Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

03.07.2015 року позивач, який є бабою неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], звернувся до суду із позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні її дітей, зазначених вище, позбавити позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні [PERSON], стягнути із відповідачів аліменти нам користь законного представника, де будуть проживати діти, аліменти на утримання дітей. Позовна заява мотивована тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач, представник третьої особи, позовні вимоги підтримали, подавши відповідні заяви, якими просили про розгляд справи за їх відсутності. Прокурор Павлоградської міжрайонної прокуратури позов підтримав. Відповідач [PERSON] подала заяву, якою просила про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про намір «шукати роботу, більше часу із дітьми». З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], при цьому [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.10-12). 29.07.2015 року орган опіки та піклування виніс висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.35-36). Відповідачі негативно характеризуються за місцем проживання (а.с.14-16) та за місцем навчання [PERSON] (а.с.20). Малолітні діти [PERSON], [PERSON] знаходяться на утриманні сім`ї позивача (а.с.17-22) та мешкають із останньою. Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно Міжнародної конвенції ООН "Про права дитини" (20 листопада 1989 року), предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини, а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, хронічний алкоголізм батьків є відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про дитину та матеріально її не забезпечують, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, страждають алкоголізмом, а тому, враховуючи характер ставлення відповідачів до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити їх батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем не заявлялася вимога щодо визначення та стягнення із відповідачів аліментів у твердій грошовій сумі, а згідно положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відтак, суд вважає необґрунтованими та передчасними вимоги позивача до відповідачів про стягнення «на користь законного представника, де будуть проживати діти», аліментів на утримання дітей, у тому вказаній частині позову слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial