Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 42370359 від 21 січня 2011 року в розмірі 26813,46 грн., з яких: 15908,89 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1,59 грн. - заборгованість за відсотками; 10902,98 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутністю представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується врученням судової повістки житлово-експлуатаційній організації, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані, [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с. 23). Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, пояснення, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 січня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 42370359 з Додатком до кредитного договору, Графіком платежів, на суму кредиту - 15908,89 грн.; строком кредитування - 30 місяців; процентною ставкою за користування кредитом - 0,01% річних; платою за надання кредиту - 564,00 грн.; платою за управління кредитом - 715,90 грн.; з цільовим призначенням - на поточні потреби; дата повернення кредиту - 19 липня 2013 року (а.с. 5, 8). Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр фінансових рішень" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір про відступлення права вимоги №26/12-ФНКю від 20 червня 2012 року, за яким право вимоги по Кредитному договору № 42370359 від 21 січня 2011 року, було відступлене на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", що підтверджується Витягом з договору №26/12-ФНКю від 20 червня 2012 року з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників (а.с. 9-11) Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір про відступлення права вимоги №1/15-ВПВПК від 08 травня 2015 року, у відповідності до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" право грошової вимоги коштів за Кредитним договором № 42370359 від 21 січня 2011 року, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, що підтверджується Витягом з договору №26/12-ФНКю від 20 червня 2012 року з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників (а.с. 17-20). Відповідно до Виписки з реєстру боржників від 08.05.2015 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 42370359 від 21 січня 2011 року в сумі 57088,75 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 15908,89 грн., заборгованість за відсотками - 1,59 грн.; заборгованість за плату за управління кредитом - 10902,98 грн. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо строків сплати платежів, встановлених умовами Кредитного договору, тому йому було надіслано Повідомлення про відступлення права грошової вимоги та оплату суми боргу ( а.с. 5). Зазначена вище вимога залишилась з боку відповідача без задоволення. З огляду на фінансово-економічну кризу в країні, позивачем було прийнято рішення про повне списання заборгованості за пенею. [PERSON] за Кредитним договором № 42370359 від 21 січня 2011 року за період з 21 січня 2011 року по 19 червня 2015 року сплачено 1244,89 грн., з яких: на користь ТОВ "Центр фінансових рішень" - 1244,89 грн., на користь ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" - 0,00 грн., на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" - 0,00 грн. Під час відступлення прав вимоги від ТОВ "Центр фінансових рішень", з 19 червня 2012 року нарахування відсотків та/або інших платежів зупинено. Таким чином, станом на 19 червня 2015 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 42370359 від 21 січня 2011 року становить 26813,46 грн., з яких: 15908,89 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1,59 грн. - заборгованість за відсотками; 10902,98 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладених кредитних договорів виникли зобов'язання, за якими відповідачу були надані послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). Визначення поняття "зобов'язання" міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст. 611, ч.ч. 2- 4 ст. 612 ЦК, ч.ч. 1, 2 ст. 220 ГК, які передбачають відповідальність боржника. Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (графік внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved