Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

у січні 2015 року ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору страхування. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22 листопада 2014 року об 11 год. 00 хв. на вул. Амурська в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Шкода" номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "Хонда" номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Винною у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді визнана [PERSON], яка мала при собі договір обов"язкого страхування цивільн-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс) № АВ 3652340 ПрАТ "СК "Інтер-Поліс". Позивач зазначає, що згідно інформації, наявної у ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" та МТСБУ бланк зазначеного полісу не використаний, страховий платіж за нього не надходив. Оскільки [PERSON] не подала будь-яких підтверджуючих документів про сплату нею страхового платежу до настання страхового випадку, позивач просить визнати недійсним укладений між ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" та [PERSON] договір страхування у вигляді полісу обов"язковго страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 3652340. В судове засідання позивач не забезпечив явку свого представника, просить розглянути справу без їх участі. Відповідач та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача. Третя особа також заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Аналогічне поняття наведене і у статті 979 ЦК України. Крім того, у статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім'я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім'я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін. Уповноважений орган має право встановлювати додаткові вимоги до договорів страхування життя та договорів страхування майна фізичних осіб. Істотні умови договору страхування зазначені у статті 982 ЦК України, якими є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. З наданого відповідачем полісу № АВ/365234 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що 18 грудня 2014 року між ПАТ СК «Інтер-Поліс» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. (а.с. 4) Статтею 1.8. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Наданий відповідачем Поліс відповідає вимогам Закону України «Про страхування» стосовно форми та змісту договору страхування, а також містить всі істотні умови договору страхування, які визначенні у статті 982 ЦПК України, зокрема містить предмет договору, розмір страхової суми та страхового платежу. Крім того, у Полісі зазначено, що страховий платіж у сумі 249 грн. 31 коп. сплачено страхувальником 18 грудня 2013 року о 09 год. 15 хв. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. При цьому, законодавець поклав обов'язок саме на страховика подавати інформацію про укладені договори до централізованої бази даних, тому твердження позивача про відсутність у базі даних СК «Інтер-Поліс» та МТСБУ відомостей про укладення договору страхування з [PERSON] не може бути підставою для визнання договору недійсним. Позивачем у позовній заяві не зазначено, а судом під час судового розгляду не встановлено, якому саме нормативному акту не відповідає укладений між позивачем та відповідачем договір страхування, який підтверджується Полісом АВ/3652340. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Законодавець не пов'язує у випадку укладення договору страхування момент укладення цього договору з моментом передання грошей - страхового платежу, як у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Договір страхування є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Суд вважає, що позивачем помилкового ототожнені поняття укладення договору та набрання ним чинності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його укладення. Отже, умови для визнання договору недійсним, повинні існувати саме на момент його укладення, і не пов'язані із подальшим виконанням договору, зокрема, внесенням страхового платежу. Статтею 983 ЦК України визначено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. За таких обставин, твердження позивача про не внесення відповідачем страхового платежу не можуть бути підставою для визнання договору страхування недійсним, оскільки договір страхування є укладеним з моменту досягнення його сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору, а дії щодо внесення першого страхового платежу стосуються його виконання, а не укладення, тоді як правове значення для вирішення питання про визнання договору страхування недійсним має додержання його сторонами вимог закону саме при його укладенні, а не виконанні. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" необхідно відмовити.

Outcome: dismissed