Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 136 "Волна", Дніпропетровської міської ради, у якій просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що у 1967 році [PERSON], [INFO], вступив до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу №136 «Волна»» та йому була надана квартира, що знаходиться за адресою: 49000, [ADDRESS]. Пайові внески [PERSON] повністю були сплачені станом на 1981 рік, що підтверджується довідкою виданою ОК «ЖБК №136 «Волна»» від 22.03.2013 року, але право власності на квартиру зареєстровано не було. На момент виникнення права власності у [PERSON] діяв Цивільний кодекс 1963 року, відповідно до якого момент набуття права власності не залежав від його реєстрації. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем першої черги на вищезазначене майно є вона, оскільки на момент смерті [PERSON] перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. 14.06.2010 року вона звернулась до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті її чоловіка [PERSON] Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлого щодо квартири за адресою: [ADDRESS]. Але, враховуючи, що пайові внески за квартиру були повністю сплачені на 1981 рік [PERSON], він набув право власності на квартиру за адресою: 49000, [ADDRESS]., але не зареєстрував його. Таким чином, зазначена квартира повинна входити до складу спадщини, яка залишилася після померлого. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просила пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі. Представники Дніпропетровської міської ради, Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 136 "Волна", Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду справи, але в судове засідання не з'явилися, заперечень проти позову не надали. Враховуючи, що відповідачі не з'явилися у судове засідання без поважних причин, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] року за життя був чоловіком позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. За життя чоловік позивачки вступив до членів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу №136 «Волна»» та йому була надана квартира за адресою: [ADDRESS], за яку він пайові внески повністю сплатив, що підтверджується довідкою виданою відповідачем 22.03.2013 року. При цьому [PERSON] за життя своє право власності на спірну квартиру у встановлено законом порядку не зареєстрував. [INFO] року [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем першої черги на вищезазначене майно є позивачка - [PERSON], [INFO], оскільки на момент смерті спадкодавець перебував з нею у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 14.06.2010 року [PERSON] звернулась до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON], але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію об'єктів нерухомого мана та прав на них» правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права певного суб'єкту на нерухоме майно і складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ст.325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку,призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Членом житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отже, враховуючи, що пайові внески за спірну квартиру були повністю сплачені спадкодавцем за життя ще станом на 1981 рік, то він набув право власності на спірну квартиру, хоч і не зареєстрував його у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивача, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved