Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 26.10.2006 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1941, який розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09.11.2016 року прийнятого у справі № 569/7346/16-ц. Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Вищевказаним рішенням Рівненського міського суду від 09.11.2016 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. З часу призначення аліментів, зокрема з 2016 р. по 2019 рік, неодноразово мав місце факт підвищення прожиткового мінімуму встановленого відповідно до віку дитини згідно ЗУ «Про державний бюджет України». Крім того, мали місце зміни в законодавстві, що мінімальний поріг аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % від прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини. Раніше призначені судом аліменти для доньки в розмірі 800 грн., є суттєво меншим розміром ніж 50 % від прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини. Зазначила, що на матеріальне утримання дитини вона витрачає декілька прожиткових мінімумів відповідно до віку дитини, а згідно чинного законодавства, батьки мають рівний обов`язок не тільки забезпечити мінімальний поріг прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, а й рівний обов`язок щодо поділу фактичних витрат на дитину. Її фактичні витрати щомісячно на доньку складають грошову суму не менше -3000 грн. , а інколи й більше, особливо в літній та зимовий період. Крім того, нею несуться й додаткові витрати на доньку, що пов`язані з її лікуванням на період ОРЗ в холодну пору, оздоровленням у літній період, творчим, культурним та духовним розвитком, відвідуванням гуртків. Просила раніше призначені рішенням Рівненського міського суду від 09 листопада 2016 року, аліменти в сумі 800 гри. збільшити , та стягувати їх з відповідача - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, ІДН - [NUMBER] , на її ( [PERSON] , ІДН [NUMBER] ) користь, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі - 2000 грн, (дві тисячі гривень) щомісячно, з усіх доходів відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму встановленого відповідно до віку дитини, починаючи з дня проголошення рішення суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 09.11.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, з відповідача на її користь на утримання дочки стягнуто аліменти в розмірі 800 гривень. Станом на сьогодні вказана сума є незначною, дочка зростає і потребує більших витрат на своє утримання, в зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з тих підстав, що працює сторожем, отримує невелику заробітну плату. Вказав, що він взмозі сплачувати аліменти на утримання сина у мінімальному розмірі, визначеному законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 09.11.2016 року у справі № 569/7346/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26.10.2006 року Відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1941, розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн., щомісячно, починаючи з 8 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Рівненського міського суду від 15.03.2017 року було виправлено описку, допущену в рішенні суду у написанні дати народження дитини, з "[INFO] на "[INFO]. Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] підтверджується, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2738, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції . Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований в КЗ "Рівненський обласний центр з надання соціальних послуг" Рівненської обласної ради, в середньому його дохід за один місяць складає 4805,58 грн. , що було підтверджено ним в судовому засіданні згідно довідки про доходи № 4 від 15.08.2019 р.. Отримання інших доходів відповідачем судом не встановлено. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада- 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 09.11.2016 року (800,00 грн.) на теперішній час є значно меншим від мінімального розміру аліментів, встановленого частиною другою статті 182 СК України. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково та стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1109 (одна тисяча сто дев"ять) грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення донькою повноліття з дати набрання рішенням законної сили, що не порушує вимоги ст.182 СК та є не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та становить близько 23 % від заробітної плати відповідача . Оскільки судом встановлено наявність рішення суду про стягнення аліментів у цивільній справі № 569/7346/16-ц, то за зазначеним виконавчим документом слід припинити виконання за виключенням наявності боргу по сплаті аліментів. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При пред"явленні позову про зміну розміру аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в прибуток держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного ст.ст. 180, 182, 184, 192, СК України ,

Outcome: partial