Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлені наступні вимоги: -зобов`язати відповідача в проекті договору №43-180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем 05 серпня 2019 р. і наданий позивачу для розгляду та погодження, усі відповідні умови з надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води викласти згідно типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630; -зобов`язати відповідача повідомити позивачу інформацію про те, в якому місці (за якою адресою) розташована каса Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради з прийому платежів готівкою від населення - споживачів послуг КП «Коменергосервіс» та в які дні та часи вона працює; -відшкодувати у спосіб, передбачений ч. 3 ст.23 ЦК України, а саме у грошовому виразі (грошима), і у розмірі, визначеному самим судом на його розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України з врахуванням вимог розумності і справедливості, моральну шкоду, заподіяну неправомірними діями та бездіяльністю відповідача. Позов обґрунтований тим, що згідно рішення Дніпропетровської міської ради №39/48 від 15 липня 2009 р. КП "Коменергосервіс" визначено виконавцем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води споживачів лівобережної частини міста з 01.10.2009 р. Позивач проживає у лівобережної частини міста Дніпро і має намір придбати послуги КП "Коменергосервіс", тож позивач є споживачем послуг КП "Коменергосервіс" у сенсі ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", та відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги" відповідач, як виконавець житлово-комунальної послуги, зобов`язаний був підготувати та укласти із позивачем, як споживачем, договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 р. у справі №199/9204/15 за позовом [PERSON] та [PERSON] до КП "Коменергосервіс" суд зобов`язав КП "Коменергосервіс" підготувати та укласти із [PERSON] та [PERSON] договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором відповідно до вимог ст.ст. 21, 26, 29 «Про житлово-комунальні послуги». Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 р. у справі №199/8733/18 за позовом [PERSON] , до КП "Коменергосервіс" суд зобов`язав КП "Коменергосервіс" п. 13 проекту договору №43- 180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 р., викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою №630. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із даним позовом, згідно з нормами з нормами ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідач зобов`язаний був підготувати та укласти із позивачем договір про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором, втім, відповідач не виконав ці вимоги закону і рішення суду. 05.08.2019 р. КП "Коменергосервіс" підготувало проект договору №43-180092 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в серпні 2019 р. позивач отримав для його погодження екземпляр цього проекту, але в цьому проекті договору пункт 13 викладений не у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою №630, таким чином, на переконання позивача, всупереч рішенню суду від 03 липня 2019 р. У п. 13 проекту зазначені реквізити рахунку, відкритому нібито у АТ "ТАСКОМБАНК" із спеціальним режимом використання, на який позивач, як споживач, має нібито здійснювати плату за послуги відповідача, тоді як на останній сторінці проекту зазначені реквізити рахунку КП «Коменергосервіс», відкритого зовсім в іншому банку - у ПАТ "Банк Восток". У вересні 2019 р. позивач звернувся до АТ "ТАСКОМБАНК" із заявою, в якій просив підтвердити відкриття у банку рахунку КП «Коменергосервіс» з реквізитами, зазначеними у п. 13 проекту, а якщо рахунок КП «Коменергосервіс» змінився з запровадженням ІВАN, то повідомити цей новий рахунок КП «Коменергосервіс» у банку та інші реквізити для здійснення платежів, а також просив повідомити інформацію про те, чи є цей рахунок КП «Коменергосервіс» у банку рахунком із спеціальним режимом використання. За вих. №19634/56 від 01.10.2019 р. позивач отримав листа АТ "ТАСКОМБАНК", в якому було відмовлено у наданні запитаної у цій заяві до АТ "ТАСКОМБАНК" інформації. 02.09.2019 р. позивач подав заяву КП "Коменергосервіс" за вх.№915 з вимогою привести цей проект до вимог типового договору і виконати рішення суду від 03 липня 2019 р. До цього часу позивач не одержав відповіді від відповідача про результати розгляду заяви від 02 вересня 2019 р. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" ті звернення, які не потребують додаткового вивчення, мають бути розглянуті невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Відповідач мав розглянути цю заяву невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня її отримання 02 вересня 2019 р., оскільки вона не потребує додаткового вивчення, втім, відповідач не розглянув її по суті. У заяві від 02.09.2019 р. до КП «Коменергосервіс» за вх. №915 позивач також запитував інформацію про те, в якому місці (за якою адресою) розташована каса з прийому платежів готівкою від населення - споживачів послуг КП «Коменергосервіс» та в які дні та часи вона працює. До цього часу позивач не отримав відповіді на цю заяву, тоді як вона не потребує додаткового вивчення. 17.09.2019 р. позивач звернувся до відповідача із заявою невідкладно, а саме 17 вересня 2019 р., видати йому особисто через приймальню громадян за адресою: [ADDRESS] письмову відповідь про результати розгляду заяви від 02 вересня 2019 р. та відповідний проект договору, але відповідач не видав 17 вересня 2019 р. через свою приймальню відповідного проекту договору, який позивач вимагав надати в своїй заяві від 02 вересня 2019 р., відповідач не видав також позивачу 17 вересня 2019 р. і відповіді про результати розгляду цієї заяви. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, до цього часу позивач не одержав відповіді на заяву від 17 вересня 2019 р., тоді як вона не потребує додаткового вивчення і мала бути розглянута і вирішена відповідачем невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня Ті отримання - тож відповідач до тепер не розглянув її по суті і вчинив. Вищезазначена бездіяльність відповідача, на переконання позивача, є неправомірною, бездіяльність відповідача порушила звичний уклад життя позивача, останній змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання та заподіює моральну шкоду. У відповіді на відзив відповідач повідомив про невідповідність способам захисту. передбачених ст. 16 ЦК України, позовних вимог та невідповідність позовної заяви вимогам п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Згідно з відзивом відповідача на позов щодо виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2019р. по справі № 199/8733/18, то судове рішення відповідачем виконано шляхом надання договору постачання теплової енергії у відповідності із типовим договором, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Докази виконання надано самим позивачем: супровідний лист за № 839 від 07.08.2019 р. та копія проекту договору. Доводи позивача, стосовно того, що вказаний у проекті договору рахунок для оплати за спожиті послуги теплопостачання не є рахунком зі спеціальним режимом використання, визнанні відповідачем безпідставними та такими, що не підтвердженими доказами. Позивач також не зазначає в чому саме виявилися його страждання. Зокрема, позивачем не вказано про обставини, які мають причинно-наслідковий зв`язок з якимось діями відповідача та спричиненням позивачу моральних страждань. Окрім того, позивач не надає будь-яких доказів того, що після надання йому 07.08.2019 р. проекту договору про надання послуг теплопостачання, він дуже сильно переживав і морально страждав (медичні довідки, показання свідків та ін.), був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка відмовилися від звичних зручностей та вимушена налагоджувати своє життя за поневірянь у судах (довідки про проходження лікування та реабілітації, лікарняні, показання свідків і т.д.). Позивач не надає будь-яких належних доказів порушення його особистих немайнових прав, а лише констатує цей факт у позові зі своєї суб`єктивної точки зору, підлаштовуючи фрази у нормах ст.ст. 23 та 1167 ЦК України під нібито спричинення йому моральної шкоди, у зв`язку з чим, на переконання відповідача, вимога позивача з приводу моральної шкоди є безпідставною, не доведеною тощо, у зв`язку з чим є такою, що не підлягає задоволенню. Процесуальні дії у справі: ухвалою від 16.10.2019 р. клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково: -витребувано з Комунального підприємства «Коменергосервіс» (49081, м. Дніпро, вул. Артільна, 6-Б) наступні докази: оригінали заяв [PERSON] до «Коменергосервіс» від 02.09.2019 та 17.09.2019; -витребувано з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) наступні докази: оригінал заяви [PERSON] до «ТАСКОМБАНК» від 02.09.2019. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 р. у справі №199/9204/15 за позовом [PERSON] та [PERSON] до КП "Коменергосервіс" суд зобов`язав КП "Коменергосервіс" підготувати та укласти із [PERSON] та [PERSON] договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором відповідно до вимог ст.ст. 21, 26, 29 «Про житлово-комунальні послуги» (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 р. у справі №199/8733/18 за позовом [PERSON] до КП "Коменергосервіс" суд зобов`язав КП "Коменергосервіс" п. 13 проекту договору №43- 180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 р., викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою №630 (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Супровідним листом (а.с. 5) КП «Коменергосервіс» на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2019 р. направило на адресу позивача 2 екземпляри Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №43-180092 від 05.08.2019 р. для погодження. У відповіді від 01.10.2019 р. АТ «ТАСКОМБАНК» повідомило [PERSON] на його звернення про те, що відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам банку або їхнім представникам (а.с. 4). У заяві від 02.09.2019 р. [PERSON] до КП «Коменергосервіс» просив виконати рішення суду від 03.07.2019 р. і видати для погодження екземпляр проекту договору №43-180092 з внесеними поправками у повному обсязі згідно його заперечень та повідомити йому інформацію в якому місці (за якою адресою) розташована каса КП «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради з прийому платежів готівкою від населення - споживачів послуг ЕП «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради в які дні та часи вона працює (а.с. 33). У заяві від 17.09.2019 р. [PERSON] до КП «Коменергосервіс» просив видати письмову відповідь на його заяву від 02.09.2019 р. Правовідносини між учасниками справи виникли з виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 р. у справі №199/8733/18 за позовом [PERSON] до КП "Коменергосервіс", згідно з яким суд зобов`язав КП "Коменергосервіс" п. 13 проекту договору №43- 180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 р., викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою №630, та із здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. За ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Забезпечення виконання судового рішення відбувається в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». ЦК у ч. 1 ст. 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. За ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як встановлено судом в даній справі, порушені права позивача вже були захищені судом: у справі №199/9204/15 (рішення суду від 28.10.2016 р.) та 03.07.2019 р. у справі 199/8733/18 за позовом [PERSON] до КП "Коменергосервіс" суд зобов`язав КП "Коменергосервіс" п. 13 проекту договору №43- 180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 р., викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою №630, та заявлена в даній справі позовна вимога фактично повторює позовну вимогу, яка вже була розглянута судом у справі 199/8733/18 та була задоволена, та стосується виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Оскільки повторне звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб не вимагається, та в цій справі позивач обрав саме такий спосіб захисту, підстави для задоволення вимоги позову про зобов`язання відповідача в проекті договору №43-180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем 05 серпня 2019 р. і наданий позивачу для розгляду та погодження, усі відповідні умови з надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води викласти згідно типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630, відсутні. З приводу іншої вимоги позову - про зобов`язання відповідача повідомити позивачу інформацію про те, в якому місці (за якою адресою) розташована каса Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради з прийому платежів готівкою від населення - споживачів послуг КП «Коменергосервіс» та в які дні та часи вона працює, то суд її задовольняє на підставі ст. 13 та ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Статтею 13 зазначеного закону визначено хто є розпорядником інформації. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1). У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4 ст. 20). Як встановлено судом, дії, передбачені ч. 4 ст. 20 зазначеного вище закону з боку відповідача не були виконані: на заяву позивача від 02.9.2019 р. інформації не було надано. Таким чином, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача; порушені права позивача підлягають захисту у спосіб, визначений в цій частині позивачем. З приводу вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, то позивач наголошує на спричиненні йому моральної шкоди в результаті неправомірної бездіяльності відповідача, яка знайшла вираз зовні у: -невиконанні з боку відповідача рішення суду від 03.07.2019 р., а також у неотриманні позивачем відповіді на заяви позивача від 02.09.2019 р., на заяву від 17.09.2019 р. тощо. Право особи на відшкодування моральної шкоди гарантується Конституцією України (ст. 32, 56, 62). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення. Під час визначення розміру відшкодування також обов`язково дотримуватися принципів розумності і справедливості. Отже, саме суд під час розгляду справи визначає, яка саме моральна шкода була завдана особі, якого розміру відшкодування доцільно визнати необхідним для неї та чи взагалі можна обставини, на які посилається особа, вважати моральною шкодою. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме позивач повинен довести необхідність, доцільність та достатність відшкодування моральної шкоди саме в тому розмірі, який ним визначений. Доведенню підлягає наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди. Так, в обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилається на те, що в результаті бездіяльності відповідача порушений звичний уклад його життя, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання, втім, позивач не надає суду докази на підтвердження вказаного. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). За наведених вище підстав позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. Підстави для застосування відносно відповідача процесуального примусу (ст. 148 ЦПК України) відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу. Ухвала суду про витребування доказів від 16.10.2019 р., яка була постановлена за заявою позивача, була виконана відповідачем та АТ «Таскомбанк» (а.с. 18); відсутність оригіналу заяви позивача до АТ «Таскомбанк» від 02.09.2019 р. через причини, наведені у відповідному листі, не є перешкодою для ухвалення рішення в даній справі. Разом з тим, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 148 ЦПК України, постановлення ухвали про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу не становить обов`язок суду. Судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: partial