Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2007 року уклав з третьою особою [PERSON] кредитний договір №164КМ_В, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 990 000 гривень, зі сплатою 19 відсотків за користування на рік на суму залишку заборгованості за договором, строком до 23.11.2012 року. З метою забезпечення виконання кредитного договору, 11.12.2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно якого відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 90,30 кв.м, житловою площею 46,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить останній на праві власності, обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 1 092 750 гривень. Також зазначив, що [PERSON] в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 02.04.2013 року має заборгованість - 2 516 285 гривень 48 копійок, з яких: 748 678 гривень 84 копійки - заборгованість за кредитом; 1 049 125 гривень 45 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23007 гривень 60 копійок - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 575 412 гривень 38 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 гривень - штраф (фіксована частина), 119 811 гривень 21 копійок - штраф (процентна складова). У в зв'язку з вищезазначеним та з урахуванням уточнених позовних заяв, позивач та просить звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 164КМ_В від 11.12.2007 року, шляхом надання йому права на продаж вказаного предмету іпотеки. Крім того, зазначив, що оскільки ПАТ КБ "Приватбанк" було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за вищезазначеним договором, то 18.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] було направлено письмову вимогу про погашення заборгованості по кредитному договору, та попередження про ініціювання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання даної вимоги, добровільне звільнення вищезазначеної квартири, яку вони проігнорували. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задоволити за обставин, викладених в ньому. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд з урахуванням положень п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, вважає за можливе слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів долучених до матеріалів даної цивільної справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, тому суд приходить до висновку, що вищезазначений позов можливо розглядати у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України. Представник Служби у справах дітей Подільської Районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечила та просила в його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, представника Служби у справах дітей Подільської Районної в м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно п. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 1 ст. 1048 параграфа 1 глави 71 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, 11.12.2007 року позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір №164КМ_В, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 990 000 гривень, зі сплатою 19 відсотків за користування на рік на суму залишку заборгованості за договором, строком до 23.11.2012 року (а.с.16-19). Крім того з метою забезпечення виконання кредитного договору, 11.12.2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно якого відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 90,30 кв.м, житловою площею 46,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить останній на праві власності, обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки становить 1 092 750 гривень (а.с.22-25). Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору позивач виконав свої зобов'язання по кредитному договору в повному обсязі, однак [PERSON] в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 02.04.2013 року має заборгованість - 2 516 285 гривень 48 копійок, з яких: 748 678 гривень 84 копійки - заборгованість за кредитом; 1 049 125 гривень 45 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23007 гривень 60 копійок - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 575 412 гривень 38 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 гривень - штраф (фіксована частина), 119 811 гривень 21 копійок - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-10). Однак, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення пені за невиконання умов договору, в зв'язку з чим суд не може погодитись з правильністю нарахування пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором саме в розмірі - 575 412 гривень 38 копійок, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості, наданому позивачем період її нарахування обрахований з грудня 2007 року, а позовну заяву до суду було подано 20.05.2013 року, в зв'язку з чим стягненню підлягає пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 20.05.2012 року, що складає 376 347 гривень 38 копійки. В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що в рахунок стягнення на предмет іпотеки підлягає заборгованість третьої особи [PERSON] за кредитним договором №164КМ_В від 11.12.2007 року, всього 2 317 220 гривень 48 копійок, з яких 748 678 гривень 84 копійки - заборгованість за кредитом; 1 049 125 гривень 45 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23 007 гривень 60 копійок - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 376 347 гривень 38 копійки - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (за період з 20.05.2007 року по 20.05.2013 року), а також штрафи відповідно до договору: 250 гривень - штраф (фіксована частина), 119 811 гривень 21 копійок - штраф (процентна складова). Крім того, слід зазначити, що оскільки ПАТ КБ "Приватбанк" було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за вищезазначеним договором, тому [PERSON] та [PERSON] було направлено письмову вимогу про погашення заборгованості по кредитному договору, та попередження про ініціювання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання даної вимоги, добровільне звільнення вищезазначеної квартири (а.с.11-12), що підтверджується реєстром про відправку листів від 21.02.2013 року (а.с.13-14, 15), яку вони проігнорували. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, згідно п.16.8.1. договору іпотеки позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання боржником та/або іпотекодавцем будь-яких зобов'язань забезпечених іпотекою, вони не будуть виконані. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та п.16.10. іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи сплату відсотків, винагород та інших платежів, відшкодування збитків, неустойки, тощо. Частина 3 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" встановлює, що якщо інше не передбачено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно п. 18.11 договору іпотеки від 11.12.2007 року відповідачка зобов'язалась не надавати у відповідні державні органи документи з метою реєстрації інших осіб в квартирі, що є предметом іпотеки без письмової згоди позивача. Відповідно п. 12.10 договору іпотеки від 11.12.2007 року малолітні та/чи неповнолітні діти в квартирі, яка є предметом договору, не зареєстровані, згідно довідки ЖЕКу №709 кп "Поділ-Житло" від 23.11.2007 року, зміст якої відповідав дійсності на момент укладення договору іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровані 2 особи: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою КП "Виноградар" № 2344 від 30.08.2013 року. (а.с.114), однак згода на відповідну реєстрацію останнього в цій квартирі позивачем не надавалась, тому така реєстрація є порушенням умов договору іпотеки та ст.629 ЦК України. В зв'язку з вищевикладеним, на момент укладення договору іпотеки малолітні та/чи неповнолітні діти не були зареєстровані в цій квартирі, а отже згода органів опіки та піклування на укладення правочину щодо нерухомого майна, що підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" та Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей" не вимагалась та права малолітніх дітей під час укладення договору іпотеки не порушувались. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та с. 109 ЖК України -звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 43 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з урахуванням згідно ч.4 ст.ст. 9, 109 Житлового кодексу України, ст.ст.39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором 11.12.2007 року, а саме - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №164 КМ_В від 11.12.2007 року з урахуванням пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 20.05.2012 року до 20.05.2013 року, саме в розмірі 2 317 220 гривень 48 копійок, знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 3 165 гривень 72 копійок (а.с. 40, 41). На підставі ст.ст.33, 35, 36-38 Закону України "Про іпотеку", ст.ст.526, 549, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.109 Житлового Кодексу України та

Outcome: approved