Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи тим, [INFO] помер його батько - [PERSON] , житель с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, після смерті якого залишилось спадкове майно, на яке він є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Померлий [PERSON] був членом спілки селян села Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, працював їздовим, скотарем, набув право на земельну частку (пай), однак помилково не був включений в списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або товариства, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї немає. А тому звертається до суду. Позивач [PERSON] до судового засідання подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача - Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, однак суду наданий відзив про визнання позову, при винесенні рішення покладають на розсуд суду. Представник третьої особи - Дунаєвецької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився у 1963 році, його батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Також встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , житель с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , після смерті якого залишилось спадкове майно, на яке позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги як син померлого. [PERSON] спадщину прийняв у встановленому порядку, оскільки проживав померлим на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Дунаєвецької міської ради від 12.08.2019 року. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає. Також встановлено, що померлий [PERSON] був членом спілки селян села Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, з 1949 року працював їздовим та скотарем, що підтверджується архівною довідкою №1083 від 22.05.2019 року. Однак [PERSON] помилково не був включений в списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або товариства, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , виданого спілці селян с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області 10 жовтня 1995 року відповідно до рішення Великожванчицької сільської ради народних депутатів від 10 червня 1995 року IV сесії 22 скликання. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.16 ЦК України способом захистом свого права є визнання права. Згідно п.3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Згідно із п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до положень п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таким чином, законодавством передбачено дві умови, що дають право на земельну частку (пай): це перебування членом колективного сільськогосподарського підприємства та включення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, відмова у даному позові фактично позбавить [PERSON] як спадкоємця, права на земельну частку (пай), яка належала його померлому батьку [PERSON] , хоча останній і не отримав відповідного сертифікату, і тим самим порушить зазначені вище положення Першого протоколу, що у правовій державі, якою згідно ст. 1 Конституції України являється Україна, є неприпустимим. А тому, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] , як за спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай), як на спадкове майно після смерті батька [PERSON] . Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору і те, що позивач не просить стягнути судові витрати з відповідача, та у відповідності до положень ч.9 ст. 141 ЦПК України покладає їх на [PERSON] .

Outcome: approved