Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком, розташованим за адресою: Харківська область, Красноградський район, с.Піщанка, вул. Широка, б.39, власником якого він є та зняття їх з реєстраційного обліку. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до договору дарування від 29.07.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивачу належить будинок, розташований за адресою: вул. Широка,б.39, в с.Піщанка, Красноградського району Харківської області. [PERSON] та [PERSON] на момент укладення договору дарування вже були зареєстровані за вказаною адресою, але в будинку не проживали. За таких обставин, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] особами, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Широка,б.39, в с.Піщанка, Красноградського району Харківської області. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з"явилися до суду, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: позивач [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: вул. Широка, б.39, в с.Піщанка, Красноградського району, Харківської області на підставі договору дарування від 29.07.2005 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки ( акту обстеження), складеного депутатом Піщанської сільської ради Слюсарчуком М.П.18.11.2017 року, за адресою: вул. Широка, б.39, с.Піщанка, Красноградського району, Харківської області зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], але фактично по вул.Широкій,б.39, в с.Піщанка, Красноградського району відповідачі не проживають з 2005 року. З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні № 4517 від 24.11.2017 року, виданої Піщанською сільською радою Красноградського району позивачу встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член власника сім"ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обовязковою умовою\~ \~ для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні\~ \~ протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідачі не проживають в спірному будинку з 2005 року з власної волі, їх речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у листопаді 2017 року. Відповідачі не проживають у будинку позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушують права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. Згідно до\~ ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Щодо вимог позивача про зобовязання зняти відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає ці вимоги передчасними, оскільки за вимогами ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року N 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання і в цій частині позов задоволенню не підлягає. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON]. та [PERSON] особами, якій втратили право користування житловим приміщенням, є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial