Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, яку в ході розгляду справи уточнила, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, приналежності її до національності «німкеня» та про внесення змін до актового запису про шлюб. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася у селищі Інта, Кожвінського району, Комі АРСР, Росія. Її мати [PERSON] належить до німецької національності. З дитинства мати та бабуся привчали заявницю до традицій німецького народу, розмовляли німецькою мовою, долучали до культури та традицій німців. Заявниця прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду. На підставі викладеного, заявниця просить суд встановити факт її приналежності до національності «німкеня» та внести зміни до актового запису № 229 від 28.01.1982 року, вчинений Дарницьким Палацом одружень м. Києва, про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], а саме у графі "національність" змінити національність [PERSON] з "українка" на "німкеня". У судовому засіданні заявниця [PERSON] повністю підтримала уточнені заявлені вимоги, просила їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи - Деснянського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з'явився, надали до суду пояснення щодо заяви та просили суд розглядати справу у відсутність їх представника. Вислухавши пояснення заявниці, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася заявниця [PERSON], батьками якої є [PERSON] - національність відсутня та [PERSON] - національність «німкеня», що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Як вбачається з матеріалів заяви, заявниця [PERSON] народилася у селищі Інта, Кожвінського району, Комі АРСР, Росія, про що було видано повторне свідоцтво про її народження, оскільки, відносно неї Інтінською селищною радою Кожвінського району, Комі АРСР, Росія були внесені зміни в актовий запис про народження №378 від 02.08.1951 року, після реєстрації шлюбу її матері [PERSON] з [PERSON], де зазначена національність матері «німкеня». Коли заявниця отримувала паспорт, в зв'язку із складним політичним та соціальним становищем та відношенням до людей з німецькою національністю, їй записали національність «українка». 28 січня 1982 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], в зв'язку з чим змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.7). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно зі ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що мати та бабуся виховували її у традиціях німецького народу, розмовляли з нею німецькою мовою, молилися на ніч на німецькій мові, ходили в гості до знайомих німців, співали німецькі пісні та, взагалі, долучали до культури і традицій німців. Окрім цього, разом з етнічним німцями святкували свято Різдва Христового 25 грудня та Пасху за лютеранським календарем та постійно готували страви з німецької кулінарії. [PERSON] зверталася до Деснянського у м. Києві районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в м. Києві із заявою про внесення змін до актового запису про її народження, проте отримала відмову у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції №96/5 від 12.01.2011 року, в зв'язку з чим вона були вимушена звернутися до суду з даною заявою. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. ст. 256, 258 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 300 ЦК України, встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Як встановлено при розгляді справи, заявниця [PERSON] постійно відвідує курси німецької мови, є членом Товариства німців м. Києва «Відергебурт», Центра німецької культури «Відерштраль», Релігійної організації «Німецька Євангелічно-Лютеранська релігійна громада Святої Катерини у Печерському районі м. Києва», конфірмована (а.с. 13-21). Згідно із ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 57 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. З частини 4 статті 60 ЦПК України, вбачається, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи походження матері заявниці, її активну участь у спільноті німецьких національних меншин, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню, а факт належності останньої до національності "німкеня" встановленим. На підставі викладеного та

Outcome: approved