Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що її тітка по лінії матері [PERSON] була власницею земельної частки (паю) розміром 1,69 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в адміністративних межах Трушівської сільської ради, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 022909. [INFO] [PERSON] померла і спадщину після її смерті прийняла рідна сестра спадкодавця та мати позивача - [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої, однак [INFO] теж померла, не встигнувши оформити свої спадкові права. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач шляхом звернення до нотаріальної контори. Однак, коли вона звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, то їй було в цьому відмовлено через відсутність документів, підтверджуючих родинні зв`язки її матері і померлої [PERSON] та черезвідсутність оригіналу правовстановлючого документу, у зв`язку з чим рекоменовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Тому позивач просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] та визнати за нею право власності на вищевказану земельну частку (пай) після померлої матері в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що в червні 1997 року померла її рідна тітка по лінії матері [PERSON] , після смерті якої на території Трушівської сільської ради залишилась спадщина, в тому числі і на земельну частку (пай). Спадщину після смерті тітки прийняла мати позивача, так як протягом шести місяців після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої. У лютому 2005 року мати позивача померла, не оформивши на себе зазначене спадкове майно. Під час звернення до нотаріальної контори позивачу пояснили, що вона не може оформити спадщину через відсутність свідоцтв про народження її матері та тітки, які б слугували підтвердженням їх родинних зв`язків, а також через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). У зв`язку з цим просить встановити факт родинних відносин та визнати за нею право власності на земельну частку (пай), що належала [PERSON] . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову. Свідок [PERSON] пояснила суду, що їй відомо, що позивач доглядала за своєю тіткою [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона може підтвердити, що померла [PERSON] була рідною тіткою позивача по лінії матері. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина наземельну частку (пай) розміром 1,69 в умовних кадастрових гектарах, розташовану в адміністративних межах Трушівської сільської радиЧигиринського району. Вказана земельна частка (пай) належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 022909, про що в Книзі реєстрації сертифікатів зроблено запис № 154, що підтверджується архівною довідкою архівного сектору Чигиринської РДА № 98/04-02 від 29.12.2019 року 09.2018 року, де у графі напроти прізвища [PERSON] стоїть підпис про отримання на руки сертифіката, відмітка "Погашено" відсутня. При цьому, вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) хоч і виписаний на ім`я [PERSON] , однак, згідно до словника власних імен людей (видавництво «НАУКОВА ДУМКА», Київ 1967 року) ім`я « [PERSON] » можна замінити як « [PERSON] », тобто це є одне і теж ім`я. Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст. 6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зі ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Трушівської сільської радиЧигиринського району, № 187 від 29.01.2020 року [PERSON] , [INFO] , на час своєї смерті [INFO] була зареєстрована за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , де інші члени сім'ї, малолітні, неповнолітні, утриманці зареєстровані не були. А судячи з довідки № 23 від 09.01.2020 року, виданої Трушівською сільською радоюЧигиринського району, [PERSON] протягом шести місяців після смерті своєї рідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] ,користувалась майном та речами померлої, обробляла присадибну земельну ділянку, доглядала за домогосподарством, вступивши таким чином в управління та володіння спадковим майном померлої, тобто прийнявши таким чином спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Як передбачено ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Виходячи з цього, необхідне документальне підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами і остання була спадкоємцем її майна другої черги спадкування. Згідно до посвідки про народження № 4 від 03.08.1935 року [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . А відповідно до свідоцтва про одруження № [NUMBER] , актовий запис № 22, 31 травня 1960 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення якого обом присвоєно прізвище " [PERSON] ". Разом з тим, судячи з повідомлення Державного архіву Черкаської області № Г-76/05-08 від 08.01.2018 року проведеною перевіркою актового запису про народження [PERSON] по с. Трушівці Чигиринського району Черкаської області за 1914 рік не виявлено, а книги реєстрації актів про народження по зазначеному населеному пункту на зберігання до держархіву області не надходили. Незважаючи на те, що не збереглося свідоцтво про народження [PERSON] , суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що померла [INFO] [PERSON] була рідною сестрою матері позивача - [PERSON] , що зокрема підтвердили суду свідки, а тому суд вважає можливим встановити даний факт. Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, що [PERSON] , як спадкоємець другої черги спадкування за законом, прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. Зважаючи на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята після 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач, як дочка померлої, є спадкоємцем майна [PERSON] першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, що підтверджується наявними в матеріалах позовної заяви свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00024149376 від 04.10.2019 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори, що підтверджується зокрема і свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.11.2005 року, виданим державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Чуй Н.В. як виконуючою обов'язки по вчиненню нотаріальних дій по Чигиринському району. Згідно даних нотаріусів Чигиринського районного нотаріального округу, спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від прийнятя спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] не зверталися, спадкові справи не заводились. Разом з тим позивач не може оформити спадщину у зв`язку з втратою зазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай). Факт втрати зазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) підтверджується оголошенням з цього приводу в газеті «Чигиринські вісті» № 2 від 10.01.2020 року. У зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих родинні зв`язки, та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 954/02-31 від 07.11.2019 року. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим встановити факт родинних відносин і визнати за позивачем право власності на вище вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та,

Outcome: approved