Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивачі фізичні особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] та громадські організації «Рада громад» та «Офіс реформ Баришівських громад» інтереси яких представляють [PERSON] та [PERSON] відповідно, звернулися до суду з позовом до голови Баришівської селищної ради О.П. Вареніченка та депутатів Баришівської селищної ради про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації. В підготовчому судовому засіданні, уточнивши свої позовні вимоги, просили суд визнати недостовірною і такою, що порушує особисті немайнові права фізичних осіб - позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме їх гідність, честь, ім'я, ділову репутацію та ділову репутацію громадської організації «Рада громад» та громадської організації «Офіс реформ Баришівських громад» інформацію, поширену відповідачами у друкованому засобі масової інформації - громадсько-політичній районній газеті «Баришівський вісник» №45 ( 303 ) від 12.11.2016 року) у статті під назвою: «Відкритий лист депутатів селищної ради до мешканців смт. Баришівка, с. Пасічна та с. Швачиха». Просять судзобов'язати спростувати поширену в районній газеті інформацію, яка висвітлена в публікації, а саме: «...у грудні 2015 року до селищної ради звернулися представники з [PERSON] [PERSON], [PERSON], члени ГО «Рада громад», творці «території щастя», які намагалися шляхом затвердження певних документів увести до структури селищної ради вищезазначену громадську організацію та узаконити другу гілку влади. ... члени організації справно виконують лише одне завдання: дестабілізують роботу селищної ради і прагнуть розсварити між собою мешканців громади. ... Знову - стоси запитів. А "режисери" все ті ж представники з [PERSON], члени ГО "Рада громад". В судовому засіданні [PERSON], який згідно договору про надання правової допомоги представляв в судовому засіданні інтереси [PERSON], громадську організацію «Офіс реформ Баришівських громад» та громадську організацію «Рада громад» пояснив суду, що позивачі [PERSON] і [PERSON], не зверталися особисто до Баришівської селищної ради ні у грудні місяці 2015 року, ні в будь-який інший час, не є творцями «території щастя», не намагалися шляхом затвердження будь-яких документів увести до структури селищної ради громадську організацію «Рада громад» та не намагалися узаконити другу гілку влади. Більш того, вони ніколи не виконували дій, направлених на дестабілізацію роботи селищної ради, не ставлять своєю метою розсварити між собою мешканців громади та не є режисерами діяльності [PERSON] чи громадської організації «Офіс реформ Баришівських громад». Вони ніколи не надавали права відповідачам використовувати їх ім'я у публікації, є громадськими діячами, членами громадської ради при Харківській обласній державній адміністрації, що підтверджується розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації №381 від 28 серпня 2015 року «Про громадську раду при обласній державній адміністрації». Більш того, [PERSON] є відомою в Україні людиною, адвокатом, автором книги «Основи управління. Основи державного управління /або як підвищити рейтинг України за показником Міжнародного індексу щастя», яка розійшлася тиражем 500 екземплярів. [PERSON] є керівником Харківського міського осередку Всеукраїнської громадської організації «Сила і Честь», членом громадської ради при Харківській обласній державній адміністрації, військовим пенсіонером, батьком 5-ти дітей, а програма, яка реалізується громадською організацією «Рада громад», як проектна пропозиція, включена до плану заходів на 2015-2017 роки з реалізації стратегії розвитку Харківської області на період до 2020 року. Вважає, що причиною недостовірної інформації у публікації є неправильне розуміння селищним головою юридичного статусу громадської організації «Рада громад» і ради територіальної громади у проекті Статуту територіальної громади смт. Баришівки, сіл Пасічна та Швачиха. Є помилковим твердженням відповідачів про те, що квартальний комітет, згідно проекту Статуту, який надсилався Баришівській селищній раді, має право видавати обов'язкові до виконання документи. Відповідач [PERSON] стосовно змісту положення про квартальні комітети, сам себе ввів в оману, ввів в оману депутатів і всю громадськість Баришівки, а з 24 квітня 2016 року, не розібравшись у суті пропозицій позивачів [PERSON], [PERSON], ГО «Рада громад», під його керівництвом, селищна рада поширює неправдиву інформацію про те, що ці позивачі хочуть утворити другу гілку влади. Допитаний в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що він є головою громадської організації «Офіс реформ Баришівських громад», яка на дату публікації, а саме станом на 12.11.2016 року, не направляла жодного запиту до Баришівської селищної ради, нікому не надавав права на використання свого імені в публікації. Більш того, його як громадянина обурює твердження відповідачів про те, що він актор, який виконує забаганки режисерів. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник громадської організації «Рада громад» [PERSON] пояснила, що вона довгий час працювала директором школи, до виходу на пенсію, працювала головою Баришівської районної державної адміністрації. Оскільки вона є патріоткою своєї країни та населеного пункту в якому проживає, має своє активну громадську позицію, а тому, вона не могла стояти осторонь життя селища та була ініціатором створення громадської організації «Рада громад», діяльність якої, повністю оцінена Київською обласною радою. З моменту реєстрації організації, вонаактивно включилася в життя селища та не відступаючи від статутних принципів своєї діяльності, за зверненнями місцевих жителів, направляла до Баришівської селищної ради різного роду запити, які стосувалися життєдіяльності населеного пункту в якому проживає. Вважає, що дані запити, ніяким чином не перешкоджали діяльності селищної ради, а надавати відповіді на них, це є обов'язком селищної ради та її голови. Оскільки протягом 2016 року вона брала участь в підготовці і проведенні громадських слухань та вважає себе відомою у Баришівці особистістю, а після вказаної публікації, їй соромно дивитися людям в очі через те, що у них склалося враження, що вона перешкоджає діяльності селищної ради і намагається розсварити баришівчан між собою. Їй неприємно оправдовуватися перед своїми знайомими, які після виходу статті, по-іншому ставляться до її громадської діяльності. Вважає, що поширена відповідачами недостовірна інформація, створює у читачів негативне враження про громадську діяльність людей, які прагнуть змін в житті на краще. Просить суд позов задовольнити повністю. Заперечуючи щодо заявленого позову, відповідач голова Баришівської селищної ради [PERSON] пояснив суду, що позивачі [PERSON] та [PERSON] особисто до Баришівської селищної ради із ніякими зверненнями не зверталися, вони лише координували діяльність громадської організації «Рада громад», яка є творцем «території щастя» і були присутніми при обговоренні звернень ГО "Рада громад" у селищній раді, як її члени. В друкованому засобі масової інформації - громадсько-політичній районній газеті «Баришівський вісник» №45 ( 303 ) від 12.11.2016 року) у статті під назвою: «Відкритий лист депутатів селищної ради до мешканців смт. Баришівка, с. Пасічна та с. Швачиха була висвітлена його особиста думка, як селищного голови про те, що прийняттям проекту Статуту, який був запропонований до розгляду, громадська організація «Рада громад», ставила за мету узаконення другої гілки влади. Громадська організація «Рада громад» та Громадська організація «Офіс реформ» режисерами яких є [PERSON] та [PERSON], своїми запитами дестабілізували діяльність селищної ради, а підтвердженням наміру [PERSON] і [PERSON] розсварити між собою мешканців громади, є звіт громадської організації «Рада громад», під час якого було сказано, що депутати і селищний голова, недостатньо працюють з мешканцями селища. При цьому, жодних доказів бездіяльності депутатів селищної ради надано не було, що змусило депутатів залишили зал засідань. Вважає, що голова громадської організації «Офіс реформ Баришівських громад» [PERSON] та голова громадської організації «Рада громад» без допомоги [PERSON] та [PERSON] не змогли б самостійно зробити таку громадську роботу, тому ці особи є "режисерами" цієї діяльності. Як попала ця стаття в газету, пояснити не може. Відкритий лист депутатів, який був опублікований в газеті, був ним підписаний, але в ньому викладена позиція депутатів. Відповідачі, депутати селищної ради, інтереси яких за довіреністю представляв голова селищної ради [PERSON], надали письмові заперечення проти позову. В обгрунтування своїх заперечень зазначають, що позивачі [PERSON], [PERSON] не заперечують, що вони є засновниками і активними учасниками громадської організації «Рада громад». В своїх листах до Баришівської селищної ради, пропагують мету своєї організації, згуртувати жителів навколо ідеї «Баришівка - територія щастя, оскільки тут утворені умови для задоволення потреб її жителів, захищені непрацездатні, літні люди, жінки, діти, батьківщина - земля Баришівки, мораль і віра!», як прообраз національної ідеї України. 23.12.2015 року та 01.03.2016 року на адресу Баришівської селищної ради від ГО «Рада громад» надійшло звернення щодо затвердження на черговій сесії Баришівської селищної ради Статуту територіальної громади смт. Баришівки, сіл Пасічна та Швачиха. В одному із додатків до пропонованої ГО «Рада громад» редакції Статуту, є Положення про квартальні комітети. Розділом 4 даного Положення, ГО «Рада громад» пропонувала передати повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування, мешканцям смт. Баришівки, сіл Пасічна та Швачиха, а саме - видача актів, які в свою чергу надають права на отримання різних соціальних виплат, встановлення юридичних фактів, що в свою чергу порушує встановлений чинним законодавством України порядок функціонування державних установ. Відповідно до протоколу установчих зборів ГО «Офіс реформ Баришівських громад» від 20.09.2016 року засновниками даної організації є позивачі [PERSON] і [PERSON], а [PERSON] є її представником. Протягом всієї діяльності громадських організацій «Рада громад» і «Офіс реформ Баришівських громад» на адресу селищної ради надійшла значна кількість різного роду запитів, із них, запити про доступ до публічної інформації, запити щодо надання копій всіх рішень Баришівської селищної ради за період роботи з 2013 року по 2016 роки. Отримані відповіді на запити, використовувалися для перекручення інформації щодо роботи Баришівської селищної ради, серед мешканців смт. Баришівки, сіл Пасічна та Швачиха розповсюджувалась дезінформація щодо бездіяльності депутатів Баришівської селищної ради, на звіті про діяльність ГО «Рада громад», що проходив влітку 2016 року в ЦПР "Мрія", куди також були запрошені відповідачі, представниками ГО «Рада громад» розповсюджувалась інформація про відсутність тісної роботи депутатів Баришівської селищної ради з виборцями без надання конкретних фактів. Така діяльність позивачів-громадських організацій, створює соціальну напругу між мешканцями громади, створюються передумови для блокування роботи органу місцевого самоврядування, в зв'язку з чим, просять суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач, депутат Баришівської селищної ради [PERSON] в судове засідання не з'явився в зв'язку з проходженням військової служби. Відповідач, депутат Баришівської селищної ради [PERSON] в судове засіданні не з'явився посилаючись на стан свого здоров'я. До суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позовних вимог повністю заперечує вважаючи їх безпідставними. Представник Баришівського районного комунального підприємства «Районне інформаційне агентство» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника (т.1 а.с. 208). Заслухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], заперечення відповідачів та пояснення Баришівського селищного голови [PERSON], дослідивши матеріали справи і надані сторонами докази, переглянувши у судовому засіданні відеозапис виступу селищного голови [PERSON] від 24.04.2016 року, наданого позивачами суд вважає, що заявлений позов є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 10.12.2015 року Баришівським районним управлінням юстиції у Київській області було прийнято повідомлення про утворення Громадської організації «Рада громад» засновниками якої стали мешканці селища Баришівка та м. [PERSON]. Запис внесена до реєстру громадських об'єднань за номером 1451304. Відповідно до Протоколу установчих зборів засновників від 09.12.2015 року, метою створення даної організації є здійснення та захист прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів своїх членів. 29.09.2016 року Баришівським районним управлінням юстиції у Київській області було прийнято повідомлення про утворення Громадської організації «Офіс реформ Баришівських громад» засновниками якої виступили громадяни [PERSON] та [PERSON]. Запис внесена до реєстру громадських об'єднань за номером 1463652. Метою створення, відповідно до Протоколу установчих зборів засновників від 20.09.2016 року, метою створення даної організації є здійснення та захист прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів своїх членів. Як вбачається із пояснень представника ГО «Рада громад», починаючи від дати свого утворення, громадська організація відповідно до чинного законодавства України, мети та цілей свого утворення, займається створенням проекту Статуту територіальної громади селища Баришівка, сіл Пасічна та Швачиха для подальшого його затвердження сесією селищної ради. 23.12.2015 року до голови Баришівської селищної ради [PERSON] було направлено проект зазначеного статуту для розгляду та затвердження на сесії селищної ради. Після тривалого спільного обговорення, 25.03.2016 року Баришівською селищною радою був затверджений статут територіальної громади смт. Баришівки, сіл Пасічна та Швачиха. Після затвердження статуту, Громадська організація «Рада громад» продовжила свою роботу з метою прийняття та затвердження Положення про громадські слухання, Про загальні збори ( конференцію представників) та інше. 12.11.2016 року в друкованому засобі масової інформації - громадсько-політичній районній газеті «Баришівський вісник» за №45 ( 303 ) було надруковано відкритий лист депутатів селищної ради до мешканців смт. Баришівка, с. Пасічна та с. Швачиха». Причиною звернення депутатів до своїх виборців, на їх думку, стала інформаційна злива негативу та брехні, яка розповсюджується на адресу селищної ради. Роз'яснюючи свою позицію у зверненні, депутати стверджували, що « … у грудні місяці 2015 року до селищної ради звернулися представники із [PERSON] [PERSON], [PERSON], члени ГО «Рада громад», творці «території щастя», які намагалися шляхом затвердження певних документів увести до структури селищної ради вищезазначену громадську організацію та узаконити другу гілку влади. ... члени організації справно виконують лише одне завдання: дестабілізують роботу селищної ради і прагнуть розсварити між собою мешканців громади. ... Знову - стоси запитів. А "режисери" все ті ж представники з [PERSON], члени ГО "Рада громад"». В судовому засіданні було досліджено зміст відкритого листа голови ГО « Рада громад» від 23.12.2015 року на який посилаються відповідачі ( вх.№ 1243 а.с. 18 ) відповідно до якого, громадська організація «Рада громад» звернулася до Баришівського селищного голови [PERSON] з пропозицією ініціювати розгляд і обговорення проекту Статуту територіальної громади селища Баришівка депутатами Баришівської селищної ради. Із змісту даного листа не вбачається, що він має зобов'язуючий і категоричний характер, і на думку суду, за своєю юридичною силою є зверненням, яке не має ніяких юридичних наслідків для отримувача. Разом з цим, жодних доказів які б доводили факт безпосереднього звернення позивачів [PERSON] і [PERSON] до селищної ради (як вказано в опублікованому листі-зверненні депутатів) відповідачі суду не надали, а тому, їхнє твердження з даного приводу, не відповідає дійсності. Не підтверджено доказами і твердження відповідачів, що [PERSON] і [PERSON], є творцями «території щастя». Так, громадською організацією «Рада громад» у своєму зверненні від 23.12.2015 року вказана громадська ідея: «Баришівка - територія щастя, оскільки тут утворені умови для задоволення потреб її жителів, захищені непрацездатні, літні люди, жінки, діти, батьківщина - земля Баришівки, мораль і віра!», і виходячи зі змісту цього звернення до селищного голови, творцями території щастя є безпосередньо самі баришівчани, які згуртувалися навколо вказаної громадської ідеї. Таким чином, на думку суду, твердження відповідачів в публікації стосовно того, що [PERSON] і [PERSON] є творцями «території щастя» також не відповідає дійсності. В опублікованій публікації депутати звертають свою увагу, що саме [PERSON] і [PERSON] намагалися шляхом затвердження певних документів увести до структури селищної ради громадську організацію «Рада громад» та узаконити другу гілку влади, посилаючись на додаток №5 до проекту Статуту - положення про квартальні комітети. Однак жодних допустимих доказів, що це робили саме ці особи відповідачі не надали. Більш того, обгрунтовуючи це своє твердження, відповідачі самі його спростовують і вказують про те, що саме ГО «Рада громад», а не [PERSON] і [PERSON] направляла лист з пропозицією ініціювати розгляд і обговорення проекту Статуту з додатком №5. Оглянута судовому засіданні відеозапис виступу 24.04.2016 року селищного голови [PERSON] де він, надаючи пояснення депутатам селищної ради стверджує, що представники вуличних комітетів, підміняючи повноважні органи, мають право надавати довідки про призначення пенсії, встановлювати певні юридичні факти, тобто видавати документи, які надають самостійне право на отримання таких виплат. Дослідивши в ході розгляду справи розділ 4 «Положення про квартальні комітети», яке було надано ГО «Рада громад» до проекту Статуту як додаток №5 судом встановлено, що в даному Положенні, мова йде про засвідчення представниками вуличних комітетів певних доказів, які необхідні для прийняття рішення про призначення соціальних виплат. Таким чином, на переконання суду, Баришівський селищний голова [PERSON], в повній мірі достатньо не висвітлив перед депутатами положення про квартальні комітети, а інтерпретуючи, з певною іронією, доповів їм своє бачення вказаних положень. Згідно ст.ст. 5, 6 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Оглянувши в судовому засіданні звернення громадської організації «Рада громад», які були долучені відповідачами до своїх заперечень та давши їм оцінку, суд не знаходить будь-яких намагань даної організації ввести її до складу Баришівської селищної ради, а тому, твердження відповідачів у статті «...які намагалися шляхом затвердження певних документів увести до структури селищної ради вищезазначену громадську організацію та узаконити другу гілку влади», не відповідає дійсності. Не знайшло підтвердження доказами і твердження відповідачів стосовно того, що члени ГО «Рада громад» справно виконують лише одне завдання: дестабілізують роботу селищної ради і прагнуть розсварити між собою мешканців громади. Згідно Закону України «Про звернення громадян» і Закону України «Про доступ до публічної інформації», селищна рада зобов'язана відповідати на звернення громадських організацій і громадян. Як було встановлено судом, ГО «Рада громад» є громадською організацією, є самостійним суб'єктом відносин, в яких виступає від свого імені, має самостійні права в тому числі направляти звернення, запити на інформацію тощо. Члени ГО "Рада громад" - це фізичні особи, які мають самостійні права звертатися із зверненнями і запитами та отримувати інформацію. Як вбачається з матеріалів справи, ГО «Рада громад» зверталася до Баришівської селищної ради із запитами, які на думку суду, не виходили за межі чинного законодавства. Саме направлення вказаних запитів та надання відповідей на них, селищна рада вважає за дестабілізацією своєї діяльності та намагання розсварити між собою мешканців громади. Відповідно до п.23 постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ про захист честі, гідності та ділової репутації слід враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Відповідачами не надано доказів, яким чином інформація про відсутність тісного зв'язку між депутатами селищної ради і виборцями дестабілізувала роботу селищної ради і розсварила мешканців громади, а також не надано доказів, які б підтверджували наміри членів ГО «Рада громад» розсварити мешканців громади між собою, а тому, це твердження також не відповідає дійсності. В опублікованому листі-зверненні до своїх виборців відповідачі вказують, що ГО «Офіс реформ Баришівських громад» направляла запити до селищної ради. Однак в ході судового розгляду, жодного доказу своїх тверджень, жодного запиту від даної організації суду не надано, а тому, твердження відповідачів у статті стосовно стосів запитів від ГО «Офіс реформ Баришівських громад», не відповідає дійсності як і не відповідає дійсності посилання відповідачів на «режисерів» діяльності громадських організацій. Судом також критично оцінюється твердження селищного голови [PERSON], що він тільки підписав до друку спірну статтю авторами якої насправді були депутати Баришівської селищної ради, оскільки підпис посадової особи органу місцевого самоврядування - селищного голови, є підтвердженням схвалення цього документу. В судовому засіданні досліджені докази, які підтверджують, що позивач [PERSON] є адвокатом, членом комітету по взаємодії з райдержадміністраціями і депутатським корпусом громадської ради при Харківській обласній державній адміністрації, є автором книги «Основи управління. Основи державного управління /або як підвищити рейтинг України за показником Міжнародного індексу щастя», яка видана тиражем 500 екземплярів, є заявником програми «Розвиток територіальної громади», яка, як проектна пропозиція включена до плану заходів на 2015-2017 роки з реалізації стратегії розвитку Харківської області на період до 2020 року, є також членом ГО «Рада громад»; позивач [PERSON] є керівником харківського підрозділу всеукраїнської громадської організації «Сила і честь», членом антикорупційного комітету громадської ради при Харківській обласній державній адміністрації, є заявником програми «Розвиток територіальної громади», яка, як проектна пропозиція включена до плану заходів на 2015-2017 роки з реалізації стратегії розвитку Харківської області на період до 2020 року, є також членом ГО «Рада громад»; позивач [PERSON] є головою ГО «Офіс реформ Баришівських громад», брав участь у організації громадських слухань щодо вирішення проблем шкірзаводу 27.08.2016 року, щодо добровільного об'єднання територіальних громад 8.10.2016 року та звіту селищного голови 19.11.2016 року; позивач громадська організація «Рада громад» реалізує свою мету - здійснення та захист прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів своїх членів, її діяльність позитивно оцінена з боку Київської обласної ради. 13.01.2017 року голова організації [PERSON] ввійшла від ГО «Рада громад» до громадської ради при Баришівській районній державній адміністрації, кількість звернень від ГО «Рада громад» до селищної ради підтверджує її активну громадську діяльність протягом 2016 року; позивач громадська організація «Офіс реформ Баришівських громад» реалізує свою мету - здійснення та захист прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів своїх членів, її діяльність позитивно оцінена з боку Київської обласної державної адміністрації. 13.01.2017 року голова організації [PERSON] ввійшов від ГО «Офіс реформ Баришівських громад» до громадської ради при Баришівській районній державній адміністрації. Перелічені факти свідчать, що позивачі займають активну громадську позицію і їх діяльність є публічною. В судовому засіданні позивачі довели обставини, викладені в позові і уточненні до нього, а відповідачі, не надали жодних доказів на підтвердження достовірності інформації, яка була оприлюднена у публікації в газеті «Баришівський вісник» за 12.11.2016 року. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що частина інформації у статті відповідачів «Відкритий лист депутатів селищної ради до мешканців смт Баришівки, с. Пасічна та с.Швачиха» у газеті «Баришівський вісник» за 12.11.2016 року, яку оспорюють позивачі, є недостовірною. Суд також вважає, що дана інформація у статті відповідачів, є негативною по відношенню до самих позивачів. Згідно частини 5 статті 12 Цивільного Кодексу України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (презумпція добропорядності). Виходячи з презумпції добропорядності відповідачів - Баришівського селищного голови [PERSON] і депутатів Баришівської селищної ради, довіри до них з боку баришівчан, які їх обирали, того факту, що в заголовку публікації мова йде про звернення до баришівчан Баришівської селищної ради - основного органу, до якого мешканці селища звертаються за допомогою і підтримкою, органу, який користується авторитетом серед місцевих мешканців, суд вважає, що у читачів газети «Баришівський вісник» за 12.11.2016 року могла скластися негативна думка про позивачів і відповідне ставлення до них, як таких, що здійснюють протиправну діяльність по відношенню до Баришівської селищної ради та самих баришівчан. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абзаці 5,6 п. 15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Поширена відповідачами негативна і недостовірна інформаціє не є оціночним судженням, оскільки містить перекручені факти та фактичні дані, які порушують немайнові права позивачів: честь, гідність, ділову репутацію, ім'я. Згідно частини 2 статті 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Поширена відповідачами негативна і недостовірна інформація, є втручанням в особисте життя позивачів-фізичних осіб, оскільки на переконання суду, здійснена з порушенням закону, тобто свавільно. Згідно п.1 частини 1 статті 3 Цивільного Кодексу України, однією із засад цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини. Статті 201 ЦК України встановлює, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно статті 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 п. 4 постанови « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи » від 27 лютого 2009 року №1 "... під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. ...". З огляду на викладене, кожна фізична особа має гідність - визнання своєї цінності, як унікальної біопсихосоціальної цінності, а вказана стаття відповідачів на думку суду містить приниження цієї цінності, створює негативну оцінку діяльності позивачів в очах оточуючих (порушення немайнового права - честі), створює враження про невідповідність їх діянь (поведінки) загально прийнятним уявленням про добро і зло, принижує набуту ними позитивну суспільну оцінку їх ділових якостей при виконанні громадських обов'язків (порушення немайнового права - ділової репутації фізичної особи) та громадської діяльності (порушення ділової репутації громадської організації). Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Поширенням негативної і недостовірної інформації у відношенні позивачів відповідачі порушили закон, а саме депутатську етику, дотримання якої передбачене п.3,5 ч.1 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Згідно цієї норми закону депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності, не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно об'єднань громадян, їх керівників. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. ...". Однак суд вважає, що праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно із ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями статті 277 Цивільного кодексу України і статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.5, абзаці 1, 3 п.6 постанови від 27 лютого 2009 року №1, відповідно до статей 94, 277 Цивільного кодексу «... фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації ...» При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред'явити орган цієї юридичної особи. ...". Згідно ч. 7 ст. 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Таким чином, поширена відповідачами інформація підлягає спростуванню способами, якими вона була поширена, зокрема, у друкованому засобі масової інформації - громадсько-політичній районній газеті «Баришівський вісник» Баришівського районного комунального підприємства « Районне інформаційне агенство», код: 36812303. На підставі викладеного,

Outcome: approved