, які мають вираз у залученні банком вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обовязкових платежів з цих коштів. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором позичальник станом на 24.09.2013 року має заборгованість - 99820.65 доларів США, яка складається з наступного: 36602.37 доларів США - заборгованість за кредитом; 24534.66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4098.23 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 29802.23 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31.29 доларів США - штраф (фіксована частина); 4751.87 доларів США грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ «КБ «ПриватБанк» і позичальник 19.07.2007 року уклали договір іпотеки № DNG0GA00002236, згідно умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44.20 кв.м., житловою площею 28.60 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Це майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 252 500 грн. 00 коп. Банк до звернення із позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надіслав повідомлення боржнику про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити приміщення у разі продовження порушення, але такі вимоги виконані не були, у звязку з чим банк змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, завчасно сповістив про можливість розгляду справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі заперечень проти позову не надали, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не зявилися, причин не повідомили, своїх представників до суду не направили, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду, про причини неявки суд сповіщено не було. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19 липня 2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNG0GA00002236, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в сумі 44000,00 доларів США у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, з яких 40000,00 доларів США на придбання нерухомості, та 4000,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 11,04 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 19 липня 2017 року включно. У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів, та інших обумовлених договором платежів, за кредитним договором станом на 24.09.2013 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 99 820,65 доларів США, з яких: -36602.37 доларів США - заборгованість за кредитом; -24534.66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -4098.23 доларів США - заборгованість по комісії; -29802.23 доларів США нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; -31.29 доларів США - штраф (фіксована частина); -4751.87 доларів США грн. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим представником позивача розрахунком, який було перевірено у судовому засіданні. В рахунок забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору між ним та ЗАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір № DNG0GA00002236 від 19.07.2007 року, за умовами якого відповідач надав позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме належну йому на праві власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Іпотечний договір укладений між сторонами 19 липня 2007 року було посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі за № 1594. На адресу позичальника 02 серпня 2013 року рекомендованим листом була надіслана письмова вимога про повернення суми кредиту в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, відповідач був попереджений, що у разі невиконання зобов'язання ПАТ КБ "ПриватБанк" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], має загальної площі - 44,20 кв.м., житлової площі - 28,60 кв.м., є предметом іпотеки, виступає як забезпечення зобов'язання позичальника за кредитом, наданим ПАТ «КБ «Приватбанк» в іноземній валюті - доларах США. У даній квартирі зареєстровано місце постійного проживання відповідачів та їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів; або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. В п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" роз'яснено, що невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення ч.3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про іпотеку", яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (відповідно до ст. 33 вказаного Закону, це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя) та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (ч.2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку") іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Відповідно до ст. 109 ЖК виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З урахуванням зазначених вище вимог діючого законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» за договором № DNG0GA00002236 від 19.07.2007 року, в сумі 99820,65 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.09.2013 року за курсом 7,99 грн. становить 797567,02 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DNG0GA00002236 від 19.07.2007 року квартиру загальною площею 44,20 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності позичальнику, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Слід зазначити, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до п.1 ч.1 цього Закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника чи майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не встановлено, що іпотека припиняється, а лише встановлено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна. Виходячи із ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону. У звязку з цим, є необхідним визначити, що відповідно до вимог ст. 217 ЦПК, рішення суду в частині звернення стягнення на квартиру не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів.

Outcome: partial