Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

З позовом до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області звернувся [PERSON] в якому просив визнати незаконними відмови Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладені в листах-повідомленнях від 12 листопада 2019 року П-11043/0-4055/0/17-19 та від 13 квітня 2020 року П-4033/0-107/0/17-20, у поновленні договору оренди землі від 21 листопада 2012 року, укладеного між ним та Онуфріївською РДА Кіровоградської області, відносно земельної ділянки площею 13, 0001 га із кадастровим номером 3524685800:02:000:9072, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 17.04.2020 року 11-6447/14-20-СГ «Про припинення права оренди земельної ділянки» та визнати укладеною додаткову угоду про поновлення вказаного вище договору оренди землі від 21 листопада 2012 року в запропонованій ним редакції. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору оренди землі від 21 листопада 2012 року без номеру ним було отримано від Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, правонаступником якої в подальшому стало ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, в оренду земельну ділянку площею 13, 0001 га із кадастровим номером 3524685800:02:000:9072, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Вказаний вище договір оренди укладався за результатами земельних торгів, на яких він здобув перемогу, на підставі розпорядження № 445-р від 18.07.2011 року голови районної державної адміністрації «Про надання в оренду земельних ділянок за результатами продажу права оренди на аукціоні від 15 липня 2011 року». У п. 8 договору оренди сторони погодили, що укладено його строком на 5 років. Позивач належно виконував договірні обов`язки орендаря землі за умовами вказаного договору, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості з платежів № 3490 від 05.03.2020 року. У п. 9 договору сторони погодили розмір орендної плати на рівні 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-740/14-19-СГ від 06.03.2019 року «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки» змінена та встановлена на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки. Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 07.03.2019 року встановлено: «1. Замінити у всіх частинах і пунктах договору означення органу державної влади, який виступає ОРЕНДОДАВЦЕМ з Онуфріївської районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, згідно із ст. 122 Земельного кодексу України. 2. Пункт 9 Договору викласти в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі - в розмірі 12 (дванадцять) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки…». Із зазначеними умовами позивач погодився. В договорі оренди сторонами було узгоджено, що орендар має право поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію. Відповідну умову включено у п. 8 договору оренди. 24 жовтня 2019 року позивач у письмовій формі запропонував відповідачу поновити договір оренди на сім років та додав проект відповідної додаткової угоди. На його пропозицію Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відреагувало листом-повідомленням від 12.11.2019 року П-11043/0-4055/0/17-19, в якому зазначило, що процедуру поновлення договору оренди землі передчасно ініційовано, оскільки відповідач наперед не може встановити, чи будуть і надалі до кінця дії договору, тобто до 09.04.2020 року, позивачем належно виконуватись обов`язки за договором оренди землі. Відповідач запропонував позивачу звернутись із листом-повідомленням про поновлення договору пізніше. Повторно заявою від 10.03.2020 року позивач в письмовій формі запропонував відповідачу поновити договір оренди землі на сім років. У відповідь надійшов лист-повідомлення від 13 квітня 2020 року П-4033/0-107/0/17-20, в якому зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заперечує щодо поновлення відповідного договору оренди землі в зв`язку з недотриманням факту повідомлення орендодавця в строк, встановлений договором, про намір укладання договору на новий строк. Наказом від 17.04.2020 року № 11-6447/14-20-СГ «Про припинення права оренди земельної ділянки», надане [PERSON] право оренди земельної ділянки площею 13, 0001 га із кадастровим номером 3524685800:02:000:9072, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області припинено, дану земельну ділянку віднесено до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 20.05.2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 22.06.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Білокінь О.О. позовну заяву підтримав, просив задовольнити, посилаючись на викладені у ній обставини. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи без його участі не подавав. 17.06.2020 року від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просять відмовити в задоволенні позову, оскільки перша заява про поновлення договору оренди позивачем [PERSON] була подана передчасно, а наступна, що подана 10.03.2020 року, з порушенням тридцятиденного строку до закінчення строку дії договору, встановленого ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та п. 8 Договору. Представники третіх осіб Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області та Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, оголосивши відзив відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно частини 1статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до змісту ст.15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Судом встановлено, що 21 листопада 2012 року між [PERSON] та Онуфріївською районною державною адміністрацією строком на 5 років укладено договір оренди без номеру земельної ділянки, загальною площею 13, 0001 га із кадастровим номером 3524685800:02:000:9072, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09 квітня 2015 року за № 9352020 /а.с. 19-23, 30-33/. Вказаний вище договір оренди укладався за результатами земельних торгів, на яких [PERSON] здобув перемогу, на підставі розпорядження № 445-р від 18.07. 2011 року Голови Онуфріївської районної державної адміністрації «Про надання в оренду земельних ділянок за результатами продажу права оренди на аукціоні від 15 липня 2011 року» /а.с. 27-29/. У п. 8 договору оренди сторони погодили, що укладено його на 5 років. Позивач належно виконував договірні обов`язки орендаря землі за умовами вказаного договору, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості з платежів № 3490 від 05.03.2020 року /а.с. 41/. У п. 9 договору сторони погодили розмір орендної плати на рівні 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-740/14-19-СГ від 06.03.2019 року «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки» змінена та встановлена на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки /а.с. 37/. Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 07.03.2019 року встановлено: «1. Замінити у всіх частинах і пунктах договору означення органу державної влади, який виступає ОРЕНДОДАВЦЕМ з Онуфріївської районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, згідно з ст. 122 Земельного кодексу України. 2. Пункт 9 Договору викласти в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі - в розмірі 12 (дванадцять) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки…» /а.с. 38/. Із зазначеними умовами позивач погодився, тому такі обставини не підлягають доказуванню згідно ст.82 ч. 1 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою відносяться до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, що не оспорюється сторонами. Отже орендодавцем землі за Договором оренди землі від 21.11.2012 року стало з 14.01.2015 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та вказана зміна, в контексті ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» та п.39 Договору, не є підставою для припинення дії відповідного Договору. В договорі оренди сторонами було узгоджено, що орендар має право поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію. Відповідну умову включено у п. 8 договору оренди. Відповідно до п.43 Договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, строк дії договору встановлено до 09.04.2020 року. До закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки позивач, з метою скористатися своїм правом щодо поновлення договору оренди на новий строк, 24 жовтня 2019 року звернувся до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про поновлення договору оренди землі, до якої долучив проект додаткової угоди та запропонував продовжити строк дії договору на 7 років /а.с. 42-43/. Відповідач ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області листом-повідомленням від 12.11.2019 року № П-11043/0-4055/0/17-19 повідомив, що в листопаді 2019 року, за чотири місяці до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, об`єктивно неможливо встановити чи будуть і надалі, до 09.04.2020 року орендарем належно виконуватись обов`язки за умовами зазначеного договору, тому запропонував йому звернутися з даним клопотанням пізніше /а.с. 44/. 10.03.2020 року позивач, виконуючи рекомендації зазначеного вище листа-повідомлення зі сторони відповідача та читко дотримуючись місячного строку, зазначеного ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та п.8 вказаного Договору, повторно подав останньому на узгодження заяву про поновлення договору оренди, зареєстровану за № П-4033/0/16/-20 від 10.03.2020 року та копію додаткової угоди в новій редакції /а.с. 45-46/. Листом-повідомленням від 13 квітня 2020 року П-4033/0-107/0/17-20 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заперечило [PERSON] щодо поновлення договору оренди землі в зв`язку з недотриманням факту повідомлення орендодавця в строк, встановлений договором, про намір укладання договору на новий строк /а.с. 47-48/. Наказом від 17.04.2020 року № 11-6447/14-20-СГ «Про припинення права оренди земельної ділянки», надане [PERSON] право оренди земельної ділянки площею 13, 0001 га із кадастровим номером 3524685800:02:000:9072, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області припинено, дану земельну ділянку віднесено до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності /а.с. 49/. В подальшому позивачем було отримано від відповідача вказаний наказ, лист-повідомлення від 22.04.2020 року 31-11-0.63-4482/2-20 та проект акту приймання-передачі орендованої ним земельної ділянки для підписання /а.с. 49-50/. Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми). Для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті. У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді. Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц. Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов`язані одна з іншою. Судом встановлено, що [PERSON] за 30 днів до закінчення строку дії Договору, а саме 24.10.2019 року та 10.03.2020 року звертався до відповідача з заявами про поновлення Договору разом із проектом відповідної додаткової угоди. Таким чином, орендар земельної ділянки належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено умовами Договору оренди від 21.11.2012 року та не суперечить положенням частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Крім того, судом встановлено, що позивач протягом строку дії Договору, а також після закінчення строку його дії у період з квітня 2020 року по травень 2020 року продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачував орендну плату за неї. Відповідачем факт належного користування позивачем земельною ділянкою як у період, так і після закінчення строку дії Договору не спростовано, належних та достовірних доказів подання заперечення протягом строку, встановленого частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не надано. Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря: розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Зазначені положення слід розуміти таким чином: а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі. При цьому, слід мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни. Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах. Як зазначено вище, 10.03.2020 року позивач вдруге направив відповідачу заяву про поновлення договору оренди землі, до якого долучив проект додаткової угоди в новій редакції, на 7 років. Інші умови договору оренди залишились незмінними. Відповідач отримав заяву в той же день. Оскільки законодавець не визначив у який строк орендар і орендодавець мають право узгодити істотні умови договору згідно до частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", то суд вважає, що цей строк повинен бути розумним і у всякому випадку узгодження повинно відбутися до закінчення строку дії Договору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із заявою про поновлення договору оренди з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відповідачем безпідставно була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі", . За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Аналогічні висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладено у постановах Верховного суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року (справа №920/739/17), Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 травня 2020 року (справа №905/650/19), які згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права. Відповідно до ст.33 ч.ч.8, 11 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Отже, враховуючи, що нормами законодавства України прямо встановлена обов`язковість оформлення додаткової угоди до договору оренду землі для оформлення факту його поновлення і виникнення за орендарем права оренди (стаття 640 Цивільного кодексу України, стаття 125 Земельного кодексу України), суд вважає, що позивачем правильно обрано спосіб захисту свого цивільного права, який відповідає вимогам ст.16 ЦК України - визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною. Враховуючи наведене, суд вважає законними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги. Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у виді судового збору. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] повністю, а представник позивача відмовився від стягнення судових витрат з відповідача у разі задоволення позову, судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved