Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.06.2020 року вищевказаним приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1895, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Профіт кредит» заборгованості за кредитним договором № 1335641707301209 від 27.09.2013 року. Право вимоги за цим договором перейшло до відповідача від ПАТ «Фідобанк» за період з 26.09.2016 року по 19.06.2020 року в розмірі 61065,74 грн., з яких: 48500 грн. - тіло кредиту; 12565.74 грн. - комісія за обслуговування кредиту. 28.07.2020 року вказаним приватним виконавцем відкрито відповідне виконавче провадження ВП № 62675157. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням закону, а саме нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач також зазначає, що жодних договірних відносин з відповідачем він не має, повідомлень від даної юридичної особи не отримував, остання попередньо з жодними вимогами до позивача не зверталася, суми заборгованості не пред`являла, жодних розрахунків позивачу відповідачем не надавалося. Окрім цього, вказана заборгованість за кредитним договором утворилась поза межами трирічного строку з дня виникнення права на вимогу. На підставі наведеного позивач просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 17.05.2021 року представник позивача, адвокат Романенчук А.В. подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його та позивача відсутності (а.с. 63). Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся, причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Треті особи в судове засідання не з`явилися, 01.02.2021 року Буждиганчук Є.Ю. подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності (а.с. 42). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.09.2013 року позивач уклав з ПАТ «Фідобанк» договір про надання споживчого кредиту № 1335641707301209 шляхом підписання заяви про надання споживчого кредиту та відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів, остаточний термін повернення адресату - 26.09.2016 року (а.с. 9). Судом встановлено, що 19.06.2020 року ТОВ «Профіт Кредит» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 10). Згідно з витягом з рахунку боржника сума заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором № 1335641707301209 від 27.09.2013 р. зі змінами, доповненнями та укладеними додатковими угодами до нього станом на 19.06.2020 року складала 61 065.74 грн. (а.с. 13). 25.06.2020 року вказаний приватний нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис за реєстровим № 1895, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Профіт кредит» заборгованості за кредитним договором № 1335641707301209 від 27.09.2013 року, право вимоги за яким перейшло від ТОВ "Фінансова компанія «Вендор» на підставі договору відступлення прав вимоги № 25122019-ВР\\ПК від 25.12.2019 року, а останнє набуло таке право від ПАТ "Фідобанк" на підставі договору відступлення прав вимоги № 3 від 30.07.2014 року, за період з 26.09.2016 року по 19.06.2020 року розмірі 61065,74 грн., з яких: 48500 грн. - тіло кредиту; 12565.74 грн. - комісія за обслуговування кредиту (а.с. 8). 08.07.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пімаховою Д.В. відкрито виконавче провадження ВП № 62675157 про стягнення вказаної заборгованості із позивача на користь відповідача (а.с. 19). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 цього Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису випливає, що з позивача на користь ТОВ «Профіт кредит» стягнуто заборгованості у загальній сумі 61 065 грн. 74 коп за період з 26.09.2016 по 19.06.2020 року. Однак, як вбачається із змісту п.1.2 вищевказаного договору про надання споживчого кредиту від 27.09.2013 року з остаточний термін повернення кредиту - 26.09.2016 року (а.с.9). Будь-яких доказів щодо продовження строку повернення кредиту за вказаним договором суду не надано. Отже, судом встановлено, що на порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис щодо заборгованості, з дня виникнення права вимоги за якою минуло більше трьох років. На підставі наведеного, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» та,

Outcome: approved