Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

18 вересня 2017 року від Комунального закладу охорони здоров'я Барвінківська центральна районна лікарня до суду надійшла заява про госпіталізацію [PERSON] до КЗОЗ Харківський обласний протитуберкульозний диспансер №4 терміном на три місяці для примусового лікування туберкульозу. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON], який мешкає за адресою: вул. Степова, 8 с. Н. Дмитрівка Барвінківського району Харківської області, хворий на заразну форму туберкульозу та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби. Заявник враховуючи, що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу, в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути небезпечними, просив заяву задовольнити. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд заслухавши думку представника, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. П. 12 ч.1 ст.1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують (п. 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз"). Відповідно до висновку №485 від 21 серпня 2017 року, [PERSON] має діагноз - туберкульозу легень (інфільтративний), в зв'язку з тим, що він є носієм бактеріовиділень та становить загрозу розповсюдження туберкульозу, він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в КЗОЗ Харківський обласний протитуберкульозний диспансер №4, терміном на три місяці. (а. с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] на заразну форму туберкульозу та ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява про примусову госпіталізацію примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 286 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved