Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22.10.2009 року між [PERSON] та ФГ " Березівське" було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 4,4 га ріллі, яка розташована на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Даний договір було укладено на 10 років. Пунктом 40 даного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи- орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. 29.12.2012 року [PERSON] померла. Після її смерті вона прийняла спадщину, до складу якої входить земельна ділянка, що перебуває в оренді у відповідача. У зв"язку з цим просить суд розірвати договір оренди та стягнути сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що умовами договору передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається та крім того, в оригіналі договору орендаря та відділу Держземагенства в Маловисківського району в пункті 40 зазначено, що перехід права власності до іншої особи не є підставою для розірвання договору. Також, зазначивши, що лише з цих підстав договір не може бути розірвано, так як дана обставина не є самостійною підставою для розірвання договору оренди . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані ними докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.10.2009 року між [PERSON] та ФГ " Березівське" було укладено договір оренди землі, площею 4,40 га, строком на 10 років, зареєстрований 28.01.2010 року у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП " Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 04.10 374 00002 (а.с.56-57). 29.12.2012 року [PERSON] померла, та після її смерті спірну земельну ділянку у спадок отримала [PERSON], що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2013 року (а.с. 59-60). Пунктом 40 договору оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи- орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно п. 43 договору : цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій в органі, який провів його державну реєстрацію. Враховуючи вказані умови договору позивач, маючи намір самостійно обробляти отриману у спадщину земельну ділянку, 06 червня 2014 року звернулась до відповідача із заявою про розірвання договору оренди землі з наведених підстав. Заяву відповідачу вона надіслала поштою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 14 червня 2014 року ФГ «Березівське» поштового відправлення (а.с.11-12). Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, включає право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору. Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаєв ділового обороту. Додаткової угоди щодо зміни умов договору оренди сторони не укладали. Представникам сторін було роз»яснино положення ст. 60 ЦПК України , відповідно до якого кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, але ні представником позивача, ні представником відповідача клопотання про призначення хімічної експертизи , з метою з»ясування часу внесення змін у спірний договір, не заявлялось. В наданому суду позивачем екземплярі договору оренди землі машинописним текстом викреслено за погодженням сторін в п. 40 « не є». А в наданих суду екземплярах договору відповідача та відділу Держземагенства в договорі оренди за допомогою кулькової ручки викреслено слово " Є" та дописано «не є». Оскільки в інших пунктах договору в усіх трьох екземплярах договору, які знаходяться у позивача , відповідача та відділу Держземагенства було викреслено непотрібне за згодою сторін машинописним способом, суд дійшов висновку що під час укладення спірного договору сторони дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої сторони, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору . Тому доводи представника відповідача суд до уваги не приймає, а надані на запит суду примірники договору представником відповідача та відділом Держземагенства, оцінює критично. Отже, суд вважає, що пункт 40 спірного договору оренди , враховуючи принцип свободи договору, є самостійною і достатньою підставою для припинення договірних відносин. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: approved