Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Горохівський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що в червні 2021 року дізнався, що його картковий рахунок у АТ КБ "Приватбанк" обмежено арештом. Позивач з`ясував, що на його кошти у цій банківській установі було накладено арешт державним виконавцем Горохівського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Через деякий час за місцем свого проживання він отримав винесену вищевказаним державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65664923 від 07 червня 2021 року про стягнення з нього в користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 14174 гривень. Вищевказану постанову винесено на виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 6532 від 08 лютого 2021 року. Приватним нотаріусом Остапенком Є.М. звернуто з позивача в користь зазначеного вище стягувача заборгованість за кредитним договором № 957383, начебто укладеним 10 червня 2019 року між позивачем та ТОВ Авентус Україна, правонаступником якого є ТОВ Фінпром маркет. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 6532 від 08 лютого 2021 року є таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що законодавством не визначено виключного переліку обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач вказує, що кредитного договору № 957383 від 10 червня 2019 року, на підставі якого винесено оспорюваний ним виконавчий напис нотаріуса, він із Товариством обмеженою відповідальністю Авентус Україна не укладав, жодних доручень на вчинення цього правочину будь-яким іншим особам не надавав та жодних підписів на будь-яких документах, які могли б свідчити про укладення мною цього договору, не проставляв. Оспорюваним виконавчим написом стверджується, що на підставі відповідних договорів факторингу правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою обмеженою відповідальністю Авентус Україна" є Товариство з відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів", правонаступником прав та обов`язків якого, в свою чергу, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", причому правонаступником останньої є відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет". Однак ні відповідач, ні ТОВ Авентус Україна, ні ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів", ні ТОВ "Фінансова компанія управління активами жодним чином не повідомляли [PERSON] про відступлення у їх користь прав вимоги до нього за зазначеним кредитним договором. Оскільки перед вчиненням виконавчого напису відповідач та зазначені вище юридичні особи були зобов`язані належним чином повідомити позивача про перехід до них права вимоги за кредитним договором, але цього не зробили, вчинення виконавчого напису за заявою відповідача було передчасним та не грунтувалося на вимогах закону. Відповідач не пред`явив вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило [PERSON] можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та надати свої заперечення щодо неї або оспорити ці вимоги. У зв`язку з цим у нього не було жодної можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору з відповідачем щодо суми заборгованості. Оскільки вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису привело до позбавлення його можливості користуватися належними йому грошовими коштами, що свідчить про суттєве порушення його законних прав та інтересів, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 01.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 01 вересня 2021 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича оригінали документів, які стали підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису. В засідання суду позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача 29.09.2021 подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Проти запропонованого відповідачем способу врегулювання спору за участю судді заперечує. Від стягнення з відповідача судових витрат за надання позивачу правової допомоги відмовляється. Не заперечує стосовно прийняття судом визнання відповідачем позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №6532 від 08 лютого 2021 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 гривні. Окрім цього, від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, однак, відповідної згоди від позивача на адресу суду не надходило, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вищевказаного клопотання. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, витребовуваних судом доказів не надав, будь яких клопотань, заяв чи заперечень від нього на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Горохівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в підготовче засідання 29.09.2019 не з`явився, у клопотанні, яке надійшло до суду 20.09.2021, просить розглянути справу без його участі. При вирішенні спору покладається на думку суду. Згідно ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №6532, яким запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", стягнути з [PERSON] за період з 21.10.2019 року по 08.02.2021 року включно, суму у розмірі: 4000,00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 2160,00 (дві тисячі сто шістдесят) гривень 00 копійок заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 8264,00 (вісім тисяч двісті шістдесят чотири) гривні 00 копійок заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 14474,00 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривнi 00 копійок. (а.с.10). 07.06.2021 державним виконавцем Горохівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ревуцькою Б.В. на підставі вищевказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження серії ВП №65664923 (а.с.8). Статями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі\~якщо нотаріусу\~необхідно\~отримати\~іншу інформацію\~чи документи,\~які мають\~відношення до\~вчинення виконавчого\~напису,\~нотаріус вправі\~витребувати їх\~у стягувача\~(підпункт\~2.2\~пункту\~2\~Глави\~16\~розділу\~ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних\~дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу ( підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів нотаріусам подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку документів для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу слід надати кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.\~ Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як встановлено судом, підставою вчинення приватним нотаріусом Остапенком Є.М. виконавчого напису, як вбачається із змісту виконавчого напису, є, зокрема, пункт 2 Переліку документів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. В дану постанову постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір №957383 від 10 червня 2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальності «Авентус Україна» та [PERSON] про надання кредиту на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення за кредитним договором, що не був посвідчений нотаріально. Окрім цього, матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів, які б підтверджували безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання. Окрім цього, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів суду не надано договорів, зокрема: про відступлення права вимоги на підставі договору факторингу № 24122020-ФК від 24 грудня 2020 року, якому, в свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів", код платика податків згідно з ЄДРПОУ 35465907, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 23/12/20 від 23 грудня 2020 року, якому, в свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 41078230, на підставі Договору факторингу №22102019 від 22 жовтня 2019 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №957383 від 10 червня 2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальності «Авентус Україна» та [PERSON] , як це зазначено у тексті виконавчого напису. Одночасно матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем вимог законодавства, зокрема, щодо доведеності безспірності заборгованості боржника. Відсутній доказ отримання [PERSON] відповідної письмової вимоги про усунення порушень станом на дату вчинення виконавчого напису, а відтак, відсутні підстави вважати, що станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису позивачу було відомо про вимогу відповідача та суму боргу, що свідчить про відсутність узгодження боржником суми боргу. Встановлені судом обставини свідчать про те, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнення заборгованості не може провадитись у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, за вимогами, які не є безспірними, з порушенням процедури повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису, а відтак вимоги позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст.ст. 79, 80\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що посилання [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем виконавчого напису за №6532\~від 08\~лютого 2021\~року з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частин 1,2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладають у разі задоволення позову - на відповідача. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1\~ст.142 ЦПК). В даному випадку судовий збір за подання позовної заяви становить 908 гривень 00 копійок. Враховуючи, що позові вимоги задоволені повністю, до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину судового збору за подання позовної заяви у розмірі 454 гривень 00 копійок (тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем під час розгляду справи), а іншу частину у розмірі 454 гривень 00 копійок - повернути позивачу з Державного бюджету України у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved