Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

06 вересня 2013 року позивачка звернулась з вищевказаним позовом до суду. Посилаючись на норми статей 16, ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, ст.15 Закону України "Про оренду землі", просила - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (паю), укладений в 2006 році між нею та відповідачем, без дати його підписання, факт державної реєстрації якого посвідчено 05.01.2006 в Дмитрівській сільській раді, зареєстрований у Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2006 року за № 040612900380 та скасувати державну реєстрацію зазначеного договору оренди земельної ділянки (паю) (а.с.1-3). Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2013 року позовні вимоги [PERSON] до Селянського фермерського господарства «Еврика» про визнання договору оренди земельної ділянки (паю) недійсним - задоволенні. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки (паю) без дати, укладений між [PERSON] та селянським (фермерським) господарством "Еврика", факт державної реєстрації якого посвідчено 05.01.2006 року в Дмитрівській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області, зареєстрований у Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2006 року за № 040612900380. Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки (паю) без дати, укладеного між [PERSON] та селянським (фермерським) господарством "Еврика", факт державної реєстрації якого посвідчено 05.01.2006 року в Дмитрівській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської області, зареєстрований у Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2006 року за № 040612900380. Також вирішено питання щодо судового збору. (а.с.39-45) В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 71-72). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що при реформуванні колишнього колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП) "Ленінець" Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі статей 7, 10, 11 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", згідно рішення загальних зборів КСП "Ленінець" позивачці та її чоловікові [PERSON] були видані сертифікати про право на частку землі (земельний пай) в землях колишнього КСП "Ленінець". Позивачка, її чоловік [PERSON] та ще близько трьохсот осіб з числа колишніх членів КСП "Ленінець" свої земельні паї в 2000 році передали в користування новоствореному після реорганізації КСП "Ленінець" СФГ "Еврика" Петропавлівського району Дніпропетровської області, відповідачу по цій справі, що підтверджується договорами оренди земельних ділянок (паїв), укладених між нею, [PERSON], [PERSON] та відповідачем (а.с.9-13). Перший договір був укладений ще в 2000 році. Потім в 2006 році відповідач повідомив їм про продовження строку договору на новий термін. При цьому ніякого договору він позивачці на підпис не давав. Про те, що її чоловік уже підписав нові договори за себе та за неї, вона на той час не знала. Чоловік їй про це не сказав. Вона ж зі слів відповідача зрозуміла, що договір продовжений автоматично (пролонгований) на той же строк до 2011 року. 12.03.2002 року Петропавлівською районною державною адміністрацією їй видано Державний акт на право приватної власності на землю серії VI-ДП № 026859, який відповідно до чинної на той час редакції ч.1 ст.126 Земельного кодексу України був підтвердженням її права власності на земельну ділянку (пай), стосовно якої укладений спірний договір оренди. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 11.12.2006 року виконкомом Дмитрівської сільської ради (а.с. 14). Позивачка і її донька [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, прийняли його спадщину, в тому числі земельну ділянку (пай), що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданим 14.03.2008 року державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори, зареєстрованими у реєстрі під номерами відповідно 419 та 422, номер спадкової справи 84. (а.с. 16-17). Вони уклали на успадковану земельну ділянку (пай) договір оренди з іншим орендарем, оскільки їм не подобалося, як відповідач виконує умови договору оренди. В 2011 році, вважаючи, що строк оренди належної позивачці земельної ділянки (паю), укладений з відповідачем, закінчився, вона повідомила його про своє бажання укласти договір оренди з іншим орендарем, однак він надав їй екземпляр договору оренди без дати його підписання, факт державної реєстрації якого посвідчено 05.01.2006 в Дмитрівській сільській раді, зареєстрований у Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2006 року за № 040612900380. Підпис на наданому відповідачем договорі не схожий на її підпис, а схожий на підпис її покійного чоловіка. Однак вона йому повноважень підписувати такий договір не надавала, довіреності на вчинення будь-яких правочинів або інших дій від її імені не видавала і чоловік їй про підписання такого договору за свого життя нічого не казав. У договорі встановлений строк його дії 10 років, на що вона згоди не давала, вважаючи, що попередній договір пролонговано на той же термін, що і при його укладенні в 2000 році - п'ять років. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підпис на договорі виконано від імені позивачки не позивачкою, а іншою особою без відповідного доручення, та в договорі оренди відсутні істотні умови оренди землі (не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, відсутні акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі об'єкта оренди), що на думку позивачки та суду 1 інстанції, відповідно до вимог ст. ст.. 203, 215 ЦК України та ст. 15 "Про оренду землі" є підставою для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації. Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, її чоловік [PERSON] та інші особи з числа колишніх членів КСП "Ленінець" свої земельні паї в 2000 році передали в користування новоствореному після реорганізації КСП "Ленінець" СФГ "Евріка" Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується договорами оренди земельних ділянок (паїв) (а.с.9-13). 05 січня 2006 року спірний договір оренди посвідчено в Дмитрівській сільській раді та зареєстровано у Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2006 року за № 040612900380. Так у відповідно до ч.2 ст.792 Цивільного кодексу відносини щодо найму (орен\-ди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулю\-ються відносини, пов'язані з орендою землі, є закон «Про оренду землі». Згідно з ст.15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовід\-носин) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її роз\-міру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та від\-повідальності за її несплату; умови використання та цільове при\-значення земельної ділянки, яка переда\-ється в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передання земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділян\-ки орендодавцеві; обмеження (обтяження) щодо вико\-ристання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищен\-ня об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення ви\-мог стст.4-6, 11, 17, 19 цього закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним від\-повідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазнача\-тися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страху\-вання об'єкта оренди, порядок відшко\-дування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земель\-них сервітутів; акт визначення меж земельної ділян\-ки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим законом. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснити заходи, спрямо\-вані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалась на те, що спірний договір оренди землі не містить усіх, передбачених ст.15 закону «Про оренду землі», істотних умов, зокрема що в дого\-ворі не визначено сторони, яка несе ри\-зик випадкового пошкодження або зни\-щення об'єкта оренди чи його частини. Проте в п.3.2 договору сторони ви\-значили, що ризик випадкового пошко\-дження або знищення об'єкта оренди чи його частини несе орендар. Також позивачка указувала на відсутність акта - передачі об'єкта оренди Однак, право приватної власності на земельну ділянку (пай № 68) [PERSON] набула у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю на підставі розпорядження Петропавлівської районної державної адміністрації ради народних депутатів від 11.03.2002 р. Зазначеним Державним актом у приватну власність передано земельну ділянку площею 5,116 га. Земельна ділянка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Земельну ділянку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 11 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 р. № 899-ІУ «Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку». Згідно ч.2 ст. 11 Закон України № 899-ГУ від 05.06.2003 р. «Земельні ділянки, які будуть використовуватися їх власниками, самостійно закріплюються межовими знаками встановленого зразка кожна окремо». Позивачем земельна ділянка (пай №68) самостійно ніколи не використовувалась, відповідно окремо не закріплена межовими знаками встановленого зразка так як на час укладення Договору оренди входила в єдиний земельний масив Дмитрівської сільської ради, про що свідчить «Викопіювання з плану землекористування Дмитрівської сільської ради СФГ «Еврика» (а., а. с.11, 28). Єдиний земельний масив - це сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі, про що свідчить Викопіювання з плану землекористування Дмитрівської сільської ради СФГ «Еврика». В даному випадку, коли в оренду передається земля єдиним земельним масивом, визнання меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не здійснюється. Для укладення договору оренди землі та подальшого його реєстрації в державному земельному кадастру надається лише викопіювання з плану землекористування, що і було зроблено. Договір оренди землі орендодавцем укладено 05 січня 2006 р. Факт державної реєстрації посвідчено в Дмитрівській сільській раді 05 січня 2006 р. Договір зареєстровано у Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру державного земельного кадастру про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 квітня 2006 р. за №040612900380. Крім того на аркуші справи 75 знаходиться акт приймання-передачі земельної ділянки №68 від 03.04.2006 р. Відповідно до змісту зазначеного акту, який складено в присутності орендодавця [PERSON] власника земельної ділянки згідно державного акту на право власності на землю та орендаря СФГ «Еврика» орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку в розмірі 5, 116 га. Оскільки позивач і відповідач ді\-йшли згоди з усіх вищенаведених іс\-тотних умов договору оренди землі, які передбачені ч.1 ст.15 закону «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент ви\-никнення спірних правовідносин), суд апеляційної інстанції вважає висновки суду 1 інстанції необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам матеріального права, а відповідно й відсутність під\-став для застосування до спірних право\-відносин ч.2 цієї статті щодо визнання договору оренди землі недійсним. Невідповідність спірного договору оренди землі Типовому договору орен\-ди землі та відсутність установленої ч.4 ст.15 закону «Про оренду землі» у дого\-ворі оренди землі його невід'ємної час\-тини - акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - не є підставою для визнання указаного до\-говору недійсним відповідно до ч.2 ст.15 цього закону. Посилання суду 1 інстанції на відсутність волевиявлення позивачка на укладання договору оренди землі від 05.01.2006 року, є необґрунтованим, оскільки в позовній заяві позивачка лише припускає, що підпис на копії Договору оренди землі від 05 січня 2006 р. не схожий на її підпис, а схожий на підпис її покійного чоловіка [PERSON], та відповідно до приписів ч. 3 ст. 10 ЦПК України не довела ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог належними та допустимими доказами, судово-почеркознавча експертиза по справі не назначалась, клопотання щодо її призначення позивачкою не заявлялося в суді 1 інстанції та під час розгляду справи в апеляційній інстанції, а суд 1 інстанції, не маючи спеціальних знань самостійно зробив припущення щодо невідповідності підпису на договорі підпису позивачки. Крім тог, починаючи з 2006 р. орендар у відповідності до умов зазначеного Договору оренди землі на користь орендодавця - позивачки [PERSON] систематично та вчасно сплачував орендну плату за землю, що підтверджується відповідними Відомостями. В матеріалах цивільної справи є в наявності Відомості на видачу озимої пшениці, кукурудзи та соняшника в рахунок орендної плати за 2010 р., 2011 р., 2012 р. та 20013 р., відповідно до яких орендодавець [PERSON] отримувала від орендаря СФГ «Еврика» зазначену сільськогосподарську продукцію згідно спірного Договору оренди землі (а., а. с. 76-87). 01.10.2014 р. позивачка [PERSON] своєю письмовою заявою просила орендаря належну їй орендну плату за земельну частку (пай) за 2014 рік, згідно Договору оренди саме від 03.04.2006 року частково оплатити грошима та перерахувати на її р/р 29244825509100, що знаходиться в Приватбанку. Призначення платежу: орендна плата за земельну ділянку (пай) за 2014 рік (а.с. 89). Платіжним дорученням № 1501 від 02.10.2014 р. СФГ «Еврика» в рахунок орендної плати за земельну частку (пай) за 2014 рік на зазначені орендодавцем [PERSON] реквізити перерахувало кошти в розмірі 3 029,40 грн. та платіжним дорученням № 1507 від 07.10.2014 р. повторно (помилково) в рахунок орендної плати за земельну частку (пай) за 2014 рік СФГ «Еврика» перерахувало ще кошти в розмірі 3 029,40 грн. (а.,а. с. 90, 91). Таким чином, вищенаведеним беззаперечно спростовано твердження позивачки [PERSON] в тім, що вона нічого не знала про Договір оренди землі (паю) від 05 січня 2006 року. У відповідності до приписів ч.2 ст.218 ЦК України позивачка, як сторона Договору оренди землі від 05 січня 2006 р., підтвердила його вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, а саме: в рахунок орендної плати протягом 2006-2014 років постійно та систематично, у відповідності до умов спірного Договору оренди землі, отримувала пшеницю, кукурудзу, соняшник та грошову компенсацію, такий правочин у разі спору може бути визнано судом дійсним. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне, скасувати рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2013 року, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки якого не відповідають обставинам справи, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Селянського фермерського господарства «Еврика» про визнання договору оренди земельної ділянки (паю) недійсним.

Outcome: dismissed