Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Дельта Банк» звернувся до районного суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10 жовтня 2007 між [PERSON] акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №49.35/344/07-НВС. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 140\~000,00 доларів США з розрахунку 1,83% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 10 жовтня 2007 по 10 жовтня 2030 року. З метою забезпечення виконання грошового зобовязання за кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 33/344/І344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року передав у іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,08 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. ПП Борщагівка, вул. Вінницька, 9, кадастровий номер 3222485900:03:001:0168, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №3125, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08 жовтня 2007 року за №2406895, про що [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року наданий витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів за №4750481. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов п. п. 2.1., 2.3. якого продавець ПАТ «Кредитпромбанк» погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю ПАТ «Дельта Банк», а покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Права вимоги переходять від продавця до покупця, та обовязки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року та Іпотечним договором №33/344/І344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року. Відповідач в порушення умов договору кредиту і забезпечення належним чином свої зобов`язання по поверненню коштів не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 30 червня 2015 становить 5\~687 796 грн. 53 коп., з яких: сума непогашеного кредиту\~2\~904 699 грн. 07 коп., сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами\~2\~250 388 грн.\~84 коп, пеня 476\~866 грн 50 коп, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по кредиту 4793 грн 52 коп, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 50\~958 грн 60 коп. Тому позивач звернувся до суду з даною заявою. Враховуючи викладене, позичав АТ «Дельта Банк» просив в рахунок виконання основного зобовязання щодо сплати заборгованості [PERSON] у розмірі 5\~687 796 грн. 53 коп. за договором про надання споживчого кредиту №49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки №33/344/І344/07-НВС з [PERSON], а саме - земельну ділянку площею 0,08 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. ПП Борщагівка, вул. Вінницька, 9, кадастровий номер 3222485900:03:001:0168, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №3125, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08 жовтня 2007 року за №2406895, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів за №4750481 шляхом визнання права власності на нього за [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк»; визнати право власності на вказане майно за ПАТ «Дельта Банк», судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із відрядженням. Належного підтвердження про неможливість з`явитись у судове засідання 18 січня 2016 року відповідачем не надано. Тому суд визнає неявку [PERSON] неповажною та вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Окрім того, в матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача по суті спору. Відповідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що 10 жовтня 2007 між [PERSON] акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є АТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №49.35/344/07-НВС. Пунктом 1 кредитного договору передбачено, що договір складається із двох частин, які нероздільно повязані між собою Відповідно до умов п. 2 договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на придбання нерухомого майна у розмірі 140 000 доларів США строком по 10 жовтня 2030 року включно. Відповідно до умов п. 3. договору процентна ставка за кредитом складається із перемінної процентної ставки, яка на дату укладання договору складає 11%, та фіксованої процентної ставки у розмірі 1,83% річних. Згідно умов п. 5. договору забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є договір іпотеки. Відповідно до умов п. 3.3.2. кредитного договору позичальник зобовязався забезпечити повернення одержаної суми кредитів згідно з умовами цього договору не пізніше 10 жовтня 2030 року на рахунок, вказаний у пункті 1.2. цього договору, шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту. Згідно п. 3.3. договору позичальник зобовязався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами до 10 числа кожного календарного місяця включно, а також до 10 жовтня 2030 року або в день повного дострокового погашення кредитів шляхом внесення готівки у касу банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Відповідно до п.п.5.1-5.5 частини №2 договору проценти за користування кредитами нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця та в термін сплати щомісячного платежу кожного календарного місяця на фактичну суму заборгованості за кредитом і за фактичний час користування кредитом починаючи з дня видачі кредиту, та сплачуються позичальником у складі щомісячного платежу відповідно до умов договору. При повному поверненні суми кредиту, остаточно нараховані проценти сплачуються одночасно з поверненням кредиту. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом термін остаточного погашення кредиту останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються. При цьому, процентна ставка річних є перемінною та розраховується за наступною формулою: процентна ставка = фіксована процентна ставка+перемінна процентна ставка, визначена п.3. частини 1 договору. Згідно п. 6.1 частини 2 договору за порушення строків повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3 частини1 договору, за кожний календарний день прострочки від суми простроченого платежу. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30 червня 2015 року становить 5\~687 796 грн. 53 коп., з яких: сума непогашеного кредиту\~2\~904 699 грн. 07 коп., сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами\~2\~250 388 грн.\~84 коп, пеня 476\~866 грн 50 коп, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по кредиту 4793 грн 52 коп, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 50\~958 грн 60 коп. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 17 травня 2011 року у цивільній справі №2-1823/11 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 163501 дол. 17 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 1.09.2010 року становить 1\~289\~492 грн 56 коп та судові витрати. Суд, проаналізувавши зміст відносини, які виникли між сторонами приходить до в висновку, що вони підпадають під регулювання ст.ст.\~546-559, 1054-1056-1 ЦК України (Кредит). Частина перша\~статті 202 ЦК України\~визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~ Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. 10 жовтня 2007 року з метою забезпечення умов кредитного договору №49.35/344/07-НВС між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 33/344/І344/07-НВС, відповідно до умов якого предметом іпотеки за цим договором є земельна ділянка площею 0,08 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. ПП Борщагівка, вул. Вінницька, 9, кадастровий номер 3222485900:03:001:0168, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №3125, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08 жовтня 2007 року за №2406895, про що [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року наданий витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів за №4750481. Відповідно до умов п. 1.1. іпотечного договору розмір основного зобовязання 140\~000,00 доларів США, термін повернення кредитних коштів до 10 жовтня 2030 року включно. Згідно умов п. п. 1.3, 1.4. іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем обовязків передбачених кредитним договором, або цим договором іпотеко держатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору, на умовах, передбачених цим договором. Заставна вартість майна за згодою сторін складає 156\~000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору складає 787 800 грн. Відповідно до умов п. 4.1. іпотечного договору за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у звязку із про строчкою виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, витратами повязаними із зверненням стягнення на майно, витратами повязаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування майна, та інші витрати, обумовленні виконанням умов цього договору. Згідно умов п. п. 4.2., 4.3. іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, або умов цього договору. При настанні випадків, передбачених п. 4.2. цього договору іпотеко держатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку, зобовязання, забезпечені іпотекою не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів: набуває право власності на майно, від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого імені, за умови, що кошти виручені від реалізації будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно умов п. 4.3. іпотечного договору ціна продажу майна, при продажу іпотеко держателем майна від свого імені третім особам, що за офіційним курсом НБУ на дату підписанням цього договору складає 787\~800,00 грн, про що сторони досягли згоди, підписавши цей договір. В разі зниження вартості майна іпотеко держатель вправі здійснити переоцінку вартості майна шляхом проведення додаткової незалежної експертної оцінки. 26 червня 2013 року, між [PERSON] акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] акціонерним овариством «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов п. п. 2.1., 2.3. якого продавець ПАТ «Кредитпромбанк» погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю АТ «Дельта Банк», а покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Права вимоги переходять від продавця до покупця, та обовязки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №1441. На підставі вказаного договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі права вимоги за кредитним договором №49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року від ПАТ «Кредитпромбанк» перейшло до АТ «Дельта Банк». Правила ст. 546 ЦК України встановлюють, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Вимогами ч. 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до припинення дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності. Зі звіту ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» про оцінку предмету іпотеки вбачається, що станом на 20 листопада 2015 року ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,08 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.ПП Борщагівка, вул. Вінницька, 9, складає 986\~941,00 грн. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про іпотеку» іпотека земельних ділянок здійснюється відповідно до цього закону. За правилами ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: для іпотекодавця та іпотекодержателя юридичних осіб відомості про найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, для громадян України прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів; зміст та розмір основного зобовязання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобовязання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; посилання на видачу заставної або її відсутність. За правилами ст. 1 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» іпотечним боргом є основне зобовязання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою.\~ Внаслідок укладеного договору іпотеки [PERSON], яким на праві власності належать передана в іпотеку земельна ділянка, було здійснено забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором перед ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є АТ «[PERSON] банк». З викладеного вбачається, що банк належним чином виконав свої зобовязання за умовами кредитного договору № 49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року. Станом на 30 червня 2015 року згідно довідки-розрахунку тимчасової адміністрації від 30 червня 2015 року заборгованість\~[PERSON] \~перед АТ\~«Дельта Банк» становить 245\~300,98 доларів США та пеня 532 618 грн. 62 коп. Заборгованість по тілу кредиту складає 138\~217,92 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів 2101,5358 грн) складає 2904 699,07 грн., заборгованість по відсоткам 107\~083,06 доларів США, що в еквіваленті становить 2\~250\~388, 84 грн, пеня 476\~866,50 грн, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту 4793,52 грн, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 50\~958, 60 грн. Загальна заборгованість станом на 30 червня 2015 року складає 5\~687 706 грн. 53 коп. На адресу\~[PERSON]\~ АТ «[PERSON] банк» направляв досудову вимогу щодо порушення основного зобовязання та іпотечних договорів та повідомлено, що в разі непогашення простроченої заборгованості банком буде ініційовано примусове стягнення заборгованості за кредитом у судовому порядку шляхом звернення стягнення на заставне майно. За правилами ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Банк виконав свої обовязки, передбачені вимогами чинного законодавства, щодо надсилання боржнику та іпотекодавцю, який є відмінним від боржника, письмових вимог про погашення заборгованості, у разі невиконання яких банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] у встановлений банком строк свої зобовязання за договором, викладені у вимогах, не виконав. За правилами ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. За вимогами ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Вимоги ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлюють, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Якщо предметом іпотеки є два або більше обєкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником чи іпотекодавцем порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом із тим ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Отже, наведеними вище нормами законодавства не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Пункт 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.» Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Зі звіту ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» про оцінку предмету іпотеки вбачається, що станом на 20 листопада 2015 року ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,08 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.ПП Борщагівка, вул. Вінницька, 9, складає 986\~941,00 грн. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавия (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавию, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). У зв'язку з тим, що банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, а\~[PERSON]\~порушив своє зобовязання, яке забезпечене іпотекою, а також враховуючи, що банк з дотриманням вимог чинного законодавства надсилав позичальнику досудову вимогу про усунення порушень кредитного договору, у АТ\~«Дельта Банк»\~виникло законне право задовольнити свої вимоги та захистити порушене право за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ\~«Дельта Банк» за кредитним договором № 49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року становить 5 687706 грн. 53 коп. Вартість предмета іпотеки - земельної ділянки, площею 0,08 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.ПП Борщагівка, вул. Вінницька, 9, згідно звіту ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» складає 986\~941,00 грн. Оскільки вартість предмета іпотеки не перевищує розміру заборгованості\~[PERSON] \~перед АТ\~«Дельта Банк», суд вважає за можливе задовольнити вимогу АТ\~«Дельта Банк»\~та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №\~33/344/І344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», з подальшими змінами згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк». Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду щодо останнього розпочато процедуру ліквідації. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована\~Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Пунктом 16\~статті 2 зазначеного Закону\~встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до п. 22 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ч. 4\~ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п.5 ч. 1\~ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позовна заява про стягнення заборгованості є позовною заявою майнового характеру, за подання якої згідно п.1.1 ч.2 \~ст.4 ЗУ «Про судовий збір» (яка діяла на момент звернення із позовом до суду) \~ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, з [PERSON] підлягають стягненню 3654,00 грн судового збору в дохід держави Україна.

Outcome: approved