Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Жмеринська місцева прокуратура в інтересах держави в особі комунальної установи "Жмеринська центральна районна лікарня" 31.03.2017 року звернулася до Жмеринського міськраойнного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи його тим, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2015 року відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, її дії кваліфіковано як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. [PERSON] засуджено за те, що вона близько 22 години 23.03.2015 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння і знаходячись у будинку по [ADDRESS], належному потерпілому [PERSON], під час сварки, кухонним ножем, який знаходився у її лівій руці, маючи умисел на нанесення тілесних ушкодженнь, нанесла один удар в праву половину грудної клітки останнього. Внаслідок цього, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 28.05.2015 року №95 потерпілий отримав проникну колото-різану рану правої половини грудної клітки з розтином хряща 4-го ребра, пошкодженням міжреберної артерії, проникну рану серця, з правобічним гемотораксом (2200 мл), гемоперикардом в кількості 50 мл (без явищ тампонади). Вказане ушкодження виникло від дії колюче-ріжучого предмету, по давності утворення може відповідати строку 23.03.2015 року та за ступенем належить до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час заподіяння. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні "Жмеринська ЦРЛ" з 23.03.2015 року по 03.04.2015 року. Згідно листа КУ "Жмеринська ЦРЛ" хворий перебував на лікуванні 11 ліжко-днів. Вартість ліжко-дня за вказаний період становила 173,42 грн та 224,38 грн., загальна вартість перебування у лікарні [PERSON] складає 2009,54 грн. Неповернення цих коштів, витрачених Жмеринською ЦРЛ на лікування потерпілого [PERSON] від злочину, свідчить про порушення державних інтересів. Закладом охорони здоров'я - Комунальною установою "Жмеринська центральна районна лікарня", фінансування якої здійснюється за рахунок районного бюджету та економічна діяльність, якого здійснюється відповідно до затвердженого кошторису, здійснено лікування потерпілого від злочину, а тому кошти витрачені на лікування [PERSON] підлягають відшкодуванню до бюджету, неповернення яких зачіпає інтереси району, а також держави в цілому. Проурор просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі КУ "Жмеринська ЦРЛ" в рахунок відшкодування витрат КУ "Жмеринська ЦРЛ" на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, кошти в сумі 2009,54 грн. В судовому засіданні прокурор Лук'янчук Д.О. позов підтримав та просив його задовольнити. Представник позивача - КУ "Жмеринська ЦРЛ" в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій підтримав позов. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, також попередньо подапвши письмову заяву щодо розгляду спрапви у її відсутність, одночасно вказавши, що заявлені позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2015 року, який набув законної сили 31.07.2015 року (а.с.5-6), відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Згідно повідомлення КУ "Жмеринської ЦРЛ" від 16.03.2017 року (а.с.7) вартість лікування [PERSON] з 23.03.2015 року по 03.04.2015 року становить 2009,54 грн., яка медичному закладу не відшкодовувалася. Відпоідно до статуту (а.с.9) Комунальна установа "Жмеринська центральна районна лікарня" є юридичною особою та є спільною власністю територіальних громад селища, сіл Жмеринського району, управління якого здійснює Жмеринська районна рада. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545 (далі - Порядком). Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно п.2 вказаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я (п.3, 4 Порядку). Таким чином, суд, оцінивши та перевіривши розрахунок вартості витрат на лікування хворого [PERSON], приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] 2009,54 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави судові витрати в сумі 1600 грн. від сплатисудового збору при зверненні до суду звільнений позивач за цим предметом позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved