Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 23 червня 2018 року, керівник Черкаської\~місцевої прокуратуризвернувся до суду з позовом до Свидівоцької сільської ради Черкаського району, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та скасування державної реєстрації про право власності на земельну ділянку, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 53-20 від 10.07.2015 надано дозвіл [PERSON] (далі за текстом Відповідач 2) на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої по вул. Дахнівська в с. Свидівок Черкаського району загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва. В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 56-4 від 08.10.2015 «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам», затверджено проект землеустрою та надано Відповідачу 2 у власність земельну ділянку, розташовану по вул. Дахнівська, в с. Свидівок Черкаського району, за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231, загальною площею 0,0834 га для індивідуального дачного будівництва, а п. 37 вказаного рішення земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, яка буде використовуватись для індивідуального дачного будівництва. На підставі вказаного рішення за Відповідачем 2 зареєстровано право власності № 13375643 від 19.02.2016 на земельну ділянку загальною площею 0,0834 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231. Рішення сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 56-4 від 08.10.2015, в частині відведення [PERSON] у власність земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, зокрема: в частині відведення землі для містобудівних потреб без наявності розроблених та затверджених детального плану території або іншої містобудівної документації; в частині порушення порядку встановлення цільового призначення земельної ділянки; відсутності погодження проекту із землеустрою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; не проведення обовязкової експертизи землевпорядної документації. Установлено, що рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 50-23 від 27.04.2015 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 1,6000 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району, розроблену ТОВ «Геоземпроект». Відповідно до п. 1.1 вказаного рішення Свидівоцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 1,6000 га, за рахунок якої у подальшому і сформовано земельні ділянки, які відведено у власність громадянам, переведено із земель загального користування (штучні водосховища) та земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (інші захисні насадження) до земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (угіддя піски). Вивченням матеріалів затвердженої технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вбачається, що до прийняття рішення про відведення у власність Відповідачу 2 спірної земельної ділянки, остання належала до земель загального користування, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту, у тому числі:0,4117 га - ліси та інші лісо вкриті площі (інші захисні насадження), 1,1883 га вода (штучні водосховища). Водночас, ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. В свою\~чергу,\~п.\~1\~Порядку проведення\~інвентаризації земель,\~затвердженого розпорядженням\~Кабінетом Міністрів\~України№ 513 від 23.05.2012,\~встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням сільських, селищних, міських рад - у межах населених пунктів, райдержадміністрацій - за їх межами. Таким чином,\~за результатами\~проведеної інвентаризації,\~якою встановлено\~вид угідь\~спірних земельних ділянок, встановлення цільового призначення земельних ділянок мав би здійснювати орган державної влади відповідно до наданих Земельним кодексом повноважень. В той же час, згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. Ураховуючи, що вказаної процедури дотримано не було (в матеріалах технічної документації відсутні всі необхідні погодження), а відтак цільове призначення спірної земельної ділянки залишилось, як землі загального користування, зайняті штучними водосховищами, оскільки визначеного Земельним кодексом України порядку зміни цільового призначення не дотримано. Таким чином, Свидівоцької сільською радою Черкаського району під час відведення у власність відповідачу 2 порушено порядок встановлення цільового призначення земельної ділянки, оскільки в силу вимог ст. 58 Водного кодексу України землі, зайняті водосховищами, являються землями земель водного фонду. Зазначення в рішенні Свидівоцької сільської ради № 56-4 від 08.10.2015 «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність» цільового призначення земельної ділянки, як землі рекреаційного призначення створює реальну загрозу раціонального цільового використання спірної земельної ділянки та її охорони саме, як земель водного фонду. Правовим наслідком порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, відповідно до абзацу а) ч. 1 ст. 21 ЗК України, є визнання недійсними рішень органів державної влади про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Також, усі подальші дії щодо спірної земельної ділянки, відповідно до абзаців б), в) ст. 21 ЗК України, у тому числі щодо реєстрації прав на неї, теж мають бути визнані судом недійсними. З наведеного чітко вбачається порушення інтересів держави у сфері раціонального використання, охорони та розпорядження землями державної власності, що полягає у протиправній зміні цільового призначення земель водного фонду на землі рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва та передачі цієї земельної ділянки у приватну власність громадянам. Так, ст. 5 ЗК України визначено, що земельне законодавство базується, зокрема, на принципі забезпечення раціонального використання та охорони земель. Однак, протиправне віднесення спірних земель до земель рекреаційного призначення та їх подальша забудова унеможливлює їх раціональне використання та охорону саме, як земель водного фонду, зайнятих штучними водосховищем. Отже, Свидівоцька сільська рада хоча і наділена правом розпоряджатися землями, проте зобовязана реалізувати таке право виключно в межах та на підставі діючих законів. Правовим наслідком прийняття органом місцевого самоврядування акту, який суперечить Конституції або законам України, відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є визнання його незаконним в судовому порядку. Затвердження проекту та передача у приватну власність земельних ділянок порушує вимоги Земельного та Водного кодексів України в частині неможливості перебування таких земель у приватній власності та неможливості здійснення їх забудови. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про основи містобудування» визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Таким чином, законодавцем закріплено механізм здійснення відведення земельних ділянок для потреб містобудування опосередковуванням запланованості можливості будівництва на відповідній території обєктів, що повинно бути передбачено відповідним видом містобудівної документації. В свою чергу, питання визначення належного виду містобудівної документації, що мав бути основою для прийняття рішення щодо відведення спірної ділянки для дачного будівництва, врегульовує Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», стаття 19 якого встановлює, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток його частини. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Враховуючи зазначені норми, надання земельних ділянок у приватну власність громадянам для індивідуального дачного будівництва в межах населеного пункту має передбачатись детальним планом території (повинен узгоджуватись зі схемою планування території (частини території) району. В ході встановлення підстав для представництва інтересів держави, Черкаською місцевою прокуратурою встановлено, що рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 56-25 від 08.10.2015 затверджено розроблений КПВАПП «Архбюро» Черкаської районної ради Генеральний план розміщення земельних ділянок під дачне будівництво в с. Свидівок по вул. Дахнівській, 80. В той же час, відповідно до листа Управління архітектури та містобудування Черкаської обласної державної адміністрації № 01-01-24/386 від 08.06.2018 вказана містобудівна документація не відповідає вимогам законодавства, в частині порядку її розроблення, погодження і затвердження. Містобудівна документація, яка б надавала можливість відведення спірної земельної ділянки є план зонування або детальний план території, які затверджуються відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011, тобто проект детального плану повинен бути розглянутий на засіданні архітектурно-містобудівної ради та пройти процедуру громадського обговорення щодо врахування громадських інтересів. З огляду на викладене, спірну земельну ділянку для потреб індивідуального дачного будівництва відведено на підставі розробленої, погодженої та затвердженої не у відповідності до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011. З даних міркувань в проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок, в порушення вимог ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України відсутній належний, наданий у відповідності до вимог містобудівного законодавства, висновок про його погодження або відмову в погодженні відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації. Таким чином, затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам для індивідуального дачного будівництва Свидівоцькою сільською радою порушено вимоги ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України щодо необхідності погодження проекту відведення відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА. Також, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що обов'язковій державній експертизі підлягають, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Як вбачається з листа Міськрайонного управління Держгеокадастру у Черкаському районі та м. Черкаси № 10-23-0.222-273/120-18 від 14.03.2018, станом на 01.01.2015, тобто до проведення інвентаризації земель сільською радою та до фактичного відведення у приватну власність, спірна земельні ділянка обліковувалась як землі загального користування вид угідь штучні водосховища. З огляду на викладене, грубим порушенням є затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких встановлено як землі рекреаційного призначення, до отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації. Як зазначалось вище, земельна ділянка загальною площею 1,6000 га, за рахунок якої сформована і спірна земельна ділянка за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231 загальною площею 0,0834 га, розташована по вул. Дахнівська в с. Свидівок Черкаського району перед виданням оскаржуваного рішення включала землі водного фонду. Саме тому, згідно з приписами ч. 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягав також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. Відповідно до\~Положення про\~Державне агентство\~водних ресурсів\~України,\~затверджене Указом Президента України № 453/2011 від 13.04.2011, Державне агентство водних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Разом з тим, відповідно до листа Державного агентства водних ресурсів України № 2348/9/11-18 від 19.04.2018 проектна документація щодо відведення у власність [PERSON] спірної земельної ділянки не погоджувалась. Відтак, законодавчої вимоги щодо необхідності отримання висновку про погодження проекту відведення земельних ділянок водного фонду також дотримано не було. Скасування рішення Свидівоцької сільської ради про передачу земельної ділянки у власність набувачеві - фізичній особі в повній мірі не буде забезпечено захист та відновлення порушених прав держави, оскільки відповідне речове право і надалі буде зареєстроване за особою, нерухоме майно якій передано незаконно. Статті 3 та 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повязують момент виникнення права власності на нерухоме майно та його фактичну наявність із здійсненням державної реєстрації та знаходженням відповідних відомостей в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, ч. 2 ст. 393 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи те, що рішення Свидівоцької сільської ради № 56-4 від 08.10.2015 є особливим видом правочину (оскільки на підставі його вчинення виникли правовідносини власності у [PERSON] на землю), обґрунтованим є необхідність застосування наслідків його недійсності, що полягає, в тому числі, у скасуванні державної реєстрації права власності за набувачем незаконно переданої земельної ділянки. В свою чергу, захист порушених прав держави в силу вимог законодавства України про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, наведених вище, можливий виключно шляхом скасування судом права власності, зареєстрованого за Відповідачем 2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13375643 від 19.02.2016 на земельну ділянку загальною площею 0,0834 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Свидівоцької сільської ради Черкаського району «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» № 56-4 від 08.10.2015, в частині відведення [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231, загальною площею 0,0834 га, розташованої в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, в межах населеного пункту с. Свидівок; скасувати державну реєстрацію права власності зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13375643 від 19.02.2016 на земельну ділянку загальною площею 0,0834 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231; стягнути з відповідачів на користь прокуратури Черкаської області (код за ЄДРПОУ 02911119) судовий збір у розмірі 3 524,00 грн. на банківський р/р 35212034003751 в Державній казначейській службі України у м. Київ (МФО 820172) за кодом класифікації видатків бюджету 2800. Представник позивача прокурор Пітюренко М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялися в установленому законом порядку відповідно до вимог п. 1, п. 4 ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а тому суд зі згоди позивача та враховуючи відсутність відзвиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи в порядку ст.280 ЦПК України. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~право особи\~на справедливий\~і публічний\~розгляд його\~справи упродовж\~розумного строку\~кореспондується з\~обов'язком\~добросовісно користуватися\~наданими законом\~процесуальними правами,утримуватись\~від дій,\~що зумовлюють\~затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справиє порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§66-69рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 25.06.2018 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву залишено без руху. 25.06.2018 року судом направлено запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання [PERSON] 16.08.2018 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області прийнято позов до розгляду з відкриття провадження та визначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Встановлені судом обставини: Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшло. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. 08.10.2015 року рішенням Свидівоцької сільської ради 56 сесії №56-25 «Про затвердження генерального плану розміщення земельних ділянок під дачне будівництво в с. Свидівок по вул. Дахнівській №80» затверджено генеральний план розміщення земельних ділянок під дачне будівництво в с. Свидівок по вул. Дахнівській №80, розроблений КПВАПП «Архбюро» Черкаського району (а.с.43). ТОВ «ГЕОЗЕМПРОЕКТ» у 2015 році розроблено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 1,6000 га в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області і надано пропозиції щодо узгодження даних, отриманих в результаті проведення інвентаризації, зокрема: враховуючи висновок ДП «Черкаський інститут землеустрою» про грунтовий покрив земельної ділянки площею 1,6000 га, є за доцільне перевести земельну ділянку із земель загального користування (води (штучні водосховища) та землі, не надані у власність або постійне користування в межах н.п. (ліси та інші лісовкриті площі (інші землі)) у землі запасу вид угідь піски (а.с.26,36). З листа Департаменту містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства від 08.06.2017 року №01-01-24/386 вбачається, що містобудівна документація що стосується земельної ділянки площею 1,6000 га не відповідає вимогам законодавства, в частині порядку її розроблення, погодження та затвердження. Містобудівна документація, яка б надавала можливість отримання земельних ділянок є розробка плану зонування або детального плану території, яка затверджена відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року №290. Тобто проект детального плану повинен бути розглянути на засіданні архітектурно-містобудівної ради (ст. 20 Закону) та пройти процедуру громадського обговорення щодо врахування громадських інтересів (ст. 21 Закону) (а.с.41-42). Згідно рішення Свидівоцької сільської ради 50 сесії від 27.04.2015 року №50-23 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок в межах населеного пункту с. Свидівок», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 1,6000 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок розроблену ТОВ «Героземпроект». п.1.1. рішення переведено земельну ділянку площею 1,6000 га із земель загального користування (штучні водосховища) та земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (інші захисні насадження до земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (угіддя піски) (а.с.37-38). Рішенням Свидівоцької сільської ради 56 сесії від 08.10.2015 року №56-4 «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для індивідуального дачного будівництва в межах населеного пункту с. Свидівок, розроблених ДП «Укрспецзем», ТОВ «Інститут проектування та землевпорядкування», ФОП [PERSON] та ТОВ «Геоземпроект». п.23,37 вказаного рішення [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,0834 га (кадастровий номер 7124986000:04:005:0231) у власність для індивідуального дачного будівництва в адмінмежах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного за адресою: с. Свидівок, вул. Дахнівська. Земельні ділянки віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови, які будуть використовуватися для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), та землі рекреаційного призначення, які будуть використовуватися для індивідуального дачного будівництва (а.с.20-25). З листа Міськрайонного управління у Черкаського у районі та м. Черкасах ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 14.03.2018 року вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231 обліковувалась в адмінмежах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту як землі загального користування вид угідь (штучними водосховищами). Згідно ст. 20 ЗКУ віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (а.с.45). Згідно листа ГУ Держгеокадстру у Черкаській області від 05.05.2018 року, цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231 для дачного будівництва. До ГУ Держгеокадстру у Черкаській області документація із землеустрою з вказаним цільовим призначення на проведення державної експертизи не надходила (а.с.87). Відповідно до листа Черкаського регіонального управління водних ресурсів від 28.02.2018 року №138/11 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:04:005:0231 Управління висновків та погоджень не надавало. Управління будь-якої участі у виборі, наданні, зміні цільового призначення вище наведених земельних ділянок не приймало участь через відсутність повноважень. Відповідно до ст. 4, 85 ВК та ст. ст. 58,59 ЗКУкраїни землі водного фонду можуть надаватися лише у тимчасове користування. Виходячи з наданої копії кадастрової карти, земельні ділянки занходяться в межах пікетів 18-20 Будище-Свидівоцької захисної дамби. Технічно-експлуатаційна зона дамби має ширину 116,0 м. від гребеня дамби в сторону Кременчуцького водосховища, де заборонена будь-яка господарська діяльність. (а.с.48). Згідно листа Державного агентства водних ресурсів України, останнє повідомляє, що проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7124986000:04:005:0231, розташованій а адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, Держводагентством та сектором у Черкаській області Держводагенства не погоджувались (а.с.53). З висновку експерта НДЕКЦ від 07.07.2017 року №19/12-3/13 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:04:005:0231, що розташована на території Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області в с. Свидівок вул. Дахнівська, повністю знаходиться поза межами технічно-експлуатаційної зони державної гідротехнічної споруди «Будище-Свидівська» дамба (а.с.54-83). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2018 року земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:04:005:0231, площею 0,0834 га, що розташована по вул. Дахнівська в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі витягу з рішення, серія та номер: 56-4, виданого 06.10.2015 року. Номер запису про право власності 13375643 (а.с.84-85). Вище перелічені докази, які підтверджують встановлені судом обставини, суд визнає належним та допустимим відповідно до ЦПК України. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 2\~статті 20 Земельного кодексу України\~- віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. \~Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (п. а) ч. 1 ст. 21 ЗК України). Відповідно до\~ст. 35 Закону України «Про землеустрій»\~інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. п.1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів. Згідно п.7\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр»\~до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. ст. 3 Водного Кодексу України\~передбачає, що усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали;інші водні об'єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море. До земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами (п. 1 ч. 1 ст. 4 ВК України). Згідно ч. 1 ст. 85 ВК України, порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Відповідно до п. а) ч. 1, ч. 2\~ст. 58 Земельного кодексу України,\~до\~земель водного\~фонду належать\~землі,\~зайняті морями,\~річками,\~озерами,\~водосховищами,\~іншими водними\~об'єктами,\~болотами,\~а також\~островами,\~не зайнятими\~лісами.Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. Землі,\~які належать\~на праві\~власності територіальним\~громадам сіл,\~селищ,\~міст,\~є комунальною\~власністю.До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать і землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. (ч. 1, п. г) ч. 4 ст. 83 ЗК України). Згідно правової позиції, що викладена у постанові \~Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6- 16цс14 - згідно зі статтями\~19,\~20 ЗК України\~землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до\~статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. За змістом ч. 1, 2 ст.\~3, ст.\~4 ВК України, п. "а" ч. 1 ст.\~58, ч. ч. 1 ст.\~59, ст.\~60, ч. 1 ст.\~84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними об'єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. За системним аналізом законодавства на час виникнення правовідносин, відповідно до положень\~ст. 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486\~(далі - Постанова № 486), Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року (далі - Наказ № 434), розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за\~ст. 50 - 54 Закону України "Про землеустрій"), а населених пунктів - відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. При наданні у користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, мали врахуватися ці положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених\~ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486 з урахуванням конкретної ситуації. Відповідно до\~наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 №434, яким зареєстровано «Порядок погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок» головною метою погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок є забезпечення дотримання вимог природоохоронного законодавства при набутті чи припиненні прав власників землі та землекористувачів на землю та сприяння формуванню екомережі. У разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації. Згідно з ч. 2 ст. 186-1 ЗК України - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. За таких обставин, необхідним було погодження на відведення спірної ділянки відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА, що, в свою чергу, повязано із відповідністю самого проекту відведення вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ч. 3\~ст. 24 Закону\~ України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності» у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього\~Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»\~визначено, що обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок рекреаційного призначення. ч 2 та 5\~ст.35 вказаного Закону\~ встановлено, що висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки; реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені\~законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи,\~без позитивних висновків державної експертизи забороняється. Вказані вимоги встановлені і\~Земельним кодексом України, зокрема, ч. 9 ст. 118 якого передбачає, що в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із \~законом\~орган місцевого самоврядування або державної влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих\~ законом\~повноважень, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність виключно після отримання позитивного висновку такої експертизи. Обов'язок щодо подання проекту для надання висновку експертизи встановлений ч. 6\~ст. 186-1 Земельного кодексу України, якою передбачено, що у разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~2,\~п.\~в)\~ч.\~3\~ст.\~116\~ЗК України,\~громадяни та\~юридичні особи\~набувають права\~власності та\~права користування\~земельними ділянками\~із земель\~державної або\~комунальної власності\~за рішенням\~органів виконавчої\~влади або\~органів місцевого\~самоврядування в\~межах їх\~повноважень,\~визначених цим\~Кодексом,\~або за\~результатами аукціону.Набуття права\~на землю\~громадянами та\~юридичними особами\~здійснюється шляхом\~передачі земельних\~ділянок у\~власність або\~надання їх\~у користування.Безоплатна передача\~земельних ділянок\~у власність\~громадян провадиться\~у разі:одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Право власності\~на земельну\~ділянку,\~а також\~право постійного\~користування та\~право оренди\~земельної ділянки\~виникають з\~моменту державної\~реєстрації цих\~прав.Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст..ст. 125,126 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.. 328 ЦК України). Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" №475/97-ВР від 17 липня 1997 року\~ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції (далі Конвенція). Відповідно до частини 1\~статті 9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Тому рішення Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) суд застосовує у даній справі як джерело права. Так, згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. Окрім того,\~ЄСПЛ виходить\~із того,\~що положення\~ст.\~1\~Першого протоколу\~містить три\~правила:\~(а)\~перше правило\~має загальний\~характер і\~проголошує принцип\~мирного володіння майном; (б) друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; (в) третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Також ЄСПЛ у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (рішення у справах "Хендісайд проти Сполученого Королівства" від 07.12.1976 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства"від 21.01.1986 року). Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади, обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості, з необхідністю дотримання принципу законності. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: \~Отже з вищевикладеного вбачається, що Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області був порушений порядок надання у власність [PERSON] земельної ділянки оскільки було недотримано ряд вимог чинного на той час законодавства, а саме: проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки не був погоджений належним чинном відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА, відсутній позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації на вказану земельну ділянку, відсутнє погодження проекту відведення земельної ділянки, яка як встановлено в судовому засіданні відноситься земель до водного фонду. Тобто рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» № 56-4 від 08.10.2015, року в частині передачу у власність [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0231, для індивідуального дачного будівництва в адмінмежах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного за адресою: с. Свидівок, вул. Дахнівська, \~є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, а тому його необхідно визнати незаконним та скасувати. Суд вважає, що вимога заступника прокурора, щодо скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку також підлягає до задоволення, оскільки вказане рішення прийняте на підставі оспорюваного рішення сільської ради, яке в судовому порядку визнається незаконним та скасовується. В даному випадку позбавлення відповідача права власності на земельну ділянку відповідає інтересам суспільства. Вжиття заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод відповідачів, крім як скасування незаконного рішення органу місцевого самоврядування, не передбачено законом. Втручання держави в особі органів прокуратури направлене на скасування неправомірного рішення щодо передачі земельних ділянок, які відносяться до земель водного фонду у приватну власність громадянам та державної реєстрації права власності є в законним, оскільки переслідує «суспільний інтерес». \~\~\~\~Судові витрати: Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved