Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У вересні 2020 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11 жовтня 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на життя, наразі спільного господарства сторони не ведуть. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.19). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 жовтня 2020 року позивачем подано заяву (вх. № 35730 від 27.10.2020 року) якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 12.10.2020 року (а.с.20-26). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 27). Представником позивача подано до суду клопотання (вх. № 18147 від 12.05.2021 року) про об`єднання справ в одне провадження. В обгрунтування поданого клопотання зазначено, що в провадженні Кіровського районного суду міста Кіровограда знаходиться справа № 404/5176/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та справа № 404/7687/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначає, що вимоги по данних справах є однорідними та об`єднання в одне провадження зазначених справ може вплинути на своєчасний розгляд заявлених вимог (а.с.51). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 травня 2021 року у задовленні клопотання представника позивача (вх. № 18147 від 12.05.2021 року), про об`єднання справ в одне провадження, відмовлено (а.с.58). В судове засідання позивач не з`явилась, подала через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда заяву (вх. № 4111 від 09.12.2020 року) про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 36). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 29, 41, 47-49, 63-64). Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. В матеріалах справи мітиться заява відповідача, нотаріально посвідчена, в якій зазначено про розгляд справи без його участі, а також вказано, що відповідач зі змістом позовних вимог ознайомлений, в тому числі про стягнення аліментів на дитину у розмірі 2000,00 грн., вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (а.с. 53). Оскільки в заяві не конкретизовано предмет позову з яким відповідач ознайомлений, а з її змісту вбачається, що між сторонами існують інші спори, судом до уваги вказана заява не приймається. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві та іншим адреса, що містяться в матеріалах справи, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції 11 жовтня 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 869. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON] , дружини: [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 11.10.2008 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.03.2012 року видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 415, а.с. 5). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, не ведуть спільне господарство, між собою втратили порозуміння, мають різні характери і погляди на життя, примирення не бажають. Вказані обставини свідчать про неможливість примирення подружжя та збереження сім`ї. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Згідно частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в частині 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на життя, призначення сім`ї, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, та оскільки приписи сімейного законодавства не передбачають можливість примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved