Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору поруки недійсним. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що 24.03.2009 між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та [PERSON] , як позичальником, а також позивачкою та [PERSON] (поручителями) був укладений кредитний договір № В-94/0007/09/144/13, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в кредит в розмірі 25392,16 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості. Кредитна спілка "Центр фінансових послуг" стверджує, що 24.03.2009 у якості забезпечення виконання кредитного зобов`язання між кредитною спілкою та [PERSON] був укладений договір поруки № 94/0007/09/144/13, відповідно до умов якого [PERSON] , як поручитель, зобов`язалась відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник за повернення кредиту, сплату відсотків, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків. Однак позивачка вказує, що вона даний договір не підписувала та не знала його існування, а тому просила визнати даний договір недійсним. Представник відповідача кредитної спілки "Центр фінансових послуг" у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чинм. Подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що договір поруки № 94/0007/09/144/13 підписаний позивачем і тому є дійсним. Також представник відповідача подав клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки договір поруки укладений 24.03.2009, а отже строк позовної давності сплив 24.03.2012. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання в якому просив позовні вимоги задовольнити та розгляд справи проводи без участі третьої особи та її представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 24.03.2009 між кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник), [PERSON] та [PERSON] (поручителі) було укладено кредитний договір № В-94/0007/09/144/13, згідно умов якого остання отримала у борг грошові кошти у розмірі 25392,16 грн. (а.с. 5). Відповідно до договору поруки № В-94/0007/09/144/13 від 24.03.2009 [PERSON] зобов`язалась перед кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] обов`язків за договором кредиту В-94/0007/09/144/13 від 24.03.2009, зокрема, повернення кредиту, сплату відсотків, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків (а.с. 6). Висновком за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи № 6320/6321/19-21 від 11.01.2020, виконаного Вінницьким відділенням КНДІСЕ, встановлено, що підпис на договорі поруки № В-94/0007/09/144/13 від 24.03.2009 року виконаний від імені поручителя виконаний самою [PERSON] (а.с. 63-68). Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів особи в суді можуть бути визнання правочину недійсним. Згідно ч.1, ст.202 ЦК України,правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що підпис на договорі поруки В-94/0007/09/144/13 від 24.03.2009 року виконаний самим поручителем [PERSON] , суд вважає, що підстави для визнання даного договору поруки недійсним відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Клопотання представника відповідача кредитної спілки "Центр фінансових послуг" про застосування строків позовної давності у зв`язку з тим, що договір поруки укладений 24.03.2009, а отже строк позовної давності сплив 24.03.2012, не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що підпис на спірному договорі вчинений самою позивачкою і її при права при його укладенні не були порушені.

Outcome: dismissed