Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

27 грудня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» (далі - ТОВ «ФК «Преміум Актив») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за Договором №3279312443-006849 від 02.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 30939,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір №3279312443-006849 від 02.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Зазначений договір є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченій ст.ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягненням всіх істотних умов договору. Згідно п.2.1. Договору Позикодавець на умовах цього Договору надає Позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього Договору, а Позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути Позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим Договором. Відповідно до умов п.10.1.3. Договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Позику та сплатити суму процентів за користування Позикою. Строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання Позичальником коштів відповідно до умов Договору (п.5.1 Договору). Строк, на який надається Позика за цим Договором становить 30 днів (5.2. договору). Дата надання Позики 02.06.2018 року (п.5.3 Договору). Дата повернення Позики - не пізніше 23:00 01.07.2018р. включно (п.5.4 Договору). Відповідно до умов Договору сума процентів за користування позикою становить 2985,00 грн. за 30 днів. Проценти за користування Позикою становлять 1,99% за кожен день користування Позикою, що становить 726,35 процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована, і становить 1,99% (99,50 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі Позики, і закінчуючи датою фактичного повернення Позики включно, протягом строку користування Позикою. Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті Позичальником, у період згідно з вищезазначеним договором складає 7985,00 грн. Платіжним дорученням №1902 від 02.06.2018 року та повідомленням №1076 від 30.11.2018 року підтверджується, що Позикодавцем було перераховано на картковий рахунок Відповідача позику у розмірі 5000,00 грн. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №92.15.000104/2 від 19.02.2018р. Отже, Позикодавець свої зобов`язання за Договором №3279312443-006849 від 02.06.2018 року виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу позику у розмірі, встановленому Договором. Проте, Позичальник не повернув суму позики, тим самим порушив умови Договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України. Відповідно п.7.1. Договору у випадку порушення (прострочення) Позичальником строку повернення Позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, Позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з Позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Таким чином, станом на 01.10.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п.5.4. даного Договору, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 30939,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5000,00грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 12139,00 грн.; заборгованості за пенею - 13800,00 грн. 01.10.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані Боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору, а також до Фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених Боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3279312443-006849 від 02.06.2018 року. Згідно п.3.4.2 Договору факторингу не пізніше тридцяти робочих днів після набуття чинності цим Договором Клієнт зобов`язаний сповістити Боржників про укладання цього Договору і повідомити, що платіж на користь фактора є належним. Дані умови договору виконані, що підтверджується повідомленням про відступлення з підтвердженням відправлення, витягом з акту прийому-передачі прав Вимоги згідно Договору факторингу, а також оригіналом Договору, розрахунком заборгованості та документами, що підтверджують видачу кредиту. Однак, на сьогоднішній день Боржником не виконано своїх грошових зобов`язань перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Преміум актив», за Договором №3279312443-006849 від 02.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 28 січня 2019 року відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.61-62). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, в зв`язку з чим суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно частин 1,2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно частини першої статті 13 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, що діяла на час укладення спірного договору, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (частини перша, друга статті 14 Закону № 1734-VIII). Згідно положень ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02 червня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем [PERSON] в електронній формі було укладено договір №3279312443-006849 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в розмірі 5000,00 грн. зі строком повернення коштів - не пізніше 23:00 01.07.2018 року та сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,99% за кожен день користування позикою, починаючи з дати видачі позики - 02.06.2018 року до дати фактичного повернення позики включно, що становить 726,35 % річних, тип процентної ставки - фіксована. Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті Позичальником, у період згідно з вищезазначеним договором складає 7985,00 грн. (п.3.1-3.3., 5.1-5.4 Договору). У випадку порушення (прострочення) Позичальником строку повернення Позики та/або оплати суми процентів за користування позикою. Позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з Позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення (п.7.1 Договору),що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 14-20). Періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом встановлюються графіком розрахунків, що є додатком договору №3279312443-006849 від 02.06.2018 року (а.с.21) . На виконання зазначеного договору платіжним дорученням №1901 від 02.06.2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» на картковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано суму позики в розмірі 5000 грн., що підтверджується копією вказаного платіжного доручення, копією повідомлення АТ «АКБ «КОНКОРД» від 30.11.2018 року №1076 та копією Договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №92.15.000104/2 від 19.02.2018 року (а.с. 27,28,29-34). В свою чергу, відповідач умови зазначеного договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, належним чином не виконала, тому станом на 01.10.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 30939,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5000,00грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 12139,00 грн.; заборгованості за пенею - 13800,00 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором №3279312443-006849 від 02.06.2018 року (а.с.22-26). 01 жовтня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» і ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, за яким ТОВ «Фінансова компанія є гроші» було відступлено ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями в загальному розмірі 3936126,60 грн., що виникли у позичальника згідно договорів, укладених між ним та боржниками, копія зазначеного договору факторингу міститься в матеріалах справи (а.с.11-12). Витяг з акту прийому-передачі прав вимоги згідно договору факторингу від 01.10.2018 року свідчить, що ТОВ «Фінансова компанія є гроші» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" - фактору, а останній прийняв право вимоги за грошовими зобов`язаннями [PERSON] в розмірі 30939,00 грн. (а.с. 13). Відповідно до Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 року № 41, фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання свідоцтва. Якщо відповідно до нормативно-правових актів для надання певної фінансової послуги необхідно мати ліцензію та/або дозвіл, фінансова установа має право на надання такої послуги лише після отримання відповідної ліцензії та дозволу. Після отримання свідоцтва та додатка до нього, фінансова компанія має право надавати виключно ті фінансові послуги, які зазначені в додатку до свідоцтва та надання яких не потребує отримання відповідного дозволу/ліцензії. Копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 24.05.2018 року, підтверджує, що ТОВ «Фінансова компанія "Преміум Актив" є фінансовою установою (а.с.49). У відповідності до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 03.07.2018 року № 1127 ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" видано ліцензію на провадження господарської діяльності, а саме з надання послуг факторингу (а.с. 50). За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. В ч.5 ст. 5 вказаного Закону закріплено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та вказаного Закону. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.2 ст. 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Крім того, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Водночас, при визначенні суми боргу, яка підлягає стягненню, суд враховує наступне. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Так, за умовами договору, сума процентів за користування позикою становить 2985,00 грн. за 30 днів. У випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, сформульовано правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Враховуючи, що договір про надання позики від 02.06.2018 року був укладений сторонами на один місяць і в цьому договорі зазначено дату повернення позики - не пізніше 23:00 годин 01.07.2018 року включно, а тому підстав для стягнення процентів за користування кредитом та пені після спливу визначеного договором строку кредитування немає. Відсутність позову про визнання договору позики в цій частині, як оспорюваного правочину, не може бути перешкодою для неврахування інтересів відповідача при вирішенні цього спору. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" підлягає до стягнення заборгованість за договором позики в сумі 7985,00 грн., з яких 5000,00 грн. - сума одержаної позики та 2985,00 грн. розмір обумовлених договором процентів в межах строку кредитування. Крім того, відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 1762,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), та відшкодування витрат за юридичні послуги в розмірі 1500,00 грн. (а.с.1, 51-53). Оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу сплачений ним судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 454,75 грн. (7985,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 1762,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 30939,00 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення) та судові витрати за юридичні послуги пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 387,13 грн. (7985,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 1500,00 грн. (сума витрат за юридичні послуги) / 30939,00 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення). На підставі викладеного,

Outcome: partial