Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

11.03.2020 року директор ТОВ «ФК «Преміум Актив» Сіденко А.П. звернувся до Баранівського районного суду із вказаним позовом (а.с. 2-5 ). Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» заборгованість за договором № 3188015694-076961 від 06.12.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в сумі 116383,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1393 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за прострочку - 100990 грн. 40 коп. , заборгованість зі сплати штрафу - 7000 грн. 00 коп., та судові витрати, що становлять 2102, 00 коп. Позов мотивований тим, що 06.12.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір № 3188015694-076961 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації позичальника на Інтернет сайті www.e- groshi.com і виконання ним дій, які свідчать про укладення договору. Порядок отримання та надання позики регламентується Законом України «Про електронну комерцію» . Позивачем на картковий рахунок відповідача було перераховано позику у розмірі 7000 грн. 00 коп.. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Строк, на який надається позика становить 15 днів . Дата повернення позики - 20.12.2018 року. Відповідно до умов договору проценти за користування позикою становлять 1,99 % за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, що становить 712,42 % річних. Крім того, до основих процентів, позичальник зобов`язаний сплатити 3 % додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові відсотки Позичальника збільшуються на 2 %. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 5 % від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує і тому заборгованість по договору станом на 13.11.2019 становить 116383,40 грн. 02.05.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив»» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0205/2, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Проте, на сьогоднішній день боржником не виконано своїх грошових зобов`язань перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив»» за договором № 3188015694-076961 від 06.12.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 31.03.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 52 ). Відповідачу копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження та позовну заява з матеріалами справи було надіслано відповідно до приписів п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, яка була одержана 27.04.2020 року, відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подав. Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч.1, ч.2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно положень ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 06.12.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем в електронній формі було укладено договір № 3188015694-076961 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в розмірі 7000 грн. зі строком повернення коштів до 20.12.2018 року та сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,99 % за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, що становить 712,42 % річних . В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові відсотки Позичальника збільшуються на 2 %. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 5 % від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 12-16). Періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом встановлюються графіком розрахунків, що є додатком договору № 3188015694-076961 від 06.12.2018 року ( а.с. 16) . На виконання зазначеного договору платіжним дорученням № 19990 від 06.12.2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» на картковий рахунок [PERSON] , тобто відповідача, було перераховано суму позики в розмірі 7000 грн., що в свою чергу підтверджується копією даного платіжного доручення, копією інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 10.02.2020 року № 79/02 та копією договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року (а.с. 22,23, 24 - 25 ). Повідомленням від 10.02.2020 року підтверджується, що через систему прийому платежів « Platon » (ТОВ «Платежі Онлайн») було проведено успішно видачу займу на сайті EGROSHI.COM (7 000,00) на карту клієнта. Дані про трансзакцію: дата та час проведення операції - 2018-12-06 12 : 09 ; сума операції - 7 000,00 грн.; номер карти - [NUMBER] ; номер трансзакції - 24409-09746-41768; опис платежу - переказ для займу № 76961 [PERSON] , код авторизації 948008 (а.с.23). Відповідач умови зазначеного договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, належним чином не виконав, і станом на 13.11.2019 року склалася заборгованість, яка згідно розрахунку за договором позики № 3188015694-076961 від 06.12.2018 року становить 116383 грн. 40 коп. (а.с. 17 - 21 ). 02.05.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» і ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0205/2 , за яким ТОВ «Фінансова компанія є гроші» було відступлено ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями в загальному розмірі 92 879 089 грн. 37 коп. , що виникли у позичальника згідно договорів, укладених між ним та боржниками (а.с. 8-9, 10 ). Витяг з акту прийому-передачі прав вимоги згідно договору факторингу від 02.05.2019 року свідчить, що ТОВ «Фінансова компанія є гроші» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" - фактору, а останній прийняв право вимоги за грошовими зобов`язаннями [PERSON] в розмірі 76 269 грн. 90 коп. (а.с. 11 ). Відповідно до Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 року № 41, фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання свідоцтва. Якщо відповідно до нормативно-правових актів для надання певної фінансової послуги необхідно мати ліцензію та/або дозвіл, фінансова установа має право на надання такої послуги лише після отримання відповідної ліцензії та дозволу. Після отримання свідоцтва та додатка до нього, фінансова компанія має право надавати виключно ті фінансові послуги, які зазначені в додатку до свідоцтва та надання яких не потребує отримання відповідного дозволу/ліцензії. Копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 24.05.2018 року, підтверджує, що ТОВ «Фінансова компанія "Преміум Актив" є фінансовою установою (а.с. 44). У відповідності до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 03.07.2018 року № 1127 ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" видано ліцензію на провадження господарської діяльності, а саме з надання послуг факторингу (а.с. 45). За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. В ч.5 ст. 5 вказаного Закону закріплено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та вказаного Закону. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.2 ст. 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Крім того, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання. Зважаючи, що відповідачем не надано будь-яких доказів на доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання, заборгованість є не погашеною, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Водночас, при визначенні суми боргу, яка підлягає стягненню, суд враховує наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Із матеріалів справи вбачається, що умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія гроші» та [PERSON] договору від 06 грудня 2018 року, зокрема в графіку розрахунків був встановлений термін повернення позики і в тому числі процентів не пізніше 20 грудня 2018 року включно. Право грошової вимоги до позивача перейшло 02.05.2019 року. Після переходу прав грошової вимоги заборгованості фактор має право нараховувати, як новий кредитор, проценти, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі відносно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Таким чином, право нараховувати проценти та пеню за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування - 20.12.2018 року , а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 21.12.2018 по 13.11.2019 року, а також обумовлену в договорі неустойку ( додаткові відсотки) є необґрунтованою. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20.12.2018 року сума боргу за згаданим договором становить 8393,00 грн., з яких 7000,00 грн. - тіло кредиту, 1393,00 грн. - відсотки за користування кредитними коштами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" підлягає до стягнення заборгованість за договором позики в сумі 8393,00 грн. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. До суду першої інстанції позивачем сплачено 2102,00 грн судового збору, розмір задоволених вимог становить 7,21 %, а тому до стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 151, 55 грн. понесених судових витрат.

Outcome: partial