Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, як на частку у спільній сумісній власності. Мотивуючи свій позов тим, що з січня 2004 року вона та [PERSON] проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувалися один про одного, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. [INFO] [PERSON] помер. Згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2017 року було встановлено факт мого проживання з [PERSON] однією сім'єю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах з січня 2004 року і по дату смерті останнього, а саме по [INFO]. За час спільного проживання однією сім'єю, як подружжям було набуте спільне майно. В зв'язку з цим, для захисту своїх майнових прав, позивач звернулась до суду. В жовтні 2017 року позивачка звернулася до суду з уточненими позовними вимогами та клопотанням, в якому просила залучити по справі як співвідповідачів осіб, які в передбачений законом термін звернулися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті її цивільного чоловіка [PERSON], який помер [INFO] в місті Мена з заявами про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 22 листопада 2017 року по справі було залучено в якості відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В січні 2018 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. 18 січня 2018 року ухвалою Менського районного суду Чернігівської області вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, як на частку у спільній сумісній власності. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримали з підстав наведених у позовній заяві, щодо задоволення зустрічного позову не заперечували. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Представник відповідача за первісним позовом Менської міської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач за первісним та зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги первісного позову визнали, проти його задоволення не заперечували, зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі з підстав наведених у заяві. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визнання часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сім'ї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1 Закону України від 7 квітня 2011 року № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції"; квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду"); майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, відповідно до закону (стаття 6 Закону України від 15 травня 2003 року № 742-IV "Про особисте селянське господарство"). Частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24 квітня 2017 року (а.с. 6). Як вбачається з копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у власності [PERSON] перебував автомобіль TOYOTA Corolla 1.33 L д.н.з. [NUMBER] (а.с. 9). Також, у власності [PERSON] перебували грошові вклади згідно договору послуги незнижувальний залишок «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат на 1 місяць» [NUMBER] згідно якого на цільовий картковий рахунок № [NUMBER] була внесена сума в розмірі 68 000 грн. та договору № SAMDNWFD0071484569300 вкладу «Депозит Плюс» строковий на 3 місяці згідно якого на рахунок № [NUMBER] нами була внесено 154 293 грн. 07 коп.(а.с. 15, 16). Згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2017 року було встановлено факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах з січня 2004 року і по дату смерті останнього, а саме по [INFO] (а.с. 17-19). За таких обставин, суд приходить до висновку що первісний позов [PERSON] підлягає до задоволення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], його батьком є [PERSON] (а.с 88). Як вбачається з копії спадкової справи 43/2017 заведеної після смерті [PERSON] його син [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Окрім нього з відповідною заявою також звернувся батько померлого - [PERSON] (а.с. 42, 51). Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не було сплачено судового збору при поданні зустрічної позовної заяви, суд приходить до висновку, про необхідність стягнути з останнього суму судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved