Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~В інтересах позивача [PERSON] його представником - адвокатом Салій О.О. 26.02.2021 подано до суду зазначений позов з вимогами про встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , та визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , залишивши право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку за [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позов аргументує тим, що після смерті [INFO] його батька [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді частки у спільній сумісній власності на вищевказаний житловий будинок. \~ \~ \~ \~За життя батько заповіту не складав, тому він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який спадщину прийняв шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в силу ст.1268 ЦК України. Інші спадкоємці або спадкоємці, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні, оскільки батько у зареєстрованому шлюбі ніколи не перебував, а його батьки померли задовго до його смерті. \~ \~ \~ \~У 2021 році з метою оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варави Н.П. і була заведена спадкова справа за №35 за 2021 рік. \~ \~ \~ \~Постановою нотаріуса від 19 лютого 2021 року за №89/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через невизначеність розміру частки спадкодавця у спільному сумісному майні на спадковий будинок та відсутність безспірних доказів родинних відносин між ними. \~ \~ \~ \~Зазначає, що його мати, яка є відповідачем по справі, - [PERSON] , та спадкодавець, - [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1965 року і по день смерті останнього. Під час їх спільного проживання [INFO] народився він, але, приймаючи до уваги, що шлюб батьки не зареєстрували та юридичні документи про батьківство померлого щодо нього не оформляли через національні традиції, запис про його батька у Книзі реєстрації народжень був здійснений за прізвищем матері « [PERSON] », а ім`я та по батькові його батька зазначено за вказівкою матері « [PERSON] ». За життя спадкодавець бажав його народження, вважав своїм сином і в усіх сімейних та побутових відносинах вказував на те, що є його рідним батьком. Ухвалою від 10 березня 2021 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання. За результатами підготовчого судового засідання ухвалою суду від 09 квітня 2021 року призначено судовий розгляд справи на 26 квітня 2021 року. Представник позивача [PERSON] адвокат Салій О.О. в судовому засіданні підтримала позов за вищевикладених у ньому обставин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"вилася. На електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та визнання позову. Представник відповідача Ніжинської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] за життя визнавав себе батьком [PERSON] , виховував його, проживали спільно однією сім"єю з [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у місті Ніжині, його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] , місце реєстрації м.Ніжин Чернігівської області (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00029617077 від 18.02.2021 зазначено, що відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.9). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в м.Ніжині Чернігівської області у віці 60 років (а.с.12). Відповідно до записів у домовій книзі (а.с. 15-21) [PERSON] , 1946 року народження, та [PERSON] , 1948 року народження, з 06.06.1980 зареєстровані в будинку [ADDRESS] , а [PERSON] - з 27.03.1997. Наявність родинного зв`язку між позивачем та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , зокрема остання зазначила, що брала участь в обряді хрещення [PERSON] за пропозицією і запрошенням його батька і матері - [PERSON] , [PERSON] . В копіях матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , надісланої на запит суду приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варавою Н.М., міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Частиною 1 ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. Як з достовірністю встановлено судом запис про батька було проведено у відповідності до зазначеної вимоги закону. Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 роз`яснив, що заяви про встановлення фактів батьківства або визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження конкретна особа не вказана батьком дитини. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї Постанови № 7 від 30.05. 2008 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Встановлення факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] має для позивача юридичне значення, а саме, необхідне для оформлення ним своїх спадкових прав і цей факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді, а дані, які його спростовують, відсутні. Позасудовим шляхом встановити цей факт позивач не має можливості, а тому його необхідно встановити за рішенням суду. Копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданим виконкомом Ніжинської міської Ради народних депутатів від 15 січня 1991 року, підтверджується, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , вцілому належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР 1963 року, що діяла на час оформлення [PERSON] та [PERSON] права власності на вказаний будинок, майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно із ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1\~ст.357 ЦК України\~передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до\~ст.368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.\~\~ Згідно\~ст.372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , а їх частки є рівними - по 1/2, з урахуванням відсутності відомостей про спір чи домовленість про зміну розміру часток. З довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради №3015 від 21 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті померлого разом з ним був зареєстрований, серед інших осіб, [PERSON] , що підтверджується і записами з домової книги (а.с.13, 15-21). В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). \~ \~ \~ \~За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). \~ \~ \~ \~За змістом ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. В силу ст.1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні доведено факт батьківства [PERSON] стосовно позивача [PERSON] , наявність у [PERSON] за життя права спільної сумісної власності на житловий будинок в розмірі 1/2 частки, тобто рівній частці іншого співвласника, за відсутності спору чи домовленостей про інше, а також прийняття позивачем у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , і в склад якої входить вказана 1/2 частки в праві власності на житловий будинок. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. \~ \~ \~ \~За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У матеріалах справи міститься постанова приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варави Н.П. від 19 лютого 2021 року, якою позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , оскільки відсутній розмір часток у спадковому майні та не підтверджується факт родинних відносин спадкємця із спадкодавцем (а.с.27). \~ \~ \~ \~За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому його права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved