Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить зобов'язати відповідача списати безнадійну заборгованість в розмірі 10 376,67 грн. з особового рахунку № [NUMBER] та зобов*язати відповідача перерахувати розмір плати за утримання будинку по особовому рахунку позивача відповідно до додатку № 1 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2013року № 47, починаючи з 01 вересня 2014року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником квартири [ADDRESS], в листопаді 2009року уклала договір на надання експлуатаційних послуг з відповідачем, проте з 2013року відповідач нараховував плату за послуги за незатвердженими Харківською міською радою тарифами, що призвело до утворення заборгованості в загальному розмірі 10 376,67грн. з 01.09.2014року, яка відповідно до ст.. 257 ЦК України знаходиться поза строком позовної давності та відповідно до ч.2 підп.14.1.11 ст. 14 Податкового Кодексу України є безнадійною та підлягає списанню. Неодноразові звернення до відповідача не дали бажаних результатів, у зв*язку з чим позивач звернулась до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Позивач в судове засідання надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання представника відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору № 59-ц позивач є споживачем експлуатаційних послуг з утримання житлових будинків. Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(з наступними змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зіст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий на [PERSON] в товаристве з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Авантаж», є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2007 року № 12/1-64 списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Позовна давність у відповідності до ч.3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Закінчення строку позовної давності не тягне за собою автоматичного списання заборгованості. Позивачем не надано суду правового обґрунтування механізму реалізації списання заборгованості, яка утворилась на його особовому рахунку, а також правового підтвердження обов'язку товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Авантаж» здійснювати списання вищезазначеної заборгованості. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов*язання товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Авантаж» списати безнадійну дебіторську заборгованість у розмірі 10 376,67 грн. з особового рахунку [PERSON] ос/р № [NUMBER] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, підтверджуючих, що товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Авантаж» повідомляло позивача про наявність у нього заборгованості за надані послуги, окрім того позивач звернувся до суду із позовом про захист права, яке не було порушене відповідачем. Зокрема, колегією суддів Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 11.06.2014 року в справі №6/3986св14 зазначено про відсутність підстав для списання заборгованості за утримання будинків та прибудинкових територій, термін заборгованості з яких перевищує термін позовної давності. Дана норма закону також прописана у листі Міністерства з питань ЖКГ України №12-1/64 від 17.05.2007 року. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту положень статей11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Авантаж» щодо списання заборгованості за оплату питної води не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2007 року № 12/1-64 списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Що стосується позивних вимог [PERSON] щодо зобов*язання відповідача перерахувати розмір плати за утримання будинку відповідно до рішення Харківської міської ради № 47 від 06.02.2013року, починаючи з жовтня 2014року, то дані вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є власницею квартири [ADDRESS] в 2009 році уклала договір № 59-Ц на надання експлуатаційних послуг з Товариством з обмеженою відповідальністю Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків Авантаж. Відповідно до п. 2.3 зазначених типових договорів на момент укладання даного договору тариф на експлуатаційні послуги, який дорівнює їх загальній вартості, складає 3,104 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджено постановою Кабінету міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року. Згідно затвердженого Порядку тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку. Згідно п 10 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів. Відповідно до ст. 162 ЖК Української PCP плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 47 від 06.02.2013 року "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надає ТОВ Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків Авантаж встановлено загальний тариф 3,104 грн. за 1 кв.м. житлової площі квартири. Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Невід'ємною частиною договору є копія рішення (розпорядження), яким встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із зазначенням структури тарифу, періодичності та строків надання послуг. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно п.6. ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. Пунктом 2. ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно з вимогами п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг, визначеного додатком до Порядку. Відповідно до п. 2.4. Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 30.07.2012 № 390, Виконавці що надають послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до відома споживачів доводиться інформація про зміну цін/тарифів з обґрунтуванням необхідності зміни. Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті субєкта господарювання (за наявності) та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під'їздах будинків та біля них. При змінах тарифів відповідачем вказані дії не проводились. Натомість, відповідаче нараховував плату за послугу за іншиим тарифами: З 01.09.2014року по 28.02.2016року - за тарифом 4,384 за 1 кв.м. (строк дії тарифу 18 місяців), з 01.03.2016року по 31.01.2017року - 5,66 грн. за 1 кв.м. (строк дії тарифу 11 місяців), з 01.02.2017року по 01.09.2017року - 4,00 грн. за 1 кв.м. (строк дії тарифу 7 місяців). Таким чином суд доходить висновку про часткове задоволення позову та зобов'язує Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків "Авантаж" здійснити перерахунок [PERSON] оплати за утримання будинку і прибудинкової території по особовому рахунку № [NUMBER] за період з жовтня 2014 р. відповідно до Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 47 від 06 лютого 2013 року. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує з Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків "Авантаж" на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial