Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У вересня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 30 квітня 2015 року сталася ДТП за участю належного йому автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], з вини останнього, внаслідок якого автомобілю були спричинені механічні пошкодження. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 31578,17 грн., яку просив стягнути з [PERSON] та ПрАТ «Європейський страховий союз». В жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому послався на те, що в ДТП, яке сталось 30 квітня 2015 року винний [PERSON], тому просив стягнути з ПрАТ «Європейський страховий союз» 12798,18 грн. страхового відшкодування, з [PERSON] франшизу в сумі 1000 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02 червня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» задоволено: стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь [PERSON] шкоду, заподіяну майну, у розмірі 31068,17 грн., суму витрат на оплату послуг експерта у розмірі 650 грн., суму витрат на оплату судової автотехнічної експертизи у розмірі 5945,40 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 479,40 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму шкоди, заподіяної майну у розмірі 510 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 7,80 грн.. Позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий союз», [PERSON], 3-я особа ПП «Підшипникзбут» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково: стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь [PERSON] суму шкоди, заподіяної майну у розмірі 8571,87 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 436,29 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму шкоди, заподіяну майну у розмірі 1000 грн., моральну шкоду у розмірі 500 грн, по сплаті судового збору за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 50,91 грн. та витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 487,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» просили скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до них в повному обсязі, оскільки рішення необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права суд не звернув уваги на порушення сторонами положень ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме те, що жодна зі сторін не повідомила ПрАТ «УАСК АСКА» про настання страхової події та не дав належної оцінки тій обставині, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, тобто відсутні докази вини відповідача у завданні шкоди позивачу, що виключає відповідальність страховика. В апеляційній скарзі [PERSON] з тих самих підстав просив скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог до нього в повному обсязі. В судовому засіданні апеляційного суду представник [PERSON] - [PERSON] підтримав апеляційні скарги, просив задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі до суду не зявились. [PERSON], [PERSON], представник ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та третьої особи ПП «Підшипникзбут» надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Представник ПрАТ «Європейський страховий союз» про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином в порядку ч. 3, 4 ст. 76 ЦПК України під особистий підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Заслухавши доповідача, присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Виходячи з апеляційної скарги ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» оскаржує рішення суду лише в частині стягнення з них матеріальної шкоди. За змістом апеляційної скарги [PERSON] рішення оскаржується лише в частині стягнення з нього матеріальної шкоди. Отже апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині. Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та [PERSON] матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що в даній дорожньо-транспортній пригоді правила дорожнього руху були порушені як позивачем, так і відповідачем. Такі висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи. Дійсно, матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами той факт, що 30 квітня 2015 року о 14-00 годині в м. Краматорську на перехресті вулиць Орджонікідзе та Дніпропетровська сталася ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та AUDI А6 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 1 липня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 28 серпня 2015 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (т.1 арк.спр.157-158, 159-160). В обґрунтування висновків судів покладено пояснення [PERSON] та авто технічний експертний висновок №83 від 8 травня 2015 року, згідно якого автомобіль під керуванням [PERSON] рухався до моменту зіткнення попереду автомобіля під керуванням [PERSON] та знижав швидкість не змінюючи напрямку руху. Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] судова авто технічна експертиза не призначалась. В матеріалах даної цивільної справи міститься висновок №1276/1279 судової-автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи від 27 жовтня 2016 року (т.2 арк..спр.2-6), за яким покази водія [PERSON] в частині того, що зіткнення відбулось в момент початку гальмування і виїзд його автомобіля ліворуч відбувся після зіткнення не узгоджуються з пошкодженнями на транспортних засобах і визначеним місцем зіткнення, що дозволяє кваліфікувати їх в цій частині як технічно неспроможні; водій автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] з моменту втрати видимості в напрямку руху через залиття вітрового скла водою повинен був у відповідності до вимог п.19.3 ПДР вжити заходів для зменшення швидкості не змінюючи смуги руху; кінцеве розташування автомобілів на проїзній частині одне відносно одного і відносно позначеного на схемі місця зіткнення в сукупності з пошкодженням на транспортних засобах виключають можливість розвитку механізму зіткнення за показами водія автомобіля [NUMBER] [PERSON]; кінцеве розташування автомобілів на проїзній частині одне відносно одного і відносно позначеного на схемі місця зіткнення в сукупності з пошкодженням на транспортних засобах не виключають можливості розвитку механізму зіткнення за показами водія автомобіля «АUDІ» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]; з огляду на характер пошкоджень і взаємне розташування автомобілів в момент зіткнення технічною причиною зіткнення являється виїзд автомобіля [NUMBER] [PERSON] на смугу руху автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]; фактичні дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], які не відповідали вимогам п.12.1 ПДР України перебували у причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації фактичні дії водія [PERSON], який під час зниження швидкості руху застосував такі прийоми керування, які призвели до зміщення автомобіля [NUMBER] ліворуч відносно свого первинного напрямку руху на смугу руху автомобіля [NUMBER] не відповідали нормативним вимогам п.12.1 ПДР України і перебували у причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. За змістом п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини обох водіїв транспортних засобів в дорожньо-транспортній пригоді. Але суд не звернув уваги і не застосував при розгляді справи положення ст. 1188 ЦК України, яка безпосередньо регулює спірні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. На підставі п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що вина водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] в даній дорожньо-транспортній пригоді складає 70%, а вина водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] складає 30%. З матеріалів справи виходить, що відносно автомобіля [NUMBER] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т.1 арк.спр.143). На підставі ст.22.1 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи; ст.28 шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; ст. 29 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження №73/15 від 15 травня 2015 року (т.2 арк.спр.12-28) вартість матеріальної шкоди спричиненої володільцю автомобіля [NUMBER] складає 31758,17 грн. Але звертаючись до суду з даним позовом (т.1 арк.спр.2-5) [PERSON] просив стягнути вартість ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 31578,17 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Отже, в межах заявлених позовних вимог, апеляційний суд вважає доведеним розмір матеріальної шкоди спричиненої володільцю автомобіля [NUMBER] в сумі 31578,17 грн., а з урахуванням ступеня вини кожного з водіїв розмір матеріальної шкоди спричиненої володільцю автомобіля [NUMBER] складає 22104,72 грн. Відповідно до ст.12.1 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За змістом полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного в забезпечення транспортного засобу «ІNFІNІТІ» державний номер [NUMBER] (т.1 арк.спр.143) франшиза складає 510 грн. На підставі викладеного на користь [PERSON] з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» належить стягнути 21594,72 грн., з [PERSON] 510 грн. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції під час розгляду справи порушено норми матеріального права, що є підставами для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та зміни рішення в частині судових витрат. Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивач судовий збір сплатив в сумі 487,20 грн. (арк.спр. 1). Крім того, під час розгляду справи мали місце витрати, повязані із залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз, які на підставі ст.79 ЦПК України належать до витрат, повязаних з розглядом справи і відповідно до судових витрат. Так, позивачем 13 травня 2015 року сплачено за проведення авто товарознавчого дослідження 650 грн. (т.1 арк.спр.28); 10 серпня 2016 року [PERSON] сплачено за проведення судової експертизи 5945,40 грн.. Отже загальний розмір судових витрат складе 7082,60 грн. (487,20 + 650 + 5945,40). Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги [PERSON] частково на його користь підлягають стягненню судові витрати в загальній сумі 4957,82 грн., а саме з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» належить стягнути 4843,43 грн., з [PERSON] 114,39 грн.

Outcome: partial