Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовомпро зобов`язання відновлення водопостачання та стягнення завданої моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . 11.01.2019 між ним та КП "Дружелюбівський сількомунгосп" було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Договір є чинним. В будинку встановлений опломбований водомір. За воду він сплачував своєчасно і в повному обсязі. У червні 2020 року відповідачем розпочато ремонтні роботи водопровідної мережі по [ADDRESS] , у зв`язку з чим водопостачання було припинено. Відповідачем поряд зі старим водогоном було змонтовано новий пластиковий водогін, після завершення робіт та запуску якого відповідач відмовляється приєднувати споживачів до нової мережі без облаштування індивідуального вузла комерційного обліку води в точці розподілу послуг. Без забезпечення позивачем робіт, зокрема, оплати копки траншеї для прокладання водогону від магістралі до будинку, копки та облаштування технічного колодязя для розташування водоміру комерційного обліку, погодження його облаштування та прийняття на облік, відповідач відмовляється приєднувати позивача до нового водогону та забезпечувати подальше надання послуг з водопостачання. Позивач вважає вказані вимоги відповідача незаконними та необґрунтованими. Зазначає, зокрема, що вимоги ст. 41 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" та ст. 3 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" щодо заборони введення в експлуатацію нових чи реконструйованих житлових і нежитлових будинків (будівель), що приєднані (приєднуються) до зовнішніх інженерних мереж, не обладнаних вузлами обліку питної води та системами водовідведення, стосуються виключно нових під`єднань та введення в експлуатацію нових чи реконструйованих будинків. Натомість, він є чинним абонентом та споживачем із встановленим та прийнятим на облік водоміром. Реалізуючи своє право, встановлене п. 7 ст. 3 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", він встановив та має в користуванні встановлений, опломбований, повірений та прийнятий в експлуатацію лічильник води. Вважає, що цього достатньо для виконання укладеного з відповідачем договору від 01.01.2019 про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Позивач двічі письмово звертався до КП "Дружелюбівський сількомунгосп" 05.10.2020 та 09.11.2020, але отримав лише відмову з вимогою про необхідність облаштування вузла комерційного обліку. У зв`язку з викладеним, позивач просить зобов`язати відповідача відновити водопостачання за договором від 01.01.2019 про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Крім того, у зв`язку з повним незаконним припиненням відповідачем постачання питної води, позивач, не маючи інших джерел питної води, змушений вже тривалий час купувати питну та технічну воду, носити її в руках, обмежувати себе у використанні води для пиття та побутових потреб. Також він змушений за гроші користуватися послугами прання одягу, приготування їжі. У зв`язку з наявною несправдливістю та істотним порушенням прав у договірному користуванні питною водою позивач отримує моральні страждання, які він оцінює в 30000 грн. Ухвалою суду від 11.01.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 04.03.2021 на адресу суду від КП "Дружелюбівський сількомунгосп" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що між [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та КП "Дружелюбівський сількомунгосп" укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.01.2019 о/р 20037. Відповідно до пп. 3 п. 19 цього договору, споживач зобов`язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку води представників виконавця для: встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного та профілактичного огляду - згідно з вимогами нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. У свою чергу, відповідно до пп. 5 п. 20 та пп. 4 п. 21 цього договору, виконавець комунальної послуги має право доступу до приміщення споживача для ліквідації аварії, у тому числі несанкціонованого, відповідно до встановленого законом порядку усунення недоліків у роботі санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води відповідно до законодавства; виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом санітарно-технічного та інженерного обладнання (будинків садибного типу). 10.06.2020 у [ADDRESS] представниками комунального підприємства було здійснено обстеження вуличної водопровідної мережі щодо її технічного стану, а 30.06.2020 проведено комплексне обстеження стану внутрішньобудинкових систем водопостачання споживачів, які мешкають по [ADDRESS] , про що складені відповідні акти та видано приписи на усунення виявлених недоліків. Позивача, відповідно до пп. 2 п. 21 договору, було проінформовано про необхідність протягом двох днів надати доступ для проведення технічних та профілактичних оглядів внутрішньобудинкової системи водопостачання та перевірки приладу обліку питної води щодо кількісних та якісних показників, однак останній проігнорував вимогу, не надав доступ до внутрішньобудинкових систем водопостачання для обстеження, тобто порушено п. 19, п. 20 та п. 21 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.01.2019, у зв`язку з чим, на підставі п. 5 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", КП "Дружелюбівський сількомунгосп" припинило надання послуг з централізованого водопостачання. У зв`язку з викладеним, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 23.03.2021 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якій останній зазначає, що працівники відповідача не обстежували його інженерні водопровідні комунікації на предмет їх зношеності, а лише систематично знімали покази водоміру. У випадку, якщо відсутність обстеження комунікацій є єдиною перепоною щодо відновлення водопостачання, він готовий надати безперешкодний доступ представникам відповідача для визначення технічного стану внутрішньобудинкових мереж. Разом з тим, позивач вважає припинення водопостачання з підстав порушення ним п. 19, п. 20 та п. 21 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.01.2019 незаконним, оскільки вказаний договір містить окремий розділ, що передбачає підстави припинення постачання води, а саме таке право у виконавця виникає виключно при наявності заборгованості споживача за спожиту воду на суму більше 100 грн. або за умови самовільного підключення споживача до мережі водопостачання. Інші причини припинення водопостачання не передбачені ані укладеним договором, ані чинним законодавством з цього питання. У даному випадку передбачені договором підстави для припинення водопостачання повністю відсутні, оскільки позивач не має заборгованості по сплаті за послуги з водопостачання, а підключення до водоводу здійснено на підставі укладеного договору з встановленням приладу обліку води. Позивач наполягає на тому, що дії відповідача щодо припинення водопостачання є незаконними та такими, що підлягають скасування та припиненню. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, підтвердивши, що 11.01.2019 між [PERSON] та КП "Дружелюбівський сількомунгосп" було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Позивачу направлялося попередження від 30.06.2020 № 31 з рекомендацією надати протягом двох днів доступ до внутрішньобудинкової мережі, однак цей лист [PERSON] було проігноровано, доступ до мережі позивач не надав. КП "Дружелюбівський сількомунгосп" 03.07.2020 було здійснено повторне обстеження мереж водоспоживання за адресою позивача, однак у зв`язку з тим, що неможливо визначити кількість та якість послуг з водопостачання та встановити стан інженерного обладнання споживача, було припинено водопостачання до будинку шляхом пломбування труби вводу до будинку до усунення позивачем недоліків. Заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до таких висновків. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.01.2019, посвідченим приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Тиханською С.Я., зареєстрованим в реєстрі за № 33, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 152409316. Основним видом діяльності Комунального підприємства "Дружелюбівський сількомунгосп" є забір, очищення та постачання води. Розпорядженням Запорізької обласної державної адміністрації від 23.05.2017 № 31-л, відповідачу видано ліцензію на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання. 01.01.2019 між [PERSON] та КП "Дружелюбівський сількомунгосп" укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Розділом "Припинення постачання води" вказаного договору перелічені виключні підстави припинення подачі води виконавцем споживачеві, зокрема, шляхом опломбування запорної арматури при несплаті за спожиту воду на протязі двох місяців; шляхом повного відключення від мережі водопостачання при заборгованості за спожиту питну воду в розмірі від 100,00 грн. незалежно від терміну сплати, а також за самовільне підключення до мережі водопостачання. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як на підставу припинення постачання води відповідач посилається на порушення позивачем п. 19 договору, зокрема незабезпечення ним доступу до мережі, арматури, засобів обліку води для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного та профілактичного огляду. При цьому зазначає, що [PERSON] був письмово попереджений про необхідність протягом двох днів надати доступ для проведення технічних та профілактичних оглядів внутрішньобудинкової системи водопостачання та перевірки приладу обліку питної води щодо кількісних та якісних показників, однак проігнорував ці вимоги і не надав доступ для обстеження. На підтвердження своїх заперечень, відповідач надав суду копію попередження № 102/1 від 30.06.2020, виписане на ім`я [PERSON] . Також у судовому засіданні представник відповідача наполягав на тому, що позивач був ознайомлений зі змістом цього попередження, отримав один його примірник, однак все одно не надав доступ до внутрішньобудинкової мережі та засобу обліку води,однак жодних доказів на підтвердження своєї позиції представником відповідача не надано. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, представлене суду попередження № 102/1 від 30.06.2020, виписане на ім`я [PERSON] , не містить особистого підпису позивача із зазначенням дати ознайомлення з його змістом. Так само, не надано суду і будь-яких підтверджень направлення вказаного попередження поштою на адресу позивача та доказів отримання цього попередження поштовим чи іншим зв`язком. Отже, за відсутності підтвердження отримання [PERSON] письмового попередження № 102/1 від 30.06.2020 неможливо зробити висновок про умисне ухилення останнього від виконання встановленого пп. 3 п. 19 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.01.2019 обов`язку забезпечення доступу до мережі, арматури, засобів обліку води для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного та профілактичного огляду. Крім того, розділом "Припинення постачання води" договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.01.2019, укладеного між [PERSON] та КП "Дружелюбівський сількомунгосп", взагалі не передбачено можливості припинення надання послуг з централізованого водопостачання з підстав ненадання доступу до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання. У своєму відзиві відповідач посилається, що припинення водопостачання позивачеві здійснено на підставі п. 5 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", нормами якої передбачено право виконавця комунальної послуги припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору. Тобто фактично норми п. 5 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" дублюють положення розділу "Припинення постачання води" договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.01.2019, однак не передбачають право виконавця комунальної послуги, у даному випадку КП "Дружелюбівський сількомунгосп", припинити надання такої послуги (постачання холодної води) з підстав ненадання споживачем доступу до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання. При цьому суд звертає увагу, що на підтвердження законності припинення постачання води за адресою: [ADDRESS] , відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності у [PERSON] заборгованості за спожиту воду або ж самовільного підключення останнього до мережі водопостачання. Крім того, відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом. Оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання"). За приписами ст. 41 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", у разі встановлення у будівлі водопідігрівача обсяги гарячої води визначаються відповідно до показань встановленого перед водопідігрівачем засобу вимірювальної техніки питної води. Введення в експлуатацію нових чи реконструйованих житлових і нежитлових будинків (будівель), що приєднані (приєднуються) до зовнішніх інженерних мереж, не обладнаних вузлами обліку питної води відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та системами водовідведення, забороняється. Згідно п. 4.1 Наказу Міністерства з питань житлового-комунального господарства "Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" від 27.06.2008 № 190, для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Замовник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення водовідведення - споживач або суб`єкт господарювання, який має намір здійснити будівництво або реконструкцію об`єкта будівництва з подальшим його приєднанням до систем централізованого водопостачання та водовідведення. Аналізуючи зміст наведених норм, суд не може не дійти висновку, що отримання технічних норм на приєднання (підключення) до централізованого водогону стосується лише реконструйованих об`єктів чи новобудов, а не приєднання (підключення) до мереж водопостачання при здійсненні водопостачальником, у даному випадку КП "Дружелюбівський сількомунгосп", ремонту своїх водопровідних мереж. Враховуючи встановлені у справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача відновити водопостачання за договором від 01.01.2019 про надання послуг з централізованого постачання холодної води є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Право на відшкодування моральної шкоди позивач має на підставі ст. 47 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", за змістом якої заподіяна споживачеві моральна (немайнова) шкода, що є порушенням його законних прав, відшкодовується підприємством питного водопостачання та/або централізованого водовідведення у порядку, встановленому законом. Відповідно до роз`яснень , які містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів"» від 12.04.1996 № 5, вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", держава забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців. У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04, п. 64, від 15.10.2009), Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, наскільки душевні переживання були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. До позовної заяви не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідача, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань. Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, отже, в цій частині позов задоволенню не підлягає. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial