Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить : - Припинити договірні відносини між [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі» щодо надання послуг централізованого теплопостачання з 02.09.2014 року; -Визнати недійсною та скасувати заборгованість за період з вересня 2014 року до моменту винесення судового рішення за послуги централізованого теплопостачання до квартири [ADDRESS]; - Визнати право позивача вільно вибирати спосіб та метод опалення належної їй квартири, в тому числі на відключення її від мережі централізованого опалення та облаштування в ній індивідуальної системи опалення та підігріву води. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона мешкає в квартирі [ADDRESS] та є власником вказаної квартири. Починаючи з 2005 року мешканці вказаного будинку неодноразово звертались як з колективними скаргами так із індивідуальними скаргами до керівництва КРЖЕО-124, ЖЕО та керівництва КП « Харківські теплові мережі», щодо надання послуг з теплопостачання не належної якості в опалюваний сезон, в тому числі і до квартири позивача. В період часу з травня 2005 року та по теперішній час, обстеження квартири позивача на предмет якості надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, було здійснено лише один раз, про що було складено акт про неналежне надання послуг з гарячої води від 17.08.2016 року. Скарги позивача та інших мешканців будинку ґрунтувались на тому, що система опалення знаходилась в край незадовільному стані, внутрішня температура в квартирах в зимовий період не підіймалась вище 11-14 градусів, відсутня гаряча вода, труби опалення заржавіли. У зв'язку з відсутністю реакції посадових осіб на численні скарги, позивач прийняла рішення про демонтаж систем опалення та встановлення автономної електричної системи опалення свого помешкання. Про вказані дії позивачем та іншими сусідами було складено акт про відключення квартири позивача від системи опалення, який було надано керівнику Комінтернівський філії КП «ХТМ». Крім того, позивачем в подальшому неодноразово надавались заяви до відповідача із повідомленням про небажання користуватись послугами з централізованого теплопостачання та повідомлення про відключення від такої послуги та відсутністю підстав для нарахування позивачу коштів за послуги з теплопостачання. Однак, відповідачем на вказані листи позивача була надана відповідь про відсутність юридичних підстав для не нарахування оплати за послуги з теплопостачання. Отже, незважаючи на небажання позивача продовжувати договірні відносини з відповідачем, в період з вересня 2014 року по січень 2017 року позивач отримує рахунки за теплопостачання , згідно з якими заборгованість позивача перед відповідачем становить 10350, 05 грн., яку позивач не визнає в повному обсязі, оскілки відповідач продовжував нараховувати грошові кошти за фактично не надані послуги. В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач є споживачем послуг, що надає КП «Харківські теплові мережі» та в порушення чинного законодавства самовільно відключилась від мереж централізованого опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, передбачено, щодля вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення, власник будинку повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про таке відключення, а також вчинити певні дії, однак позивач не зверталась до відповідної комісії про відключення її квартири від системи теплопостачання. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Ст.ст. 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 29.04.1996 року та копії свідоцтва про зміну імені, відповідно до якого [PERSON], змінила своє прізвище на « [PERSON]», позивач є власником квартири [ADDRESS]. ( а.с.6-7) Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Загальні умови виконання зобов'язання передбачені статтею 526 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV. Згідно статті 4 вказаного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 1 зазначеного Закону комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Таким чином, позивач по справі є споживачем послуг що надає КП « Харківські теплові мережі». Згідно наданих суду копії заяв вбачається, що мешканці будинку [ADDRESS] неодноразово звертались до відповідача з колективними скаргами , щодо надання послуг з теплопостачання неналежної якості . Крім того, із копій заяв позивача, які були адресовані відповідачу, вбачається що позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами, в яких просила розглянути питання про зупинення нарахування за послуги теплопостачання в належній їй квартирі у зв'язку з встановленням автономної електричної системи опалення, оскільки їй надаються послуги з централізованого опалення не належної якості. Актом від 22.03.2005 року було встановлено, що в квартирі позивача температура повітря становить +17 оС ( а.с.19) Листами від 28.07.2014 року та від 06.01.2016 року відповідачем були залишені заяви позивача без задоволення та позивачу було роз'яснено порядок відмови від послуг з централізованого опалення.( а.с.32-33) Допитані в судовому засіданні свідки : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначили ,що вони є сусідами позивача, а також підтвердили, що у позивача в квартирі батареї зрізані та централізованим опаленням вона не користується. Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630. Відповідно до положень ч.6 ст.11 ЦК України, у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до пунктів 24,25 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відповідно до п.2.1. Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання", затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 N 4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 р. за N 1478/11758, для вирішення питання відключення житлового будинку від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Згідно до Наказу, Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача квартири або уповноваженого ним особи. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання споживачів від централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, дозволено відключення від мереж централізованого опалення окремого житлового будинку при підтримці всіма власниками приміщень в житловому будинку. Відключення окремих квартир житлового будинку від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води Порядком заборонено. Згідно до ст.633 ЦК України публічним є договір в якому одна із сторона - підприємець взяла на себе обов'язок виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Таким чином, слід вважати, що між позивачем та КП "Харківські теплові мережі" був укладений публічний договір про надання послуг. КП «Харківські теплові мережі» подає опалення у всі квартири будинку незалежно від того, уклав споживач договір з підприємством чи ні, оскільки подати тепло у квартиру тільки того споживача, який має з КП «Харківські теплові мережі» договірні відносини технічно неможливо. Під час судового розгляду не встановлено наявності передбачених чинним законодавством умов для задоволення вимоги позивача про відмову від отримання послуг з централізованого опалення та зобов'язання КП "Харківські теплові мережі" припинити дії, що порушують право позивача на свободу договору. Відповідно до положень ст.ст. 651, 907 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Позивач не надала доказів про істотне порушення відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до її квартири, а самовільне відрізання позивачем труб та приладів обігріву не є підставою для припинення договірних правовідносин між сторонами, оскільки їх було вилучено не КП «Харківські теплові мережі» . Таким чином , позовні вимоги про припинення договоріних правовідносин між сторонами по справі, задоволенню не підлягають. Що стосується вимог про визнання недійсною та скасування заборгованості за послуги з централізованого тепло постачання з вересня 2014 року, суд вважає в цій частині вимог позов задоволенню не підлягає , з наступних підстав . За змістом статті 11,15 ЦПК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту передбачений ст. 16 ЦК України, якою передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим, способом, що встановлений договором або законом. Частіше спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини. Власник порушеного права, як правило, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає способам захисту цивільних прав визначених ст. 16 ЦК України. Не визначений обраний позивачем спосіб захисту права і спеціальним законом. Позивач ставить питання про визнання недійсною та скасування заборгованості за опалення та гарячу воду за весь період ненадання послуг, але позивачем не надано доказів стосовного того, що відповідач вимагає з позивача погашення заборгованості та зверталось до суду з відповідним позовом, а отже пред'явлення вищевказаних позовних вимог є передчасним. Щодо позовних вимоги позивача, стосовно визнання за нею право вільно обирати спосіб та метод опалення належної квартири, суд вважає зазначити, що позивач має таке право в разі дотримання нею вимог діючого законодавства та з отриманням необхідної технічної документації для цього, а також відповідних дозволів, які узгодженні із співвласниками будинку. Таким чином, у зв'язку з ненаданням позивачем доказів, щодо відключення її квартири від системи централізованого теплопостачання відповідно до вимог чинного законодавства та порядку Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, суд вважає , що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed