Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 24 жовтня 2017 р. звернулось до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27 січня 2009 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 5500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 30 вересня 2017 р., складає 73865,94 гривень. 27 жовтня 2017 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області провадження по справі було відкрито і справу призначено до розгляду на 06 листопада 2017 року (а.с.25-26). Згідно відомостей про реєстрацію відповідача було встановлено, що вона не зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.28). Ухвалою Дружківського міського суду від 06 листопада 2017 року справу було призначено до судового розгляду на 13 листопада 2017 року (а.с.31-32). 11 грудня 2017 року представник позивача подав уточнену позовну заяву, згідно якої просив фразу "заборгованість за пенею та комісією" вважати правильною "заборгованість з пені" (а.с.38). 12 грудня 2017 року ухвалою Дружківського міського суду було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, а саме, документ, що підтверджує отримання [PERSON] на підставі кредитного договору №б/н від 27 січня 2009 року платіжної кредитної карти певного виду та строк її дії; пам'ятку клієнта (довідку про умови кредитування за кредитним договором № б/н від 27 січня 2009 року, укладеним із [PERSON]), яка підписана [PERSON] ; довідку про умови кредитування, що є невід'ємною частиною укладеного між банком та [PERSON] . Договору про надання банківських послуг; розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом, які нараховані на суму залишку заборгованості з урахуванням їх розміру у 30% на рік; арифметичний розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом з зазначенням суми кредиту, на яку нараховуються проценти; процентної ставки; кількості днів, за які нараховуються проценти та арифметичних дій, за допомогою яких визначена сума нарахованих по кожній строчці процентів (а.с. 46-47 ). Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" з'явилась у судове засідання, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилася, заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вона не погоджувалась із збільшенням процентної ставки, взагалі їй не було відомо, про ці обставини. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що 27 січня 2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 5500гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7 ) Відповідно до довідки ПАТ КБ "Приватбанк" строк дії картки [NUMBER] (номер, якої вказано у заяві) до жовтня 2012 року (а.с.53). Відповідно до п.3.2 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, підвищити або анулювати) кредитний ліміт. Пунктом 3.3 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач погодилась з умовами кредиту і підписала заяву, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком Договір. Згідно з п. 5.5. Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом п. 6.6. Умов визначено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник на вимогу банку має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Судом встановлено, що відповідачем порушено строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом. Відповідно до пункту 3.1 Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг Банк видає Клієнту Карту, її вид визначений у пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Картки, зазначена в Заяві. Відповідно до пункту 3.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, що вказаний на лицевій стороні карти включно. Відповідно до пункту 3.1.3 вказаних Умов та Правил за закінченням строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії). По зверненню Клієнта в Банк, відповідно діючим Тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування Карти, передбачених Договором. Позивач надав суду докази, що строк дії кредитної картки [PERSON] до жовтня 2012 року. За пунктом8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості (а.с.12 зворотний бік). Як вибачається із наданого позивачем розрахунку на час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 27 січня 2009 року, складає 73865,94 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 5223,20 гривень; - заборгованість по відсоткам за кредитом складають - 61277,29 гривень; - заборгованість з пені - 3371,83 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) - 3493,62 гривень. Звертаючись до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості, Банк посилався на те, що позивач виконав умови кредитного договору, надав відповідачу кредитні кошти, а останній свої зобов'язання за кредитним договором не виконує і утворив зазначену заборгованість. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.8.6 умов кредитного договору у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання, ПАТ КБ "Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а.с. 12 зворотний бік ) Оскільки позичальник [PERSON] порушила строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 24 жовтня 2017 р. звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повинна відповідно до п.8.6. умов кредитного договору, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф, який на час розгляду справи судом складає 3993,62 гривень. Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості банк нарахував відсотки у розмірі 61277,29 гривень (а.с.6) Як видно з цього ж розрахунку станом на 27 січня 2009 року банк застосовував до кредитних відносин з [PERSON] проценту ставку у розмірі 30% річних. В подальшому вказаний відсоток за користування кредитом збільшувався і періодично дорівнював : з 01 вересня 2014 року по 01 квітня 2015 року - 34,80%, з 1 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року - 43.2 %. Суд вважає, що застосування у спірних правовідносинах підвищеної процентної ставки щодо [PERSON] є неправомірним, виходячи з наступного. Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що є частиною договору, розмір винагороди за послуги банку, є невідємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами (п.2). Винагорода банку - сума зобовязань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.2). Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно (п.3.1.1). По закінченню строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку (п.3.1.3). Відповідно до п.5.8 процентна ставка по кредиту за місяць, наступним за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць. Згідно з п.4.9 банк зобовязаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати держателю картки виписки про стан картрахунків та про поведених за минулий місяць операціях по картрахунках. При підключені держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Судом встановлено, що відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» №906 СП 2014-6915682 від 18 серпня 2014 року з 1 вересня 2014 року актуалізовані тарифи, зокрема по карті «Універсальна»: трати клієнтів з 01.09.2014 року - 2.9%, трати клієнтів до1 вересня 2014 року - 2.5%. По всім тратам, які здійснені до 1 вересня 2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам. З 1 жовтня 2014 року запроваджується ставку у 3.2% замість 2.5%. З розрахунку заборгованості [PERSON] видно, що вона з лютого 2015 року не здійснює ніяких платежів по картці. Тому підстави для нарахування Банком відповідачу збільшених процентів за користування кредитом з 01 квітня 2015 року відсутні. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь які докази виконання банком своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повідомлення клієнта про зміну тарифів. За таких умов суд вважає, що не має підстав для застосування до розрахунку заборгованості [PERSON] по сплаті процентів за користування кредитом підвищеної процентної ставки. Суд має виходити із ставки, що мала місце на час припинення відповідачем виконання умов кредитного договору, тобто з 34,80% річних, або 2.9% на місяць. Судом встановлено, що за період з 07 лютого 2015 року по 30 вересня 2017 року сплинуло 62 місяці. Станом на 27 люте 2015 року у [PERSON] існує заборгованість по процентам у розмірі 2757,85 гривень. Тому заборгованість по процентах за користування кредитом дорівнює:5223,20х2,9% х 62 +2757,85 грн. = 12149,16 грн.. Саме така сума заборгованості за процентами за користування кредитом має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Звертаючись в суд з позовом про стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 3993,62 грн. та пені у сумі 3371,83 грн., Банк посилався на те, що кредитним договором передбачена відповідальність боржника за неналежне виконання грошового зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 5.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.2). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2.12.2015 року № 1275-р місто Дружківка Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадяникою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», вона має бути звільнена від сплати штрафних санкцій. Тому Банк безпідставно нарахував і вимагає сплати По З огляду на вищевикладене, позов треба задовольнити шляхом стягнення суми заборгованості, процентів з відповідача в сумі 17372,20 гривень. Відповідно до частини 2 п.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі - 1600 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 17372,36 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1600 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial