Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені якого діє представник [PERSON], звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 09.03.1996 року помер його рідний брат [PERSON], [INFO], який на день смерті проживав зі своєю дружиною [PERSON], [INFO], яка померла 07.01.1998 року. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. 12 липня 2018 року [PERSON] звернувся до [PERSON] нотаріальної контори [PERSON] районного округу Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини після померлого брата 09.03.1996 року, останнє місце проживання і реєстрації якого було с.Глодоси вул. Хуторська, 48 Новоукраїнський район Кіровоградська область, яка була зареєстрована у реєстрі за №297. Цією заявою [PERSON] прийняв спадщину після померлого брата [PERSON], і відповідно до [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.08.2018 року, наданої районною державною нотаріальною конторою [PERSON] була зареєстрована спадкова справа за №52928915. Заява подавалася на підставі рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2018 року, справа №396\\505\\18 про те, що спадкоємцю надано додатковий строк тривалістю два місяця із дня набрання рішенням законної сили для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON], який помер 09.03.1996 року в с. Глодоси Новоукраїнського району. До нотаріальної контори за довіреністю звернулася представник за довіреністю [PERSON] - [PERSON] із проханням видачі свідоцтва про право на спадщину, належну його брату - [PERSON], який помер 9 березня 1996 року. [PERSON] (в особі представника) було відмовлено у вчинені нотаріальної дії відповідно до постанови №8 від 6 квітня 2018 року. Відповідно до п.п.4.15 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296\\5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Правовстановлюючі документи на майно померлого спадкоємець не надав і тому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 9 березня 1996 року на ім'я спадкоємця, як повідомила державний нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], видати неможливо. За життя брат [PERSON] - [PERSON], який помер 09.03.1996 році, працював в колгоспі ім.Фрунзе, був членом колгоспу ім.Фрунзе та членом КСП ім.Фрунзе, після оформлення на пенсію за віком продовжував бути членом КСП ім.Фрунзе Глодоської сільської ради, так як проживав в с. Глодоси та підтримував зв'язки з господарством, відвідуючи збори членів господарства і втратив зв'язок із господарством після смерті 09.03.1996 року, відповідно листа ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області начальника відділу [PERSON] у [PERSON] районі від 13.02.2018 року, «що за наявними даними відділу у списку пенсіонерів колективного сільськогосподарського підприємства імені Фрунзе, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю №23 від 27.12.1995 року значиться прізвище [PERSON], синім чорнилом це прізвище викреслене і стоїть позначка «помер». В подальшому колгосп ім.Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області було перейменовано в КСП ім.Фрунзе та TOB «Фрунзе». Представник за довіреністю [PERSON] зверталася до TOB «Фрунзе» 05.07.2018 року з проханням надати інформацію щодо трудової діяльності померлого брата [PERSON] - [PERSON], який помер 09.03.1996 року. Даний лист залишився без відповіді. [PERSON] дізнався про порушене право свого брата [PERSON] щодо того, що прізвище його брата [PERSON], який значився в списку за №434 викреслене і стоїть позначка "помер" лише з листа начальника [PERSON] відділу Держгеокадастру у Кіровоградській області від представника [PERSON] 13.02.2018 року. Померлий [PERSON] за життя не отримав сертифікат на земельну частку (пай) в КСП ім.Фрунзе в зв'язку з тим, що помер 09.03.1996 року. Відповідно до Указу Президента від 08.08.1995 року за №720\\95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» брат [PERSON] - [PERSON] мав право на земельну частку (пай) та був включений до списку пенсіонерів колективного сільськогосподарського підприємства імені Фрунзе, що є додатком №1 до державного акту на право колективної власності на землю №23 від 27.12.1995 року за №434, відповідно до листа [PERSON] відділу Держгеокадастру від 13.02.2018 року, але не отримав її в зв'язку з смертю. Згідно листа Держгеокадастру у [PERSON] районі Головного управління у Кіровоградської області від 05.07.2018 року 29-1 1-0.31-535\\119-18 земельна частка (пай) по КСП ім. Фрунзе, що знаходиться території Глодоської сільської ради [PERSON] районі Кіровоградської області становить 4.78 умовних гектара. Грошова оцінка земельної частки (паю на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю - 27.12.1995 року становила 19326 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника, позов підтримує з підстав, викладених у ньому, та просить його задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] РДА та Глодоської сільської ради Новоукраїнського району в судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, із позовом не згідні, представник [PERSON] РДА [PERSON] вважає позов безпідставним, посилаючись на те, що померлий [PERSON] за час свого життя не отримав право на земельну частку (пай), оскільки відсутні відомості про його членство в колгоспі ім. Фрунзе та у КСП ім. Фрунзе, а також просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності, який пропущено без поважних причин. Представник третьої особи будь-яких заперечень суду не надав, просить розглядати справу у його відсутності (а.с.46). У зв'язку із неявкою усіх учасників судового процесу, судом розглянуто справу у їх відсутності, без фіксування ходу судового засідання технічним засобом, згідно ч.2 ст.297 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], [INFO], являється рідним братом [PERSON], [INFO], померлого 07.03.1996 року (а.с.6,7). Оскільки факт спорідненості [PERSON] і [PERSON] жодним з учасників не заперечується, то суд приймає цю обставину, як доведену. Згідно рішення Новоукраїнського районного суду від 31.05.2018 року, позивачеві [PERSON] визначено додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного брата [PERSON] Рішення суду не оскаржувалось та на момент розгляду вказаної справи набрало законної сили (а.с.8-10). Згідно відповіді начальника Відділу у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 13.02.2018 року №29-11-0.31-177/119-18, за наявними даними відділу у списку пенсіонерів КСП ім. Фрунзе, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю №23 від 27.12.1995 року за №434 значиться прізвище [PERSON], синім чорнилом це прізвище викреслене та стоїть позначка "помер". КСП ім. Фрунзе Глодоської сільської ради видано Державний акт на право колективної власності на землю серії КР №23 від 27.12.1995 року (а.с.11). Грошова оцінка земельної частки (паю) на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю - 27.12.1995 року становила 19326 грн. (а.с.13). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 06.04.2018 року позивачеві [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на підтвердження належності майна спадкодавцеві (а.с.15). Згідно Практики розгляду судами земельних спорів від 01.09.2003 року, спрямовано увагу судів на встановлення форми трудової діяльності у КСП, а саме - якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи. Згідно довідки ТОВ ім. Фрунзе від 22.10.2018 року №201, [PERSON] працював в КСП ім. Фрунзе з липня 1965 року по грудень 1972 року. Суд вважає вищевказану довідку некоректною, оскільки за часів СРСР (1965-1972 рр.) такого утворення як КСП ім. Фрунзе не існувало, а отже [PERSON] й не міг працювати у ньому. При цьому суд бере до уваги лист відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі (а.с.11), згідно якого [PERSON] був включений до списку пенсіонерів КСП ім. Фрунзе, а отже він був визнаний таким, який відповідає вимогам, які ставилися до осіб, які мають право на земельну частку (пай). Вказана обставина іншими учасниками не спростована, а тому суд приймає її, як доведену. Вирішуючи заявлений позов по суті, суд виходить із наступного. Згідно з ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до п.24 Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі Державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває прав на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, навіть коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року №435ІV, правила книги шостої ЦК України (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом, тобто до 01.01.2004 року. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] рішенням суду від 31.05.2018 року надано додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який останній реалізував, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності, так як судом поновлено [PERSON] строк звернення із заявою до нотаріуса, вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало чинності. Неотримання документів про переоформлення спадкових прав на земельну частку (пай), із незалежних від нього причин, не означає втрату ним права на спадкування земельної частки (паю), право на яке виникло у його брата. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно листа відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі (а.с.11) зазначено, що прізвище [PERSON] викреслене синім чорнилом із позначкою "помер", хоча вказаний запис міститься у додатку №1 до Державного акту від 27.12.1995 року, хоча судом на підставі свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] фактично помер 07.03.1996 року (а.с.7). За таких обставин, суд переконаний, що викреслення прізвище [PERSON] синім чорнилом являється нічим іншим, як підробленням, без наведення будь-яких підстав чи зазначення підтверджуючих документів, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю не втратив свого право на отримання земельної частки (паю). Вказана обставина частково підтверджується наступною правовою позицією: "Незвернення спадкоємця за оформленням спадкових прав на належну йому земельну частку (пай) після смерті спадкодавця не є підставою для визнання спадщини відумерлою та передачі її територіальній громаді" (ВС/КЦС, справа №2о-55/2008, 4.07.18). Крім цього, територіальна громада не висуває своїх будь-яких претензій до майна чи майнових прав померлого [PERSON] Порядок та підстави паювання земель, переданих у колективну власність, установлено Указом Президента України №120 від 08.08.1995 року, який на момент видачі Указом мав силу законодавчого акту, згідно ст.1 якого паювання підлягали сільськогосподарські угіддя, переданих у колективну власність КСП. Відповідно до статті 2 Указу №720, право на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами КСП відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Разом із тим, право на земельний пай мають особи, направлені на навчання, якщо вони залишилися членами КСП, військовослужбовці строкової служби, якщо вони теж залишилися членами КСП, жінки - члени КСП, які перебувають у відпустці у зв'язку з вагітністю або пологами чи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також члени КСП, які займали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства в КСП передбачено його статутом. Під час проведення робіт з уточнення списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), слід враховувати таке. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовано, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Відповідно до пункту 24 Постанови ВСУ №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Вказаний висновок суду підтверджується правовою позицію ВС/КЦС (постанова від 20.06.2018 у справі №323/323/17). Згідно ст.530 ЦК УРСР, який був чинним на момент відкриття спадщини, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). За вказаних обставин, померлий [PERSON] на час розпаювання земель КСП ім. Фрунзе був його членом, а тому мав право на земельну частку (пай), він помилково був виключений із списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а тому його брат має право на спадкування права [PERSON] на земельну частку (май), якого він був позбавлений помилково або із інших, незалежних від нього причин. За загальним правилом, право на спадщину виникає у спадкоємця із моменту відкриття спадщини. Оскільки позивачеві [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини, але [PERSON] не оформив свої права на спадкове майно, із незалежних причин, то останній не пропустив строк позовної давності, а тому його законне право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved