Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 1. 24.09.2018 року Служба у справах дітей Шумської районної державної адміністрації (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), з вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача, відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 2. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що мати малолітніх дітей [PERSON] проживає в с.Кути Шумського району Тернопільської області, а батько дітей був записаний згідно ч.1 ст.135 СК України. Службою у справах дітей неодноразово було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї, в які проживали діти, якою було встановлено, що для дітей не створені належні умови для здорового та всебічного розвитку. Спосіб життя, який веде [PERSON], загрожує життю дітей. Мати не належним чином займається вихованням дітей, агресивна в спілкування. Таким чином розпорядженням голови Шумської РДА, діти були відібрані у матері та влаштовані в спеціальний заклад. [PERSON], [INFO], проживає в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації за заявою матері та з 01 вересня 2018 року навчається у 1 класі Тернопільської ЗОШ №13. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - вихованці Тернопільського обласного спеціалізованого будинку дитини. За інформацією даного закладу мати дітей за останніх пів року чотири рази відвідувала своїх дітей. Участі у вихованні, матеріальному забезпечення та заінтересованості життям дітей за період перебування в закладі не брала. Відповідно до інформацій наданих Васьковецькою сільською радою вбачається, що [PERSON] та її співмешканець [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, зловживаючи спиртними напоями. Житловий будинок, в якому вони проживають, знаходяться в занедбаному стані, не опалюється. Сім'я підсобного господарства не веде, город не обробляє, в господарстві нічого не утримують, проживають в антисанітарних умовах. Таким чином, рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини та висновком служби у справах дітей Шумської РДА було визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її трьох малолітніх дітей. Представник позивача вважає, що таке нехтування зі сторони відповідача батьківськими обов'язками є неприпустимим, а тому просить позов задоволити та позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. 3. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволені. ІІ. Процесуальні дії у справі. 4.Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 01.11.2018 року, відкладено 21.11.2018 року. 5. Ухвалою суду від 21.11.2018 року справу було призначено до судового розгляду на 20.12.2018 року, відкладено на 30.01.2019 року, відкладено на 26 лютого 2019 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. Неповнолітня [PERSON], народилася [INFO] в с.Града Кременецького району Тернопільської області і в графі "Батьки" у повторному свідоцтві про її народження серії [NUMBER], виданого 13.01.2018 року Шумським районним ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками, що також стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, № витягу: 00020600350 від 19.07.2018 року. 7. Неповнолітня [PERSON], народилася [INFO] в с.Града Кременецького району Тернопільської області і в графі "Батьки" у повторному свідоцтві про її народження серії [NUMBER], виданого 13.01.2018 року Шумським районним ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками, що також стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, № витягу: 00020600282 від 19.07.2018 року. 8. Неповнолітній [PERSON], народився [INFO] в с.Града Кременецького району Тернопільської області і в графі "Батьки" у повторному свідоцтві про його народження серії [NUMBER], виданого 12.01.2018 року Шумським районним ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є його батьками, що також стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, № витягу: 00020600401 від 19.07.2018 року. 9. Із акту про вилучення дитини з місця, де умови перебування загрожують її здоров'ю та життю від 13.12.2017 року вбачається, що було вилучено із сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із подальшим влаштуванням в КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини». 10. Розпорядженням голови Шумської районної державної адміністрації №380-од від 13.12.2017 року «Про негайне відібрання малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та їх влаштування» та Розпорядженням голови Шумської районної державної адміністрації №256-од від 29.08.2018 року «Про влаштування малолітньої [PERSON]» було вирішено вжити заходів щодо негайного відібрання малолітніх дітей та їх забезпеченням до КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини», а також було вирішено малолітню [PERSON] влаштувати у центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах обласної державної адміністрації із КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини». 11. Згідно висновку служби у справах дітей Шумської районної державної адміністрації №02-27/275 від 07.09.2018 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жительку с.Кути Шумського району Тернопільської області відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], вихованки центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах обласної державної адміністрації, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вихованців КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини». 12. Рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини Шумської районної державної адміністрації №10-04 від 07.09.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON].» вирішено визнати незадовільним виконання батьківських обов'язків [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], вихованки центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах обласної державної адміністрації, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вихованців КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини». 13. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 08.06.2016 року від 13.12.2017 року та від 16.08.2018 року слідує, за адресою [ADDRESS] сім'ї [PERSON], вбачається, що сім'я проживає тимчасово без реєстрації, у будинку незадовільні санітарно-гігієнічні умови, для дітей не створені належні умови для здорового та всебічного розвитку, спосіб життя, який веде [PERSON], загрожує життю дітей, оскільки остання не належним чином займається вихованням дітей, агресивна в спілкуванні. 14. Із характеристики №880 від 30.07.2018 року виданої Васьковецькою сільською радою та акту від 30.07.2018 року вбачається, що за час проживання [PERSON] в с.Кути Шумського району, остання зловживали спиртними напоями та неналежно доглядала за дітьми, а також слідує, що [PERSON] проживає без реєстрації разом із своїм співмешканцем [PERSON] в житловому будинку, який має незадовільний стан. 15. Як вбачається із листа Тернопільського обласного спеціалізованого будинку дитини №192 від 17.07.2018 року, [PERSON] відвідувала своїх дітей в останні шість місяців в наступні дні: 19.01.2018 року, 11.02.2018 року, 18.03.2018 року та 07.07.2018 року, участі у їх вихованні, матеріальному забезпеченні та заінтересованості життям дітей за час перебування в закладі не брала. 16. Із листа Тернопільського обласного спеціалізованого будинку дитини №25 від 14.02.2019 року вбачається, що [PERSON] не відвідувала своїх дітей в останні шість місяців, участі у їх вихованні, матеріальному забезпеченні та заінтересованості життям своїх дітей за час перебування в закладі не виявила. 17. Як вбачається із листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації №34 від 13.02.2019 року, [PERSON] не відвідувала жодного разу своєї доньки [PERSON], дзвінків на стаціонарний чи мобільні телефони закладу від неї не поступали. ІV. Оцінка Суду. 18. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 19. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для позбавлення батьківських прав. 20. Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 21. Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. 22. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164, 165 Сімейного Кодексу України за зверненням до суду з позовом органу опіки і піклування мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. 23. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 24. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. 25. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. 26. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. 27. Згідно із вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. 28. Відповідно до вимог ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 29. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 30. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 31. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. 32. В силу вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. 33. Згідно ст. 164 СК України мати, батьки може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. 34. Так, відповідачем, як матері неповнолітніх дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). 35. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 36. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. 37. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 38. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 39. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 40. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років із 01 січня 2019 по 30 червня 2019 року- 1626,00 грн.; на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року по 30 червня - 2027,00 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. /редакція статті із змінами, які набули чинності 08.07.2017 року/. При цьому, в даних правовідносинах суд знаходить, що розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі, але не може менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і проводити до досягнення дітей повноліття, оскільки відповідач являється не працюючою особою. 41. На підставі вищесказаного, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають до задоволення частково, оскільки зібраними доказами встановлено, що відповідач, як матір своїх дітей не займається їх вихованням, тим самим не виконує свій обов'язок, передбачений ст. 150 СК України, а тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей та суд приходить до переконання, щодо стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 42. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку із чим, оскільки в даних правовідносинах позивач звільнений від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідачів у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial