Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №207/4516785-СК від 20.03.2018 у розмірі 71894,04 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 20.03.2018 року між АТ "Таскомбанк" та відповідачем [PERSON] укладено заяву договір за №207/4516785-СК на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що разом становлять Кредитний договір №207/4516785-СК від 20.03.2018 року. Сума бажаного кредиту становить 77295,00 грн., строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом 39,6%- з 20 березня 2018 року по 31 січня 2019 рік, 43,2 % -з 01 лютого 2019 року, штраф за прострочення обов`язкового мінімально платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Позичальник ознайомився з умовами Кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, отже позивачем виконано всі умови договору. Натомість відповідачем вищезазначений Кредитний договір не виконано, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості. Так, станом на 15 січня 2020 рік заборгованість за заявою Договором № 207/4516785-СК від 20.03.2018 року становить 72994,04 грн., в т.ч.: 46173,21 грн. заборгованість за тілом кредиту(в тому числі прострочена), 25720,83 грн. заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочена), 1 100 грн. сума нарахованого штрафу. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача на їх користь та судові витрати по справі. Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.01.2021 цивільна справа направлена до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 12.04.2021 року на адресу суду надійшло клопотання про залучення до участі у справ правонаступника позивача, на підставі договору факторингу №б/н від 08.02.2021 року, який укладений між АТ " Таскомбанк" та ТОВ " Вердикт Капітал". Ухвалою суду від 14.02.2021 року залучено до участі у справі правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти позовних вимог, посилаючись на їх недоведеність. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В подальшому 11.11.2021 року у судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність та відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції посилався на те, що в матеріалах справи мається лише заява-договір №207/4516785-СК від 20.03.2018, яка містить запис про суму бажаного кредиту у розмірі 77295,00 грн., але доказів на отримання коштів до позову не надано. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~20 березня 2018 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано: заяву-договір № 207/4516785-СК про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що разом становлять Кредитний договір № 207/4516785-СК від 20 березня 2018 року. Сума бажаного кредиту становить 77295,00 грн., строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом 39,6%- з 20 березня 2018 року по 31 січня 2019 рік, 43,2 % -з 01 лютого 2019 року, штраф за прострочення обов`язкового мінімально платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби . [PERSON] ознайомився з умовами Кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами. [PERSON] дозволив відкрити поточний рахунок у гривні № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів (а.с.8). Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, отже позивачем виконано всі умови договору. Натомість відповідачем вищезазначений Кредитний договір не виконано, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості. Так, станом на 15 січня 2020 рік заборгованість за заявою Договором № 207/4516785-СК від 20 березня 2018 року становить 72994,04 грн., в т.ч.: 46173,21\~грн. заборгованість за тілом кредиту(в тому числі прострочена), 25720,83 грн. заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочена), 1 100 грн. сума нарахованого штрафу (а.с.20). 15 січня 2020 року АТ «ТАСКОБАНК» направив до [PERSON] повідомлення-вимогу про дострокове повернення суми кредиту за кредитним договором № 207/4516785-СК від 20 березня 2018 (а.с.23). 08 лютого 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № б/н, відповідно до якого банк відступив свої права вимоги за договорами кредиту ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», у тому числі і за кредитним договором № 207/4516785-СК (а.с. 69-82). Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Предметом спору є стягнення заборгованості по тілу кредиту, процентах та штрафу. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Велика Палата у своїх постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц зазначила, що звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, а право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Так, в матеріалах справи наявна письмова вимога-повідомлення банку до відповідача від 15 січня 2020 року, направлена банком відповідачу 15 січня 2020 року, про дострокове повернення кредиту, а саме 46173,21 грн. простроченого боргу, 25720,83 грн прострочена заборгованість за процентами, 1 500 грн. простроченої пені, яку банк вимагав повернути протягом 20 календарних днів з дати одержання цієї вимоги-повідомлення (а.с. 23-24). Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку виконання основного зобов`язання, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів за договором. У зв`язку з наведеним суд вважає за необхідне врахувати дані обставини при вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] перед позичальником станом на 15 січня 2020 рік становить 72994,04 грн., в т.ч.: 46173,21 грн. заборгованість за тілом кредиту(в тому числі прострочена), 25720,83 грн. заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочена), 1 100 грн. сума нарахованого штрафу. Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобов`язань стосовно повернення кредиту, у позивача виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Що стосується доводів представника відповідача про відсутність даних про надання кредитних коштів відповідачу, суд не бере їх до уваги, оскільки в матеріалах справи маються: заява-договір, який підписаний відповідачем, в якому зазначено про згоду останнього на відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та сума бажаного кредиту; виписки по особовому рахунку [PERSON] , з яких вбачається заборгованість у розмірах 46173,21 грн. та 25720,83 грн.; розрахунок заборгованості за кредитним договором №207/4516785-СК від 20.03.2018, з якого вбачається, що [PERSON] користується отриманими коштами та періодично сплачує нараховані відсотки, однак не в повному обсязі. Зазначене спростовує доводи представника відповідача про неотримання відповідачем грошових коштів за спірним кредитним договором, усні та письмові доводи представника відповідача не знайшли свого підтвердження , тому суд відхиляє їх повністю. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту, а позов підлягає задоволенню у вигляді стягнення з відповідача на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 72994,04 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved