Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПРАТ ІНГЗК) про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до акту № 2 розслідування хронічного професійного захворювання від 09.08.2011 року встановлені причини її профзахворювання: вібраційної хвороби першої-другої ст. від дії загальних вібрацій, синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх та нижніх кінцівок з двобічним плечолопатковим періартрозом, переважно справа, ПФ першого-другого ст., деформуючим артрозом ліктьових суглобів, ПФ першого ст. та деформуючим артрозом з явищами періартрозу колінних суглобів, ПФ першого ст. у сполученні з полірадікулопатією шийною та попереково-крижовою, стійким вираженим больовим синдромом та статико-динамічними розладами і церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом з переважним ураженням в ВББ, двосторонньою пірамідною недостатністю, помірною вестибулярною дисфункцією; хронічний бронхіт, ЛН першого ст. Профзахворювання виникли внаслідок тривалої роботи в умовах впливу вібрації та пилу. Наслідками роботи у шкідливих умовах стало встановлення висновком МСЕК від 28.09.2011 р. їй 50 відсотків стійкої втрати професійної працездатності та третьої групи інвалідності. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Кривому Розі їй виплачується компенсація за спричинену шкоду здоровю у сумі 1507,70 грн щомісячно, а також позивач отримала одноразову допомогу в розмірі 57600 грн. Завдана підприємством моральна шкода - їй не відшкодовується. Вона змушена тривалий час лікуватися, несе фізичні та моральні страждання, що змінили її звичний спосіб життя, примусило докладати додаткові зусилля для організації свого подальшого життя. Завдана їй моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнає внаслідок хвороб та переносить і на сьогоднішній день. Позивач вважає достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі 48500 грн. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позові. Пояснила, що вона працювала на підприємстві відповідача та отримала професійне захворювання, у звязку з чим потребує постійного і тривалого лікування. Вона є інвалідом ІІІ групи. Первинно 28.09.2011 року їй встановлено професійне захворювання, ступінь втрати професійної працездатності становив - 50 відсотків, повторними висновками підтверджено групу інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності. Кошти, які вона отримує як страхові виплати від Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі, витрачає на лікування. У звязку з наявним захворюванням їй завдана і моральна шкода, яка відповідачем добровільно не відшкодовувалася. Моральна шкода полягає у фізичному болю, внаслідок отриманого професійного захворювання - вона змушена постійно лікуватися, елементарні рухи завдають їй болю, змушена звертатись за сторонньою допомогою. Має набряклість ніг, через що соромиться перебувати серед людей. Все це призвело до зміни її життєвого укладу, через що вона морально страждає. Погіршення стану здоровя також негативно відобразилося і на її сімї. Завдану моральну шкоду у зв'язку з професійним захворюванням оцінює в розмірі 48500 грн. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що позивач перенесла тяжкі моральні страждання внаслідок отримання професійного захворювання. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Також надав письмові заперечення на позов, відповідно до яких, зазначив, що позивач у період роботи не лише знала про шкідливі умови, але і свідомо продовжувала працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату праці, мала право на пільгову пенсію, мала можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але ставила за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоровя. Зазначає, що зниження професійної працездатності не може позбавити позивача можливості реалізації своїх повсякденних звичок та бажань. Позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди. До того ж, позивач є застрахованою особою, а ст. 42 Закону України "Про загальнообовязкове соціальне страхування" встановлено перелік щомісячних страхових виплат та інших витрат на відшкодування шкоди, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ ІнГЗК про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. Судом ухвалено про розгляд справи без участі представника відповідача. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області - у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи без участі третьої особи. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 23.07.1981 року [PERSON] прийнята на рудозбагачувальну фабрику № 2 підприємства відповідача машиністом крана 3 розряду; 28.08.2006 року переведена на рудозбагачувальній фабриці № 2 машиністом крана 4 розряду на виробничу дільницю № 1; 24.10.2010 року звільнена у звязку з переведенням до ТОВ «Промисловий ремонт» згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с. 6-8). Відповідно до акту № 2 розслідування хронічного професійного захворювання від 09.08.2011 року проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання [PERSON] а саме: -вібраційної хвороби першої-другої ст. від дії загальних вібрацій, синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх та нижніх кінцівок з двобічним плечолопатковим періартрозом, переважно справа, ПФ першого-другого ст., деформуючим артрозом ліктьових суглобів, ПФ першого ст. та деформуючим артрозом з явищами періартрозу колінних суглобів, ПФ першого ст., у сполученні з поліраділукопатією шийною та попереково-крижовою, стійким вираженим больовим синдромом та статико-динамічними розладами і церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом з переважним ураженням в ВББ, двосторонньою пірамідною недостатністю, помірною вестибулярною дисфункцією. Т 75.2; хронічний бронхіт. ЛН першого ст. J 44. Зазначений діагноз встановлений Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 02.08.2011 року. Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи з 25.10.2010 року по час розслідування машиністом крану РУ-1 ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ», позивач підпадала під дію загальної вібрації, рівень якої перевищує допустимий, та виробничого пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищує ГДР через недосконалість технічного процесу. Під час роботи машиністом крану з 23.07.1981 року по 24.10.2010 року у ВАТ «ІнГЗК» також підпадала під шкідливу дію загальної вібрації та пилу. Причиною професійного захворювання визнано тривалу роботу (30 років) в умовах впливу загальної вібрації та пилу (а.с. 9-12). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", який є правонаступником Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. При огляді МСЕК 28.09.2011 року [PERSON] первинно встановлено профзахворювання з 26.09.2011 року по 01.10.2012 року з втратою професійної працездатності 50 %: 40% - по вібраційній хворобі, 10% - хронічний бронхіт. Встановлена ІІІ група інвалідності (а.с. 108). При повторному огляді МСЕК 18.09.2012 року позивачу повторно встановлено 50 % втрати профпрацездатності з 01.10.2012 року по 01.10.2014 року, підтверджена 3 група інвалідності (а.с. 108 на звороті). При повторному огляді МСЕК 21.10.2014 року позивачу повторно встановлено 50 % втрати профпрацездатності з 01.10.2014 року по 01.10.2016 року, підтверджена 3 група інвалідності (а.с. 109). При повторному огляді МСЕК 06.10.2016 року позивачу повторно встановлено 50 % втрати профпрацездатності з 01.10.2016 року по 01.10.2019 року, встановлена 3 група інвалідності (а.с. 13-14). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області № 0407/19824/19824.1/2 від 25.10.2011 року [PERSON] призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 57600 грн (а. с. 16). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області № № 0407/19824/19824.1/3 від 25.10.2011 року [PERSON] призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 1507,70 грн на період з 26.09.2011 року до 30.09.2012 року включно. Зобовязано провести донарахування щомісячних виплат за вересень 2011 року в розмірі 251,28 грн (а.с. 15). [PERSON] у звязку із професійним захворюванням періодично проходила лікування в медичних закладах в 2010-2017 роках (а. с. 17-64, 110-111). Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 вказаного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності: первинно з 26.09.2011 року 50% та в подальшому 50 %. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач була ознайомлена із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: загальна вібрація та вміст пилу перевищували гранично допустимі показники і причиною цього була саме недосконалість технічного процесу, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання і які не оспорило підприємство - відповідач. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації її фізичних можливостей, змінився її звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від неї додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан її здоров'я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін в житті. Відповідно до наданих виписних епікризів позивач в результаті отримання професійних захворювань неодноразово в зв'язку з погіршенням стану здоровя знаходилася на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання встановлено, що причиною профзахворювань є тривалий стаж роботи в шкідливих умовах праці. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили. Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання. Судом також враховується, що з 25.10.2010 року по 12.03.2012 року позивач працювала на іншому підприємстві, праця на якому також стала причиною професійного захворювання, а тому суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, з урахуванням пропорційно відпрацьованого часу на підприємстві відповідача. З урахуванням вищевказаного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 35000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що вона зазнає у звязку з погіршенням здоровя, у задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - позивачу необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 35000 гривень без врахування податку з доходів фізичних осіб. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 640 грн. На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.9 Закону України Про охорону праці, та

Outcome: partial