Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про \~визнання права власності на земельну частку (пай). В позовній заяві він вказав, що [PERSON] являлася членом колгоспу «Путь Ілліча» Покровського району Дніпропетровської області з 06.08.1991 року, який в подальшому було реорганізовано в КСП «Дніпро», де вона продовжувала працювати до 17.04.1995 року. Державний акт на право колективної власності на землю виданий КСП «Дніпро» 12.09.1994 року. На підставі листа відділу Головного управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області №31-4-0.32-20/112-17 від 05.05.2017 року, в списку-додатку до Державного акту громадян-членів сільськогосподарського підприємства, на право колективної власності на землю, позивачка включена під №97. Відповідно до листа відділу Головного управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області №6-4-0.32-43/112-17 від 19.06.2017 року розмір земельної ділянки (паю) по «Дніпро» складає 4,19 умовних кадастрових гектар, вартістю 34931,25 грн. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок розпаювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» позивачка, як член КСП, має право на земельний пай з моменту передачі державного акту на право колективної власності КСП ім. Ілліча. Про порушене право позивачка дізналася в травні 2017 року з листа №31-4-0.32-20/112-17 від 05.05.2017 року, що надійшов з Відділу Держгеокадастру, де було вказано про те, що вона має право на земельну частку (пай). В усному порядку позивачка зверталась до сільськогосподарського підприємства з питання наявності у неї права на земельну частку (пай), але отримавши негативну відповідь, яка ґрунтувалась на тому, що вона не має права на пай, оскільки була виключена з членів КСП. [PERSON] вважала дану відповідь обґрунтованою, тому більше не здійснювала інших заходів по збиранню необхідної інформації. Крім того, позивачка не має юридичної освіти, а також по причині необізнаності в питаннях розпаювання земель, вона не знала порядку та строків оскарження свого права на земельний пай, через ще не звернулася до суду у встановлений законом строк. В звязку з чим, просить визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити [PERSON] пропущений строк; визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) розміром 4,19 умовних кадастрових гектар, на землях бувшого КСП «Дніпро» Покровського району Дніпропетровської області, або на землях запасу або резервного фонду Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області надіслав до суду заперечення проти позову, в якому вказує, що як зазначено в позові, про порушення свого права на земельну частку (пай) позивачка дізналася лишу у 2017 році. Проте, позовні вимоги повязані з правом, яке у неї виникло у 1994 році момент видачі КСП «Дніпро» державного акту на право колективної власності на землю. Доказів того, що позивачка з 1994 року виявляла ініціативу по отриманню аналогічної інформації з Держгеокадастру або іншої установи, не надано. Посилання ж позивачки на необізнаність в питаннях паюванні землі не можуть бути належними і допустимими доказами поважності причин пропуску позовної давності. Крім того, на момент паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Дніпро» Покровського району Дніпропетровської області [PERSON] не була членом КСП, так як відповідно до наданої копії трудової книжки була виключена із членів КСП «Дніпро» ще 17.04.1995 року. В звязку з чим, просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в звязку з пропуском строку позовної давності та за необґрунтованістю. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник, [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] позов не визнає в повному обсязі, підтримала подані заперечення та просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] (Горб, Гелих ), 06.08.1991 року була прийнята в члени колгоспу «Путь Ілліча» Покровського району Дніпропетровської області, який в подальшому було реорганізовано в КСП «Дніпро», де вона продовжувала працювати до 17.04.1995 року (а.с.5). Згідно копії листа відділу Головного управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області №31-4-0.32-20/112-17 від 05.05.2017 року, [PERSON] значиться у списку-додатку до Державного акту громадян-членів сільськогосподарського підприємства, на право колективної власності на землю, за №97 (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ №307103, виданого виконкомом Катеринівської сільської Ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.04.1996 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Спаська» (а.с.8). Відповідно до копії листа відділу Головного управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області №6-4-0.32-43/112-17 від 19.06.2017 року розмір земельної ділянки (паю) по КСП «Дніпро» складає 4,19 умовних кадастрових гектар, вартістю 34931,25 грн. (а.с.7). На виконання Указу Президента України від 08 серпня 1995 №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організація» та Постанови Кабінету міністрів України від 12.10.1995 року №801 «Про затвердження форми сертифікатів на право на середню частку (пай)», відповідно до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації №88 від 15.03.1966 року «Про паювання земель, переданих у колективну власність», було створено комісію в КСП «Дніпро», для обчислення середньої земельної частки (паю), розмірів майнових сертифікатів та структурної перебудови господарства (а.с.22-24). Відповідно до архівного витягу з Протоколу №2 від 01.09.1998 року зборів уповноважених членів КСП «Дніпро» було вирішено провести паювання землі, переданої підприємству у колективну власність з видачею сертифікатів без видалення землі в натурі (а.с.25-26). Відповідно до архівного витягу з Протоколу №3 від 19.12.1998 року зборів уповноважених членів КСП «Дніпро» було затверджено схеми виділення земельних часток (паїв) єдиним земельним масивом та затверджено списки на паювання майна в кількості 1024 чоловіки (а.с.27). Відповідно до архівної довідки [PERSON] РДА №501 від 07.11.2017 року, у документах архівного фонду КСП «Дніпро» у протоколах зборів уповноважених членів КСП «Дніпро» в списку членів КСП «Дніпро», які мають право на земельну частку (пай) [PERSON] (Горб, Гелих) не значиться (а.с.28). Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Стаття 392 ЦК України передбачає право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України шляхом визнання прав тощо. Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таким чином, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов, а саме: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. При цьому, право на земельний пай виникає у члена підприємства, кооперативу, товариства з метою отримання ними землі у колективну власність, тобто з дня отримання державного акту на право колективної власності на землю. А право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства. У випадках, коли до одержання державного акта на право колективної власності на землю й складення у встановленому порядку списків членів КСП, що мають право на пай, член КСП помер, то частка землі на таких осіб не виділяється й спадкування в таких випадках виключається (Верховний Суд України "Практика розгляду судами земельних спорів" від 01.09.2003 року). Судом встановлено, що на момент паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Дніпро» Покровського району Дніпропетровської області [PERSON] не була членом КСП, так як відповідно до наданої копії трудової книжки була виключена із членів КСП «Дніпро» ще 17.04.1995 року. Крім того, згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст.267 цього ж Кодексу якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що позовні вимоги [PERSON] повязані з правом, яке у неї виникло у 1994 році момент видачі КСП «Дніпро» державного акту на право колективної власності на землю. Доказів того, що позивачка з 1994 року виявляла ініціативу по отриманню аналогічної інформації з Держгеокадастру або іншої установи, суду не надано. Посилання ж позивачки на необізнаність в питаннях паюванні землі не можуть бути належними і допустимими доказами поважності причин пропуску позовної давності. Таким чином, поважних причин для пропуску позовної давності в [PERSON] з наведених обставин не вбачається. В звязку з чим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в звязку з пропуском строку позовної давності та за необґрунтованістю. На підставі викладеного та ст.ст. 11,16, 256, 257, 267 ч. 5, 392 ЦК України, ст. 81 ЗК України,

Outcome: dismissed