Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В лютому 2017 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 04.04.1996 року вона, з однієї сторони, та відповідачі, з другої сторони, уклали договір № 73 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь", в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 73 від 04.04.1996 року, і 09.04.1996 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 8375. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від її нотаріального посвідчення вони ухилилися. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивачі вважали, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, вимоги, викладені у позові, підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, у тому числі і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у газеті "Південна Правда". Представник третьої особи - Товарної Біржі "Нерухомість-Південь" у судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 04.04.1996 року [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу був посвідчений на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь", в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 73 від 04.04.1996 року, а 09.04.1996 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 8375. На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися вказаною квартирою, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, вона позбавлена можливості провести відчуження належної їй нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved