Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, будівлі магазину від 15 грудня 2010 року, площею 108 кв. м., зазначеною в плані літерою "А", що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що при укладенні 15 грудня 2010 року договору, між сторонами по справі було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомості, будівлі магазину, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передав їй ключі від будинку та наявні в неї юридичні документи, тобто виконав умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Однак, незважаючи на взяті на себе зобов'язання нотаріально посвідчити даний договір, відповідач не має змоги, оскільки, протягом тривалого часу з 01 січня 2011 року по листопад 2013 року позивач неодноразово зверталася особисто до відповідача з проханням посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса, але він не бажає та відмовляється прийти до нотаріуса для посвідчення договору, бо не встиг зареєструвати своє право власності в передбачений законодавством термін після придбання будівлі магазину на аукціоні, оскільки попередній власник ліквідований і він нічого зробити не може. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, а відповідач не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи доведено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами, а саме: - договором купівлі-продажу від 15 грудня 2010 року позивачка придбала у відповідача будівлі магазину, площею 108 кв.м., зазначеною в плані літерою "А", що знаходиться за адресою [ADDRESS]. - актом прийому-передачі від 15 грудня 2010 року; - розпискою про отримання коштів від 15 грудня 2010 року. - свідоцтвом про право власності від 24 листопада 2000 року за № 25; - роз'ясненням приватного нотаріуса від 13 листопада 2013 року за № 288/01-16. Таким чином відбулося повне виконання договору, але відповідач своєчасно не з'явивсь для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі магазину, хоча позивач повністю виконала всі обов'язки покупця, які взяла на себе при укладені договору купівлі-продажу. Однак, на адресу суду надіслали заяви, в яких позовні вимоги визнають повністю, просять справу розглянути у їх відсутність. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до ст.. 220 ЦК України яка встановлює, що у разі досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328, ст. 319 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечить закону. Непорушність права власності гарантується Конституцією України та ст. 321 ЦК України, а також відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що в даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України

Outcome: approved