Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

23 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] при виконанні виробничих обов'язків загинув її онук [PERSON], який працював розливником сталі в киснево-конвертному цеху ПАТ "ММК імені Ілліча". До нещасного випадку, онук проживав з позивачкою однією сім'єю у квартирі [ADDRESS], з самого народження. Також онук був власником 1/3 частини квартири та зареєстрований у ній. Інші частини квартири належать позивачці та її доньки [PERSON], свою частину [PERSON], після смерті заповідала онуку [PERSON], про що було складено заповіт, в обмін він зобов'язався утримувати бабку, що і робив до своєї загибелі. За час проживання однією родиною, померлий проживав і користувався, як член сім'ї, житловим приміщенням, сплачував комунальні послуги, купував продукти та господарчі товари, робив ремонт у квартирі. Позивачка фактично була залежна від його доходів. З 2008 року вона неодноразово перенесла ішемічний інсульт, на підтримку здоров'я їй необхідні були дороги ліки, якими її забезпечував онук. На даний час з позивачкою проживає дочка [PERSON] та вони знаходяться у дуже скрутному матеріальному становищі. До загибелі онука, дочка допомагала йому доглядати за бабкою, однак матеріальної допомоги не надавала, тому що з 2004 року отримує незначну пенсію та сама потребує матеріальної допомоги від своїх дітей. Онук перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але фактично з нею однією родиною не проживав та не утримував її. Після трагічної загибелі сина дочка звернулась до ФССНВВ і ПЗ України м.Маріуполя, з метою отримання разової допомоги, що сплачується у разі смерті потерпілого при виконанні виробничих обов'язків, але їй було відмовлено з посиланням на те, що неможливо визначити склад сім'ї загиблого. На підставі викладеного позивачка була вимушена звернутись до суду та просить встановити факт знаходження на утриманні та проживання однією сім'єю з онуком [PERSON], стягнути з відповідача одноразову допомогу в розмірі 376567,20грн. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та пояснила що з 2011 року позивачка з квартири не виходить, на момент смерті онука рухалась без допомоги ходунків, продукти харчування, ліки, придбали син та вона, за гроші сина, оскільки пенсія [PERSON] складає близько 1000,00грн. За комунальні послуги сплачували таким самим чином. Мати залишила заповіт на її ім'я. Син проживав в двокімнатній квартирі [ADDRESS] з дружиною. У [PERSON] є ще дві дочки, однак вони ніякої допомоги не надають. Померлий на свою заробітну плату утримував себе, дружину і бабку. Після смерті онука позивачка проживає з нею. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав, що позивачка перебувала на утриманні у онука, який придбав ліки, продукти харчування, побутові товари, оплачував комунальні послуги, проводив ремонт за власні кошти. За життя онука в них була усна домовленість, що він утримує бабку, а остання в свою чергу зробить заповіт на нього. Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя та Апеляційним судом Донецької області приймались рішення з даного спору, але стороною позивачки надані докази, які не були враховані при попередніх розглядах, зокрема довідка про склад сім'ї, довідки КСН «Маркохим про знаходження на утриманні, пояснення свідків, довідка про пенсію позивача. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала заперечення, в яких вказала, що [PERSON] не знаходилась на утриманні загиблого онука, не є інвалідом, не доглядає його дітей як не досягли 8 річного віку та не відноситься до кола осіб, які мають право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого, оскільки є бабкою, то встановлення факту проживання однією сім'єю із [PERSON] не має юридичного значення для набуття нею права на одержання страхових виплат у зв'язку зі смертю потерпілого. Посилання позивачки на те, що вона знаходилась на утриманні померлого онука не підтверджується матеріалами справи. Ствердження [PERSON] про те, що вона була утриманкою онука безпідставні, не відповідають дійсності та не підтверджуються належними доказами. Окрім того, загиблий перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою мешкав однією родиною. На підставі викладеного просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. У відповідності з вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.234, 235, п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні в порядку окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Якщо виникає спір про право, такий спір вирішується в порядку позовного провадження. Відповідно до норм Сімейного кодексу України утриманням є вид правовідносин, у межах яких одна фізична особа зобов'язана надавати іншій фізичній особі матеріальну підтримку в грошовій формі у випадках та за дотриманням умов, визначених законом або договором про надання утримання, а інша фізична особа має право вимагати від першої фізичної особи виконання обов'язку щодо надання утримання. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Утримання полягає у створенні умов для матеріального задоволення потреб людини, які виникли в силу її буття та перебування в суспільстві, у тих випадках, коли власні доходи такої людини не можуть достатньою мірою забезпечити задоволення цих потреб. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] внаслідок нещасного випадку, який стався на виробництві ПАТ «ММК імені Ілічча». Постановою відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Маріуполі від 08 січня 2013 року [PERSON] відмовлено у призначенні одноразової допомоги на сім'ю у зв'язку з неможливістю визначення складу сім'ї [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 червня 1933 року Петров-Вальської селищної ради Камишанського району матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження, виданого 18 листопада 1978 року Будинком Одруження міста Жданова Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 18 листопада 1978 року одружилися, дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції, матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Позивачкою в підтвердження своїх вимог надано особовий рахунок [NUMBER], з якого вбачається, що квартиронаймачем по [ADDRESS] є [PERSON], в квартирі також зареєстровані [PERSON], [PERSON], довідку з місця проживання, згідно якої [PERSON] проживала разом з [PERSON] та вели сумісне господарство, також надано довідку КСН "Маркохим" від 10.02.2014 року, в якій вказано, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] з онуком [PERSON], у якого вона знаходилась на утриманні, а також виписки з амбулаторних карт, з яких вбачається що позивачка потребувала лікування. Суд не приймає до уваги відомостідовідки КСН "Маркохим", щодо знаходження [PERSON] на утриманні в онука [PERSON] та ведення сумісного господарства, оскільки згідно роз'яснень Донецької обласної державної адміністрації Управління житлово-комунального господарства №602-12 від 14.04.2003 року та рішення Маріупольської міської ради від 18.10.2011 року №6/12-1228, яким встановлено перелік довідок, які можуть видавати КСН м.Маріуполя громадянам, довідки про джерела існування мешканців квартири, хто у кого знаходиться на утриманні тощо ЖЕП не видаються, оскільки збір інформації з цих питань не входить до їх компетенції. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що загиблий доводився йому двоюрідним братом. З народження і по день смерті [PERSON] проживав разом з бабкою, після її інсульту він постійно піклувався за нею, проживали вони на пенсію бабки та його заробітну плату. В квартир близько року також постійно проживала дружина загиблого, яка ніде не працювала, доходу не мала, доглядати за бабкою не допомагала. Коли [PERSON] працював по нічним змінам за бабкою дивилась [PERSON], яка однак матеріально не допомагала. На теперішній час бабці матеріально ніхто не допомагає, проживає разом з дочкою. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Донецької області від 15.07.2013 року, в суді апеляційної інстанції представник позивачки [PERSON] не заперечувала проти того, що вона періодично допомагала матері матеріально та доглядає її у теперішній час. Крім того, [PERSON] має ще двох дітей, які також підтримують відносини з матір'ю, якій виповнилося 87 років. Також допитана в судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] заперечувала те, що [PERSON] знаходилась на утриманні [PERSON] та вони разом із чоловіком проживали однією сім'єю з позивачкою. Пояснювала, що вона дійсно жили з чоловіком на квартирі позивачки з 2011 року після реєстрації шлюбу, але вони вели окреме господарство від [PERSON], спільного бюджету у них не було, вони займали окрему кімнату, харчувались окремо, самостійно купували собі побутову техніку та проводили оплату за проживання. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Посилання позивачки на те, що вона склала заповіт на ім'я [PERSON], а він в обмін зобов'язався її утримувати, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, натомість представник позивачки [PERSON] в своїх поясненнях вказав, що такий заповіт відсутній. Суд вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження факту знаходження її на утриманні онука [PERSON], який загинув [INFO]. Пенсійний вік позивачки, отримання нею пенсії, підтверджує лише право на таке утримання, але не підтверджує самого факту знаходження на утриманні. Посилання позивачки про наявність усної домовленості, про те що [PERSON] утримує бабку, а остання в свою чергу зробить заповіт на нього, суд не може прийняти до уваги, тому як у відповідності із ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, із пояснень представника позивачки [PERSON], свідка, вбачається, що дочка позивачки [PERSON] також надавала допомогу своєї матері, і утримує її в теперішній час, що виключає повне знаходження [PERSON] на утриманні [PERSON] Крім того, позивачка має ще двох дітей, які також підтримують відносини з нею. Стосовно позовних вимог про зобов'язання виплатити відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника, суд не знаходить правових підстав для їх задоволення, виходячи з наступного. Виплати особам у разі настання страхового випадку здійснюються на підставі Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на ви рибництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності 01 квітня 2001 року, тобто правовідносини, які склалися між позивачкою [PERSON] та відповідачем відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Маріуполі Донецької області регулюються саме вказаним Законом. У відповідності до ст.28 зазначеного Закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Статтею 33 вказаного Закону регламентоване право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, а саме: право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Оскільки [PERSON] не знаходилась на утриманні загиблого онука, не є інвалідом, не доглядає його дітей які не досягли 8-річного віку та не відноситься до кола осіб, які мають право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого, оскільки є бабусею, то встановлення факту проживання її однією сім'єю з [PERSON] не має юридичного значення для набуття нею права на одержання страхових виплат у зв'язку зі смертю потерпілого.

Outcome: dismissed