Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У березні 2018 року орган опіки та піклування Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив, до [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За місцем проживання відповідачі характеризуються негативно: ведуть аморальний та асоціальний спосіб життя, зловживають алкоголем, вчиняють бійки, ухиляються від виконання батьківських обов"язків, безвідповідальні, агресивні, ніде не працюють, живуть за рахунок державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям та на народження, [PERSON] - особа з інвалідністю ІІІ групи, отримує пенсію. Неодноразово під час обстежень матеріально-побутових умов проживання, відповідачів було виявлено у нетверезому стані. Житло, в якому проживає сім"я, потребує ремонту та прибирання. 05 березня 2018 року органом опіки та піклування Василівської сільської ради було прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей у зв"язку з загрозою життю та здоров"ю. Старші діти тимчасово влаштовані до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, молодший перебуває Миколаївському обласному будинку дитини. Відповідачі неодноразово попереджались про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов"язків по вихованню дітей, з ними проводились бесіди щодо недопущення зловживання спиртними напоями, створення умов для дітей, належного виконання батьківських обов"язків. Вжитими заходами домогтися належної поведінки батьків не вдалося. Позивач просить суд позбавити обох відповідачів батьківських прав відносно дітей, стягнути з них аліменти та передати дітей під опіку та піклування Снігурівської райдержадміністрації для подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, мотивом до застосування такого заходу до відповідачів як позбавлення батьківських прав на час подання позову назвав не створення ними умов для проживання дітей та зловживання спиртними напоями. На даний час [PERSON] змінив свою поведінку на краще, зробив косметичний ремонт у будинку, спиртні напої не вживає, дітей відвідує, однак потребує подальшому контролю. [PERSON] своєї поведінки не змінила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. Суд ухвалив про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказали про те, що на даний час змінив свою поведінку, спиртні напої не вживає та бажає займатися вихованням своїх дітей. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації враховуючи інтереси дітей, вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Як вбачається з заявленого позивачем позову він обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтвердується копіями свідоцтв про їх народження, актовими записами та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.7-9, 79-86). Зареєстрованим місцем проживання обох відповідачів є [ADDRESS]. Діти проживали з батьками за вказаною адресою. Приблизно з жовтня 2018 року відповідачі проживають окремо. [PERSON] фактично проживає за місцем реєстрації, [PERSON] виїхала до м.Херсон, точна адреса її проживання не відома. Сім"я відповідачів перебуває на обліку, як така, де батьки не створили належні умови для утримання, виховання, навчання та розвитку дітей в службі у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації та у Василівській сільській раді. З проведених 24 січня, 12 лютого, 5 березня 2018 року обстежень матеріально-побутових умов проживання сім"ї [PERSON] встановлено, що в будинку брудно та холодно, діти голодні, батьки в стані сильного алкогольного сп"яніння, вели себе неадекватно. Відповідачі попереджалися про ухилення від виконання батьківських обов"язків (а.с.14, 15, 17). 05 березня 2018 року Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області прийнято рішення №4 "Про негайне відібрання малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зв"язку з загрозою життю та здоров"ю від матері [PERSON] та Батька [PERSON]" (а.с.10). Згідно характеристики, наданої Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області від 06.03.2018 року, [PERSON] за місцем проживання проявила себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, неналежним чином виконує батьківські обов"язки. Під час перевірки умов проживання неодноразово знаходилась з ознаками алкогольного сп"яніння. На адресу Василівської сільської ради в телефоному режимі надходили скарги на поведінку [PERSON] з боку сім"ї та односельців (а.с.12). [PERSON] за місцем проживання також характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, палить, не приймає участі у вихованні дітей. На адресу Василівської сільської ради надходили скарги на поведінку [PERSON] з боку сім"ї та односельців (а.с.13). На даний час старші діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], влаштовані до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, молодший син [PERSON], [INFO], влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини. Як слідує з повідомлення адміністрації КЗ "Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради від 30.10.2018 року №01-1160, малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають у центрі з 06.03.2018 року по теперішній час. Батьки дітей приходили до центру відвідати своїх дітей, а саме: 26.04.18, 03.05.18, 17.05.18 - приходила мати; 14.06.18 та 12.07.18 - відвідував батько; 10.04.18, 10.05.18 та 10.09.18 року - відвідували разом. [PERSON] та [PERSON] дуже прив"язані до своїх батьків, люблять їх, чекають на зустрічі з ними і тому негативно ставляться до думки про позбавлення батьківських прав їхніх батьків (а.с.112). Згідно відповіді адміністрації Миколаївського обласного будинку дитини від 24.10.2018 року за №05-1026.04, де з 22.03.2018 року на повному державному забезпеченні перебуває малолітній [PERSON], за час перебування якого в закладі батьки відвідували свого сина 7 разів: 10.04.2018, 13.04.2018, 26.04.2018, 03.05.2018, 10.05.2018, 17.05.2018, 12.07.2018 року (а.с.94). Відповідно до повідомлення Снігурівського РЦСС СДМ від 25.10.2018 року №405, сім"я [PERSON] та [PERSON] з 25.04.2018 року й по теперішній час перебувають під соціальним супроводом з метою покращення житлово-побутових умов проживання родини, профілактика вживання алкогольних напоїв, підвищення батьківського потенціалу та недопущення соціального сирітства. За час роботи з сім"єю батькам було рекомендовано покращити житлово-побутові умови проживання сім"ї, пройти курс лікування від алкогольної залежності. [PERSON] та [PERSON] пройшли курс лікування від алкогольної залежності та надали відповідні довідки, влаштувалися на тимчасові заробітки та покращили житлово-побутові умови в помешканні. Але через два тижні знову почали зловживати алкогольними напоями , поводили себе агресивно, в будинку погіршилися санітарно-гігєнічні умови. На даний час [PERSON] проживає у своєї матері в м.Херсоні, точна адреса не відома, телефонний зв"язок відсутній. [PERSON] співпрацювати з фахівцем із соціальної роботи відмовляється, порад та рекомендацій не виконує, поводить себе агресивно (а.с.93). Свідок [PERSON], старший іспектор ювенальної превенції Снігурівського ВП, суду показала, що за фактами зловживання відповідачами спиртними напоями та недоглядом за дітьми, антисанітарними умовами проживання, що мали місце на час відібрання дітей, нею приймалися рішення про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов»язків. Допитана судом у якості свідка інспектор з питань сім»ї, молоді та спорту Василівської сільської ради Братченко Н.М. підтвердила, що відповідачі не виконували своїх батьківських обов»язків, зловживали алкоголем, частіше за кошти, що отримували на дітей. Після вилучення дітей з родини батько свою поведінку змінив, алкоголем не зловживає, частково створив умови для проживання дітей, підробляє тимчасовими заробітками, поради соціальних служб виконує з метою повернення дітей. Однак вважає за недоцільне повернення батькові на даний час дітей, припускаючи що він самостійно може не справитися з трьома малолітніми дітьми. Відповідачка продовжує безвідповідально ставитися до виконання батьківських обов»язків, на контакт зі службою не йде, місце свого проживання не повідомляє, була знову помічена у нетверезому стані на території села. Згідно висновку ООП Снігурівської райдержадміністрації №12 від 25.10.2018 року визнано за доцільне позбавлення обох відповідачів батьківських прав (а.с.104). Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). З вищенаведеного слідує, що безвідповідальність обох відповідачів по відношенню до дітей сприяла їх вилученню із сім»ї та поміщенню у державні заклади, тому поведінка обох у невиконанні батьківських обов»язків є винною. При цьому, [PERSON] позитивно відреагував на попередження соціальних служб та змінив свою поведінку на краще, проявляє інтерес до дітей, бажає займатися їх вихованням та планує повернути у сім»ю, щиро кається у невиконанні батьківських обов»язків, просить надати йому можливість у подальшому довести своє належне ставлення до виховання дітей, тоді як [PERSON] своєї поведінки не змінила. Враховуючи встановлені вище обставини справи суд вважає, що [PERSON] слід надати можливість довести, що він може належно виконувати свої батьківські обов»язки та бути добрим батьком для своїх дітей, його поведінка не є незворотною, тому застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав є передчасним, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог до нього в цій частині необхідно відмовити. Суд не погоджується у повній мірі з висновком ООП Снігурівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий прийнятий без врахування всіх даних щодо його поведінки, а не лише негативних. Разом з тим, наведені докази є достатніми для переконання про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей, що є виправданим та співмірним, та таким, що буде в інтересах дітей. Крім того, Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, встановлено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Оскільки відповідач [PERSON] неповністю створив умови для проживання дітей, їх виховання, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд приходить до висновку про необхідність відібрання малолітніх дітей від батька і передачі дітей органу опіки та піклування з покладанням на останнього обов'язку по здійсненню контролю за виконанням батьком своїх обов'язків, змін в її ставленні до вихованні синів, забезпечення їм належних умов проживання та виховання. У відповідності до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Оскільки малолітні діти відповідачів не отримують від них грошової та іншої допомоги, діти влаштовані до державних закладів, аліменти підлягають примусовому стягненню. Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню частково. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved