Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 29.11.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 09.04.2015 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" (з 14.06.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої останній надано кредит на загальну суму 5157,35 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на термін 36 місяців, тобто з 09.04.2015 року по 30.04.2018 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідачка надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 187,11 грн. для погашення заборгованості та датою останньої такої сплати є 30.04.2018 року. Відповідач свої зобов`язання не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 13.11.2019 року заборгованість перед позивачем становить 13971,70 грн. Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що між сторонами 09.04.2015 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за яким Банк зобов`язувався надати грошовий кредит у сумі 5157,35 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на термін 36 місяців, тобто з 09.04.2015 року по 30.04.2018 року, а [PERSON] - погашати заборгованість за кредитом в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця сплачувати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 187,11 грн. для погашення заборгованості, де датою останньої такої сплати є 30.04.2018 року, а також сплатити відсотки у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості в зазначені у Анкеті-заяві та «Умовах та правил надання банківських послуг». У разі прострочення заборгованості [PERSON] на виконання п. 2.2. Генеральної угоди повинна була ще додатково сплатити Банку штраф у розмірі 578,87 грн. та згідно п. 2.8. - пеню за кожен день прострочення. Свої зобов`язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 13.11.2019 року, утворилась заборгованість, що згідно розрахунку позивача, становить 13971,70 грн., а саме: - заборгованість за тілом кредиту - 5021,51 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками - 3533,10 грн.; - заборгованість за пенею - 5136,72 грн., а також штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди у розмірі 280,37 грн. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв`язку із тим, що відповідач отримала кредитні кошти та погодилася на умови, викладені у тексті Генеральної угоди від 09.04.2015 року, то в такому разі у неї виникло зобов`язання виконати ці умови та повернути кошти у розмірах та у строки, зазначених в кредитному договорі, а також сплатити відсотки за користування кредитом. На підставі вищевикладеного, оцінивши встановлені докази та зважаючи на те, що відповідач не скористалася своїм правом на захист та не подала відзив на позов про стягнення з неї заборгованості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути суму судового збору у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved