Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 09 жовтня 2010 року вона і [PERSON] уклали шлюб, 30 березня 2016 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Вказувала на те, що батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, забезпечити їй належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, який не повинен бути меншим, ніж визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку на місяць. Забезпечити такий рівень життя їхній дочці [PERSON] вона самостійно можливості не має. Відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно він не працевлаштований, але має мінливий дохід, тому вона вважає, що [PERSON] повинен сплачувати на її користь аліменти на їхню малолітню дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., що буде необхідним для забезпечення дитині мінімально необхідного рівня проживання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду він теж не подавав. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 09 жовтня 2010 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із матір`ю. Відповідач [PERSON] своїх батьківських обов`язків належним чином не виконує, матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу добровільно він не надає. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що прожитковий мінімум у 2020 році на місяць на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. Виходячи з викладеного, на даний час визначений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2218 грн., а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 1109 грн. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач [PERSON] , будучи обізнаним про розгляд судом даної цивільної справи, що підтверджується зворотним повідомлення про вручення йому рекомендованого поштового відправлення, відзив на позов і заперечень проти заявлених позовних вимог до суду не подавав. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки [PERSON] позивачу добровільно він не надає, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. ґрунтується на вимогах закону. Суд вважає, що такий розмір аліментів забезпечить мінімально необхідний рівень життя малолітньої дитини, яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на їхню дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., суд враховує, що встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. До суду з даним позовом [PERSON] звернулася 06 лютого 2020 року, тому аліменти на дитину підлягають стягненню з відповідача на її користь з дня подачі позову, а не з 28 січня 2020 року як зазначено у позовній заяві. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved