Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Уко-Капітал" та ТОВ "Укоінвестбуд", в якому просить суд визнати за нею право власності на нежитлове приміщення № [NUMBER], загальною площею 74,4 кв.м. на третьому поверсі в секції ноль в будинку по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 вересня 2007 року між ним та ТОВ "Фінансова компанія "Уко-Капітал" було укладено договір [NUMBER] про участь у фонді фінансування будівництва нежитлового приміщення № [NUMBER], загальною площею 74,4 кв.м. на третьому поверсі в секції ноль в будинку по [ADDRESS]. Відповідно до умов договору позивачкою було оплачено грошові кошти в сумі 1403019,29 грн., що становить 100 % вартості будівництва. 28.09.2007 року їй було видано свідоцтво [NUMBER] про участь у фонді фінансування будівництва та було укладено договір №616М/І-У про відступлення майнових прав на об'єкт інвестування, визначений у п. 1.9 договору № 616/І-У. Пунктом 2.1. договору № 616М/І-У передбачено, що з дати набуття майнових прав на об'єкт інвестування позивачка набуває право на отримання об'єкту інвестування у власність від забудовника після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, а також права єдиного і виключного інвестора об'єкта інвестування. Однак до цього часу відповідач не вчинив ніяких дій по оформленню свідоцтва про право власності на зазначену квартиру. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідачі та треті особи повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання їх представники повторно не з'явились і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що 17 вересня 2007 року між позивачем та ТОВ "Укоінвестбуд" укладено договір доручення № 912 згідно якого ТОВ "Укоінвестбуд" зобов'язалось від імені та за рахунок позивача виконати юридичні дії пов'язані з придбанням для позивачки нерухомого майна, а саме приміщення загальною площею 74 кв.м. на першому поверсі в секції ноль в будинку по [ADDRESS] 18 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ "Фінансова компанія "Уко-Капітал" було укладено договір [NUMBER] про участь у фонді фінансування будівництва нежитлового приміщення № [NUMBER], загальною площею 74,4 кв.м. на третьому поверсі в секції ноль в будинку по [ADDRESS]. Відповідно до умов договору позивачкою було оплачено грошові кошти в сумі 1403019,29 грн., що становить 100 % вартості будівництва. 28.09.2007 року їй було видано свідоцтво [NUMBER] про участь у фонді фінансування будівництва та було укладено договір №616М/І-У про відступлення майнових прав на об'єкт інвестування, визначений у п. 1.9 договору № 616/І-У. Пунктом 2.1. договору № 616М/І-У передбачено, що з дати набуття майнових прав на об'єкт інвестування позивачка набуває право на отримання об'єкту інвестування у власність від забудовника після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, а також права єдиного і виключного інвестора об'єкта інвестування. Однак до цього часу відповідач не вчинив ніяких дій по оформленню свідоцтва про право власності на зазначену квартиру. Відповідно до сертифікату серії КВ №16412042363 виданого 20 березня 2012 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві засвідчена відповідність закінченого будівництва об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтверджена його готовність до експлуатації. 07 квітня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору № 616/І-У де було конкретизовано об'єкт інвестування, а саме нежитлове приміщення № [NUMBER], загальною площею 74,4 кв.м. на третьому поверсі в секції ноль в будинку по [ADDRESS] Аналізуючи умови укладеного між сторонами договору, суд враховує, що законодавством України прямо не передбачено, що інвестиційні договори (договори про інвестування) становлять собою окремий вид цивільно-правових чи господарських угод. Стаття 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" передбачає, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект, а стаття 9 цього Закону передбачає, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода), при цьому укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Під інвестиційним договором (договором про інвестування) слід розуміти будь-яку з цивільно-правових угод незалежно від її виду, якщо така угода передбачає вкладення майнових або інтелектуальних цінностей у об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (дохід) або досягається соціальний ефект. Таким чином правова природа інвестиційного договору (договору про інвестування) визначається не його назвою, а його умовами. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що станом на день розгляду справи позивачка виконала свої зобов'язання за вищевказаними договорами в повному обсязі, зокрема, повністю сплативши вартість нежитлового приміщення № [NUMBER], загальною площею 74,4 кв.м., розташованого на третьому поверсі в секції ноль в будинку по [ADDRESS] позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача, ПрАТ "Фанплит" підлягають до сплати судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1700 гривень 00 копійки. На підстав викладеного,

Outcome: approved