Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось 16.12.2019 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначило, що 29.06.2016 р. між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9991742, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля: Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 02.11.2016 у місті Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Chevrolet Aveo, р.н. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] та автомобіля Renault Megane, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.12.2016 особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до рахунку № СчТ-001745 від 16.11.2016 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Renault Megane, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 212 489, 17 грн. ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь страхової компанії потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 100 000 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі претензії від ПАТ СК «Арсенал Страхування» від 02.08.2018 р. та страхового акту № UA2018081300015/L01/03 від 03.01.2019. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 24546 від 04.01.2019. Відповідач, в порушення п.п 33.1.4 п.33.1 ст.33 ЗУ «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив страховика протягом трьох робочих днів про настання дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на ст.ст.6, 22, 29 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1188, 1191 ЦК України, позивач просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду в сумі 100 000,00 грн., а також судові витрати в розмірі 1921 грн. 27.07.2020 заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн. та судовий збір в сумі 1921 грн. Ухвалою суду від 06.12.2021 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2020 скасовано та справу призначено для розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 22.04.2021 відповідач подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне, в день ДТП 02.11.2016 також відбулась крадіжка з квартири в якій проживав відповідач, під час виявлення даного факту [PERSON] були помічені особи, які вчиняли незаконні дії та для затримання їх відповідач переслідував їх на автомобілі, під час переслідування сталося ДТП. Дані факти викладені у витягу із ЄРДР №12016080080005164 від 02.11.2016, а також наявними в матеріалах справи поясненнями відповідача та його родини. Під час ДТП відповідач отримав тілесні ушкодження та був доправлений до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», що підтверджується довідкою від 02.11.2016. Згідної даної довідки Відповідач отримав травми м`яких тканин голови та йому було рекомендовано звернутися до профільного лікаря наступного дня. 03.11.2016 [PERSON] після відвідування профільного лікаря було направлено до медичного центу «Юнімед» для проходження магнітно-резонансної томографії, про що вказаним центром 04.11.2016 було надано довідку. Відповідач був у пригніченому стані у зв`язку із подіями, що стались, тому 02.11.2016 родичі зателефонували до позивача та останнім було завірено, що відповідач може прибути до страхової компанії у будь-який інший день. Крім того, протокол про дорожньо-транспортну пригоду було складено 09.11.2016. Відповідач зазначає, що вимога про стягнення майнової шкоди від 05.03.2019 йому була направлена не за фактичною та актуальною адресою проживання, інформацію про яку страхова мала та має, оскільки відповідач продовжує співпрацювати та користуватися послугами позивача, а за старою де він не проживає з 14.12.2017 року. 05.07.2021 в судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову з обставин, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.06.2016 р. між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9991742, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля: Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5). 02.11.2016 р. о 12-45 год. в місті Запоріжжі сталося ДТП між автомобілем «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] , якій належить [PERSON] та автомобіля «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] 07.12.2016 постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.6-7). 08.08.2018 р. на адресу позивача надійшла претензія від ПАТ «СК «Арсенал Страхування» про виплату у розмірі 100 000 грн. (а.с.8). Відповідно до платіжного доручення №2454+ від 04.01.2019 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату у розмірі 100 000 грн. на розрахунковий рахунок ПрАТ СК «Арсенал Страхування» (а.с.14). 05.03.2019 відповідачу за адресою: [ADDRESS] направлено вимогу про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу (а.с.15-17). Відомостей про отримання або причини не отримання листа матеріли справи не містять. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У підпункті "ґ" 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Вказаних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 208/7291/13-ц. Відповідно до рахунку-фактури №СчТ-001745 від 16.11.2016 сума ремонту пошкодженого автомобілю складає 212 489,17 грн. з ПДВ (а.с.11-13). Згідно із розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA2018081300015/L01/03 ПАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодовує 100 000,00 грн. (а.с.10), оскільки відповідно до страхового акту № UA2018081300015/L01/03 від 03.01.2019 ліміт відповідальності [PERSON] становить 100 000,00 грн., франшиза 0 грн. (а.с.9). Позивач сплатив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 100 000,00 грн. - платіжне доручення №24546 від 04.01.2019 року (а.с.14). Відтак встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється та він зафіксований правоохоронними органами. Відповідач [PERSON] , як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач визнав факт ДТП, затвердив страховий акт, визнавши подію ДТП страховим випадком, самостійно розрахував страхове відшкодування до вказаного страхового акту та сплатив його на користь страхової компанії потерпілої особи. Судом не встановлено, що відсутність письмового повідомлення від винної особи про ДТП призвело до необґрунтованих виплат з боку ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» потерпілій особі у ДТП. При цьому відповідачем доведено, що відсутність письмового повідомлення з боку [PERSON] не було спрямовано на уникнення перевірки обставин ДТП страховою компанією, а пов`язано із перебуванням [PERSON] у пригніченому психологічному стані внаслідок вчинення злочину щодо його майна та лікування після ДТП (а.с. 97-100). За наведеного суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Outcome: dismissed