Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

14 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 17 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 4500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Однак відповідач вказаних умов договору не виконав, у зв'язку із чим станом на 27 січня 2014 року заборгував позивачу суму в розмірі 18 592,75 гривні, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3705,10 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом з розмірі 14 887,65 гривень. Під час розрахунку суми заборгованості враховується сума в розмірі 4 083,95 гривні, яка була задоволена судовим наказом виданим Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2008 року, а тому заборгованість становить 14 508,80 гривень. А також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксований), 725,44 гривень - штраф (процентна складова). Отже остаточно заборгованість становить 15 734,24 гривні. На підставі вище викладеного представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15 734,24 гривні, та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривні. Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", що діє на підставі довіреності, Пархоменко М.О. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, та пояснила суду, що заборгованість за кредитним договором позивачем було сплачено за судовим наказом від 7 лютого 2008 року, однак повністю всю суму заборгованості стягнуто не було, гроші почали поступати на рахунок банку лише з 2012 року. У зв'язку з тим, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються належним чином, просила суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень. Також наполягала, що строк позовної давності для звернення для суду позивачем пропущено не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що він вже повністю погасив суму кредиту, яку було стягнуто в примусовому порядку за судовим наказом. Також вважає, що строки позовної давності для звернення до суду у позивача спливли, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача -адвокат [PERSON] діюча на підставі договору, позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що дійсно [PERSON] отримав кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 4500 гривень. Однак на підставі судового наказу від 7 лютого 2008 року сума заборгованості в розмір 3705,10 гривень, відсотки в розмірі 378,85 гривень, та судові витрати була стягнута в примусовому порядку, шляхом відрахувань з пенсії. Таким чином повторно зазначена сума не підлягає стягненню. Також згідно умов та правил надання банківських послуг, які було надано відповідачу під час підписання кредитного договору, не було встановлено ніяких штрафних санкцій, що підтверджується матеріалами які було долучено до заяви про видачу судового наказу в 2008 році. Також позивачем було пропущено строк звернення до суду, оскільки із заявою про видачу судового наказу позивач звертався в 2008 році, а з позовною заявою про стягнення суми заборгованості по кредиту в 2014 році. Враховуючи вищенаведене, вважає, що позовні вимоги ПАТ «КБ»Приватбанк» не підлягають задоволенню. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, укладених між товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (з 05 жовтня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі Банківської ліцензії № 22) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк який дорівнює строку дії карти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно судового наказу виданого 24 березня 2008 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області з [PERSON] стягнуто 4083,95 гривні - заборгованість за кредитним договором, а саме суму 3705,10 гривен заборгованість по кредиту, суму 378,85 гривень заборгованість за процентами а також судові витрати в розмірі 40,50 гривень. ( а.с. 94-103) Згідно розрахунку Банка загальна сума заборгованості за кредитом [PERSON] згідно кредитного договору № б/н від 17 серпня 2005 року станом на 27 січня 2014 року, становить 18 592,75 гривні, та складається з: 3 705,10 гривень - заборгованість за кредитом; 14 887,65 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом з урахуванням судового наказу виданого 07 лютого 2008 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області остаточна сума становить - 14 508,80 гривень, а також відповідно до пункту 8.6 Умов та привал надання банківських послуг: 500.00 гривень - штраф (фіксований) та 725,44 гривень - штраф (процентна складова). Отже заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 17.08.2005 року становить 15 734,24 гривні. Однак суд звертає увагу, на той факт, що під час звернення позивача ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про видачу судового наказу, в лютому 2008 року, Банком було надано умови і правила надання банківських послуг, з якими відповідач нібито був ознайомлений. ( справа 2н-212/08, а.с. 4-6) Згідно зазначених правил в розділі «Відповідальність сторін» пункт 8.6 на який посилається позивач в своїй позовній заяві щодо стягнення штрафу в сумі 500 гривень + 5% від суми - відсутній. В заяві про видачу судового наказу та в самому судовому наказі № 2н-212/08 не зазначено штрафні санкції. Таким чином суд приходить до висновку що відповідача під час підписання кредитного договору було ознайомлено саме з Умовами і правилами надання банківських послуг які містяться в справі про видачу судового наказу, а не з тими що містяться в зазначеній цивільній справі а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафів відповідно до п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень штраф ( фіксована частина), 725,44 гривні штраф ( процентна складова) - не підлягають задоволенню. Згідно наданого повторного розрахунку банку ( а.с.74-76) останнє зняття грошей по банківський картці відбулося 14 вересня 2005 року. Після цієї дати гроші з картки не знімалися, лише погашалася сума заборгованості. Суд також звертає увагу що строк дії картки виданої відповідачу [PERSON], дорівнює квітню 2008 року ( а.с.104) По закінченню строку дії картки відповідач за новою карткою не звертався, та не отримував її. Під час розгляду справи суд звертає увагу, на той факт, що під час звернення позивача ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про видачу судового наказу, в лютому 2008 року, Банком було надано умови і правила надання банківських послуг, з якими відповідач нібито був ознайомлений. ( справа 2н-212/08, а.с. 4-6) Згідно зазначених правил в розділі «Відповідальність сторін» пункт 8.6 на який посилається позивач в своїй позовній заяві щодо стягнення штрафу в сумі 500 гривень + 5% від суми - відсутній. В заяві про видачу судового наказу та в самому судовому наказі № 2н-212/08 не зазначено штрафні санкції. Таким чином суд приходить до висновку що відповідача під час підписання кредитного договору було ознайомлено саме з Умовами і правилами надання банківських послуг які містяться в справі про видачу судового наказу, а не з тими що містяться в зазначеній цивільній справі а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафів відповідно до п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень штраф ( фіксована частина), 725,44 гривні штраф ( процентна складова) - не підлягають задоволенню. Згідно п.9.12 Умов і правила надання банківських послуг які було долучено позивачем до зазначеної цивільної справи та які позивач посилається в своїх позовних вимогах, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно п.9.12 Умов і правила надання банківських послуг які було долучено позивачем до заяви про видачу судового наказу № 2н-212/08, договір діє до моменту належного виконання сторонами зобов'язання. Саме цю редакцію Умов і правил надання банківських послуг суд приймає як такі з якими відповідача було дійсно ознайомлено. При цьому згідно заяви яка міститься в матеріалах цивільної справи ( а.с.14) та в матеріалах про видачу судового наказу. В розділі Кредитна карта зазначено що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Як було встановлено в судовому засіданні строк дії картки закінчується в квітні 2008 року. ( а.с.104) Також в судовому засіданні було встановлено, що судовим наказом № 2-212/08 від 7 лютого 2008 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КБ»Приватбанк» суму заборгованості по кредиту в розмірі 3705,10 гривень, суму заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 378,85 гривень, судовий збір 25,50 гривень. Не дивлячись на той факт, що зазначений судовий наказ було скасовано ухвалою № 2с-53/08 від 15 квітня 2008 року, стягнення за судовим наказом № 2-212/08 від 7 лютого 2008 року було проведено в повному обсязі. Згідно ст.598 ч.1 ЦК України, зобов'язання припиняється з підстав передбачених договором або законом. Таким чином наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог ст. 599 ЦК України. Відповідно до довідки Управління Пенсійного Фонду в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, з [PERSON], було стягнуто за виконавчим листом 2н-212/08 від 7 лютого 2008 року, який надійшов до УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя 11 квітня 2012 року суму боргу в розмірі 4124,45 гривень на користь ПАТ «КБ»Приватбанк». Виконання було заблоковано у зв'язку з повною сплатою суми боргу. Останнє відрахування відбулося в листопаді 2013 року згідно квитанції № 5934 від 22 листопада 2013 року. ( а.с.106) Отже, нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору не передбачено. Строк кредитного договору сторонами визначено до 31 квітня 2008 року ( строк дії картки - 04.08). Крім того, судовим рішенням вся кредитна заборгованість стягнута, тобто договірних правовідносин між сторонами немає. Крім того, відповідно до абз. 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604- 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Позивач заперечує проти визнання повного погашення суми заборгованості за кредитом яка стягнута за судовим наказом, оскільки наполягає на тому що до банку надійшла не повна сума, і лише тільки в 2013 році, а тому відповідач повинен сплатити ще відсотки за користування кредитом. Суд вважає, що зобов'язання було виконано в повному обсязі 22 листопада 2013 року, сума заборгованості за кредитними зобов'язаннями [PERSON] від 17 серпня 2007 року погашена повністю, вимог щодо стягнення коштів на підставі ст. 625 ч.2 ЦК України позивачем заявлено не було. Оскільки суд прийшов до висновку що позовні вимоги ПАТ «КБ Приватбанк» до [PERSON] не підлягають задоволенню по суті то питання щодо пропуску строку позовної давності судом не розглядаються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed