Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON], реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] комунальної власності Департаменту економічного розвитку [PERSON] міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] комерційного банку [PERSON] комерційний банк «Правекс-Банк», в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] (номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) нежитлове приміщення підвалу загальною площею 50,0 кв.м на вул. Краківська, 7 та зобов'язати повернути вказане майно за актом приймання-передачі територіальній громаді м. Львова в особі [PERSON] міської ради. Окрім того, просить скасувати рішення державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» [PERSON] (індексний номер: 37463771 від 09.10.2017 року) про державну реєстрацію права власності [PERSON] (номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) на об'єкт нерухомого майна по вул. Краківська, 7/4 (реєстраційний номер майна 1372820646101). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є власником нежитлового приміщення підвалу загальною площею 50,0 кв.м на вул. Краківська, 7 у м.Львові. Зазначає, що вказані приміщення були предметом оренди згідно договору оренди № Г-4284-6 від 26.04.2006 року, укладеного між [PERSON] комунального майна [PERSON] міської ради та [PERSON] Також зазначає, що відповідачу на праві власності належить квартира №4 у будинку №7 на вул. Краківська у м.Львові та комора в підвалі площею 4 кв.м, а також підвал загальною площею 50 кв.м. Однак, згідно договору купівлі-продажу вказаної квартири підвал площею 50,00 кв.м не був предметом договору купівлі-продажу. Позивач не приймав рішення про відчуження вказаного підвалу. Відтак, позивач вважає, що [PERSON] здійснила державну реєстрацію права власності за відсутності правовстановлюючих документів, які підтверджують набуття права власності [PERSON]Б на приміщення підвалу площею 50 кв.м. Таким чином, державний реєстратор [PERSON] зареєструвала за [PERSON] право власності на нежитлові приміщення підвалу загальною площею 50,0 кв.м, які належать на праві комунальної власності [PERSON] міській раді, право власності якої зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і є чинним; рішення про відчуження комунального майна [PERSON] міська рада не приймала, а тому таке вибуло з комунальної власності неправомірно і поза волею власника майна. Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова Лялюка Є.Д. від 09.02.2018 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Оскільки 26.02.2018 року позивачем усунуто недоліки, ухвалою від 16.05.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 18.10.2018 року в судді Лялюка Є.Д. закінчилися повноваження, тому справа була повторно розподілена автоматизованою системою документообігу суду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018 року визначено головуючого суддю Зубачик Н.Б. Ухвалою від 25.10.2018 року справи прийнято до провадження судді Зубачик Н.Б. та призначено підготовче судове засідання. 04.12.2018 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] міської ради, за участю третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору на стороні позивача [PERSON] комерційного банку «Правекс Банк», третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору на стороні відповідача [PERSON] комунальної власності [PERSON] міської ради, в якій просив визнати недійсним\~рішення [PERSON]\~державної реєстрації\~юридичного департаменту\~[PERSON] міської\~ради про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обмежень\~(з\~відкриттям розділу),\~номер запису\~про право\~власності 22400802\~від 13.09.2017\~р.\~щодо реєстрації\~права комунальної\~власності за\~[PERSON] міською\~радою (код\~ЄДРПОУ 04055896)\~на нежитлове\~приміщення підвалу\~під інд.\~VII\~загальною площею\~50,0\~кв.м\~(реєстраційний\~номер об'єкта\~нерухомого майна\~135542674610)\~за адресою\~м.\~Львів,\~вулиця Краківська,\~7\~в м.\~Львові та скасувати рішення [PERSON] державної реєстрації юридичного департаменту [PERSON] міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності 22400802 від 13.09.2017 року щодо реєстрації права комунальної власності за [PERSON] міською радою на нежитлове приміщення підвалу під інд.\~VII\~загальною площею\~50,0\~кв.м\~(реєстраційний\~номер об'єкта\~нерухомого майна\~135542674610)\~за адресою\~м.\~Львів,\~вулиця Краківська,\~7\~в м.\~Львові. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 07.12.2018 р. зустрічну позовну заяву було залишено без руху. На виконання вимог вказаної ухвали позивачем за зустрічним позовом подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких останній просить визнати недійсним рішення [PERSON] державної реєстрації юридичного департаменту [PERSON] міської ради про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності 22400802 від 13.09.2017 р. щодо реєстрації права комунальної власності за [PERSON] міською радою (код ЄДРПОУ 04055896) на нежитлове приміщення підвалу під інд. VII загальною площею 50, 0 кв. м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 135542674610) за адресою м. Львів, вулиця Краківська, 7 в м. Львові. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27.12.2018 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою від 09.01.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 09.01.2019 року на 14:10 год. У судове засідання представник [PERSON] міської ради у судове засідання не зявилася, однак через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримує, просить такі задоволити. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечує, про що подала відзив на позовну заяву. Просить у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. У судове засідання представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] не зявилася, однак через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, просить у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи [PERSON] комунальної власності Департаменту економічного розвитку [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, просить первісний позов задоволити, у зустрічній позовній заяві відмовити. Представник [PERSON] комерційного\~банку [PERSON]\~комерційний банк\~«Правекс-Банк»\~у судове\~засідання не\~зявився,\~хоча належним\~чином був\~повідомлений про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~що підтверджується\~матеріалами справи. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не зявились. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №4 у будинку №7 на вул. Краківська у м.Львові, загальною площею 26,2 кв.м, а також комора у підвалі, площею 4,00 кв.м, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №5478, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17113934 від 19.12.2007 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №110461859 від 12.01.2018 року також вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №4 у будинку №7 на вул. Краківська у м.Львові, загальною площею 26,20 кв.м, а також комора у підвалі, площею 4,00 кв.м та підвал, площею 50,00 кв.м. Датою реєстрації вказаних прав є 05.10.2017 року. Окрім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №110462350 від 12.01.2018 року вбачається, що [PERSON] міській раді на праві комунальної власності належить нежитлове приміщення підвалу під інд. VII, загальною площею 50 кв.м, яке розташоване у будинку №7 на вул. Краківська у м.Львові. Підставою виникнення права власності є лист регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області від 29.06.2017 року №03-13-04082 та рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 30.08.2017 року №766. Датою реєстрації вказаних прав є 13.09.2017 року. Окрім того, встановлено, що між [PERSON] комунального майна [PERSON] міської ради та [PERSON] було укладено договір оренди №Г-4284-6 від 26.04.2006 року, відповідно до умов якого [PERSON] прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться на балансі ЛМКП «Айсберг», а саме приміщення, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Краківська, 7, загальною площею 50 кв.м, під інд. VII. Термін дії договору становить до 25.04.2007 року. Згідно п.4.3 вказаного договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом 1 місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Однак, суду не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] міській раді у період з 1995 року по 2017 рік належали на праві комунальної власності підвальні приміщення загальною площею 50,00 кв.м, які розташовані у будинку №7 на вул. Краківській у м.Львові. У свою чергу, згідно довідки ЛМКП «Айсберг» № 107 від 22.05.1995 р. мешканці квартири №4 на вул. Краківській, 7 у м.Львові використовують підвальне приміщення під індексом VII, загальною площею 50,00 кв.м під господарські потреби. Встановлено, що спірне приміщення знаходиться у багатоквартирному житловому будинку. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною 2\~статті 382 ЦК України\~усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є, зокрема, приміщення загального користування (у тому числі допоміжні). Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно ч.2 ст.10 вказаного Закону власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Конституційний Суд України в рішеннях від 2 березня 2004 року у справі № 1-2/2004 та від 9 листопада 2011 року у справі № 1-22/2011 дав офіційне тлумачення положень статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». У п.1.1. рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4- рп/2004 визначено, що допоміжні приміщення (підвали сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. У рішенні Конституційного Суду України від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 додатково роз'яснено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-ХІ1 зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Віднесення приміщень до допоміжних регулюється також\~Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", де згідно зі ст.1 допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна. Вказані норми є спеціальними відносно норм Закону у України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності"щодо визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку і визначальним для правильного вирішення спору є встановлення того, чи відноситься спірне приміщення до допоміжних\~\~чи є нежитловим приміщенням в структурі житлового будинку. Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, повязаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення, тощо) залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень (висновок Верховного Суду, викладений у постанові №916/2069/17 від 18.07.2018 року). Допоміжні приміщення (горища, підвали, вестибюлі\~та інші)\~\~багатоквартирного будинку призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, які\~\~передаються\~\~у\~\~власність\~\~квартиронаймачів\~\~безоплатно\~\~і\~\~окремо приватизації не підлягають. Співвласниками допоміжних приміщень є власники квартир\~\~багатоквартирних будинків. З аналізу вищевказаного вбачається, що спірне підвальне приміщення не може бути самостійним об'єктом права комунальної власності. Окрім того, наявність договору оренди спірного приміщення, укладеного між УКМ ЛМР та [PERSON], як і відповідне рішення [PERSON] міської ради, яке посвідчує право власності\~\~на спірне приміщення,\~\~не змінює\~\~його правового статусу, за умови встановлення у справі визначеного законом юридичного факту належності спірного приміщення до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку. Суд зазначає, що в матеріалах справи також відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про те, що спірне приміщення будувалося не як підвальне приміщення, а як\~\~інше приміщення (нежитлове) в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду,\~\~є самостійним об'єктом нерухомого майна, з іншим призначенням, ніж допоміжні приміщення. Натомість, у матеріалах справи наявна копія висновку експерта [PERSON] науково-дослідного інституту судових експертиз судової будівельно-технічної експертизи №7103 від 31.10.2018 року, згідного якого в підвальному приміщенні. Загальною площею 50,0 кв.м на вул. Краківській, 7 у м.Львоі, з індексом на плані VII,\~відповідно до\~даних технічног\~паспорта ЛОБТІ\~від 09.06.1998\~року №861,\~наявні елементи\~загально будинкової\~системи водопостачання\~та водовідведення,\~що призначені\~для забезпечення\~нормальної експлуатації\~будинку №7\~на вул.\~Краківській у\~м.Львові\~в цілому. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", \~вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зважаючи на зазначене, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 387 ЦК України про витребування майна із чужого незаконного володіння відсутні. Відповідно до ч.2\~ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.\~76,\~77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, враховуючи вищевказані норми права, дослідженні у судовому засіданні докази, надані сторонами, а також те, що спірне приміщення є допоміжним та належить [PERSON], [PERSON] міською радою не доведено та не надано доказів того, що вказане приміщення підвалу належало останній на праві комунальної власності, не надано доказів того, з якою метою будувалося спірне приміщення, як допоміжне, чи використання його з самого початку мало інше призначення, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічну позовну заяву задоволити та визнати недійсним рішення [PERSON] державної\~реєстрації юридичного\~департаменту [PERSON]\~міської ради\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обмежень (з\~відкриттям розділу),\~номер запису\~про право\~власності 22400802\~від 13.09.2017\~р.\~щодо реєстрації\~права комунальної\~власності за\~[PERSON] міською\~радою (код\~ЄДРПОУ 04055896)\~на нежитлове\~приміщення підвалу\~під інд.\~VII\~загальною площею\~50,0\~кв.м\~(реєстраційний\~номер об'єкта\~нерухомого майна\~135542674610)\~за адресою:\~м.\~Львів,\~вулиця Краківська,\~7\~в м.\~Львові,\~оскільки позивач\~за зустрічним\~позовом,\~будучи власником\~квартири №4\~у вказаному\~будинку,\~одночасно набув\~права власності\~і на\~підвал будинку. У звязку з тим, що у задоволенні первісного позову відмовлено, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем за первісним позовом [PERSON] міською радою. Оскільки зустрічну позовну заяву задоволено, відповідно до\~\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] міської ради на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. Окрім того, судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 05.03.2018 року в якості забезпечення позову накладено арешт на обєкт нерухомого майна по вул. Краківська, 7/4 (реєстраційний номер майна 1372820646101). Суд вважає, що оскільки у задоволенні первісного позову відмовлено, накладений вищевказаною ухвалою арешт на нерухоме майно необхідно скасувати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved