Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління соціального захисту населення Сарненської РДА на його користь та на користь неповнолітнього [PERSON] шкоду, що була завдана у не нарахуванні та не виплаті щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продукції харчування, шляхом списання коштів з Єдиного Казначейського рахунку Управління ДКСУ у Сарненському районі у розмірі 32250 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що він та його неповнолітній син [PERSON] ,2009 року народження, постійно проживають на території віднесеної згідно Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року до зони гарантованого добровільного відселення. Їм надано статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу була призначена щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства. Однак, з 01 січня 2015 року виплату даної грошової допомоги було припинено в зв`язку із внесенням змін до Закону України №796 від 28.12.2014 року. 17 липня 2018 року рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018, дані зміни, визнані неконституційними. В зв`язку з чим позивач вважає, що у нього та його сина виникло право на отримання допомоги, передбаченої ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та просить стягнути матеріальну шкоду за період з 27 вересня 2018 року по 16 червня 2020 року в розмірі 32255 грн. Позивач вказує, що він звернувся з позовом про відшкодування шкоди, яка спричинена внаслідок невиконання делікатних зобов`язань, у зв`язку з протиправною бездіяльністю, що виражалась в не нарахуванні та не виплаті щомісячної допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем, відповідно до ч.7 ст. 178 ЦПК України 12 листопада 2021 року подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач посилається на те, що [PERSON] звернувся до суду з позовом щодо визнання дій відповідача протиправними, що має не приватно-правовий, а публічно-правовий характер, тому спір в цій частині не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до ст.19 КАС України підлягає розгляду в адміністративному порядку, а оскільки вимога про стягнення шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача є похідною від вимоги про визнання дій протиправними та заявлена в одному позові, тому також має розглядатися в порядку адміністративного судочинства адміністративним судом. Також відповідач посилається на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області щодо не нарахування та не виплати [PERSON] та [PERSON] починаючи з 19.06.2020 року щомісячної грошової допомоги, встановлену ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року; зобов`язано Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області нарахувати та виплатити [PERSON] починаючи з 19.06.2020 року щомісячну грошову допомогу, встановлену ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного- року; зобов`язано Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області нарахувати та виплати [PERSON] , починаючи а 19.06.2020 року щомісячну грошову допомогу, встановлену ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмір; 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного у календарного року. Представник відповідача у відзиві вказує, що у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в даному позові. При цьому, позовні вимоги викладені у позовній заяві, що розглядається в частині строку, з якого позивач просить здійснити нарахування та виплату щомісячної грошової, допомоги, встановленої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали. внаслідок Чорнобильської катастрофи", охоплюються позовними вимогами у справі №460/9488/20, оскільки останні у вказаній справі не обмежені кінцевою датою виплати. Просить відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі. 15 листопада 2021 року від Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області надійшли пояснення по справі. В поясненнях Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області посилається на те, що управління з позивачем у правовідносини не вступало та не порушувало його законних прав та інтересів. Позивачем до позову не надано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт незаконності відповідача, тому і відсутні підстави для стягнення заявленої шкоди. Також позивачем не вказано в який спосіб необхідно здійснити стягнення: за рахунок бюджетних асигнувань відповідача чи з держави, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Управління Казначейства наділене повноваженнями лише щодо стягнення коштів безпосередньо з рахунків відповідача, які відкриті в Управління казначейства, тоді як здійснити стягнення з єдиного казначейського рахунку можливо лише у випадку стягнення шкоди з держави. Позовні вимоги не визнають, а позовну заяву вважають необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Суд дослідивши позовну заяву та надані докази, дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За умовами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст. 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням [NUMBER] . Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до даних посвідчень вони мають право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Із довідки виданої виконавчим комітетом Сарненської міської ради №691 від 03.03.2021 року вбачається, що [PERSON] постійно проживає в с.Мале Вербче Сарненського району Рівненської області з 10.01.1987 року по даний час. Село М.Вербче Сарненського району Рівненської області відноситься до ІІІ зони радіоактивного забруднення місцевості внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (зона добровільного відселення) згідно Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року. Відповідно до посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером і отримує пенсію по третій групі інвалідності. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Інших письмових доказів щодо суті спору матеріали справи не містять, з клопотанням про витребування доказів сторони не звертались. Відповідно до вимог статтей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою в деліктних правовідносинах. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилався виключно на ту обставину, що протиправність бездіяльності відповідача встановлена рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 пп.7 п. 4 розділу І Закону №76-VIII визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Жодних інших доказів на обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду не надав. В даному випадку позивач не довів незаконність дій відповідача, які спричинили матеріальну шкоду, причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, який це спричинив. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази неправомірності дій відповідача, позов про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed