Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Бериславська місцева прокуратура Херсонської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про батьків дітей внесено до актового запису про народження дитини зі слів матері. [PERSON] ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків: умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, діти не мають необхідних речей, та не отримують медичного обстеження. Відповідач отримувала матеріальну допомогу, як мати-одиначка. Має конфліктний характер, постійно виявляє агресивну та неадекватну поведінку. Діти знаходяться на диспансерному обліку у тубкабінеті, як тубконтактні по хворому біологічному батьку, [PERSON], який помер у 2015 році. Оскільки діти не проходять медичного обстеження - зняти їх з обліку є неможливим, матері на це байдуже. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 21 червня 2016 року № 647/513/16 - ц від [PERSON] було відібрано дітей на один рік. Громадянка [PERSON] не виконала вимоги суду. На даний час діти влаштовані до родини [PERSON] і [PERSON] В зв'язку з викладеним просять суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей, стягнути з відповідача аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягала на задоволенні з викладених підстав . Відповідач у судовому засіданні просила суд не позбавляти її батьківських прав, позовні вимоги не визнала, пояснивши, що дійсно не приділяла належної уваги своїм дітям, але має наміри змінити своє відношення до дітей. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] після передачі дітей не цікавилась їх життям. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після передачі дітей відповідач до них не приїжджала та не цікавилась їхнім життям, а коли дітям призначали зустріч, то вони не мали бажання бачитись з матір'ю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Суд при розгляді справи керується роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Типовим положенням про службу у справах дітей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. N 1068. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьківські права не можуть здійснюватися в суперечності з інтересами дітей. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" в п.15 якої зазначено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитини повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю" робота з сім'ями, дітьми та молоддю, спрямована на реалізацію її завдань та пошуків оптимальних шляхів їх вирішення. Відповідно до пункту 11 Типового положення про службу у справах дітей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. N 1068 з метою з'ясування причин та умов, які призвели до порушення прав дітей, бездоглядності та безпритульності, вчинення правопорушень, служба повинна вживати заходів до усунення таких причин. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У ст.164 СК України, чітко викладені вичерпані підстави для позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав може і звернутися особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до п. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України від 24 квітня 2001 р. «Про охорону дитинства» та п. 2.5. Правил опіки та піклування, цей обов'язок покладається, в першу чергу, на близьких родичів дитини. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини: Так, згідно копії свідоцтв про народження [PERSON] є матір'ю дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.11, 14, 17, 19, 21). Відомості про батьків дітей внесено до актового запису про народження дитини зі слів матері - відповідно до частини 1 ст.135 СК України. (а.с. 12, 15,18, 20,22), Відповідно до характеристики, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, своїми дітьми, які мешкають на даний час з [PERSON] та [PERSON] в будинку сімейного типу, не опікується, не виконує батьківських обов'язків (а.с. 35). Як вбачається з висновку № 24-1429/0/17/602-210 від 27.06.2017 року органу опіки та піклування Бериславської державної адміністрації Херсонської області доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO](а.с.3- 4). Матір від виховання дітей самоусунулись, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків на протязі тривалого часу, що виражається, зокрема, у тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток, їх виховання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, догляду, навчання. На підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 29.09.2016 року № 553 ( а.с. 6- 7) неповнолітні діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] та знаходяться на матеріальному забезпеченні зазначених осіб, які піклуються про них та займається вихованням, у повному обсязі створили всі необхідні умови для проживання, розумового і фізичного розвитку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач з дітьми не спілкується, не надає їм матеріальної допомоги, ніякої участі в їх вихованні не приймає, не виявляє турботу про дітей, не цікавиться їх життям. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України матір може бути позбавлена батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тому у відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей. Тому таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів її малолітніх дітей, які фактично позбавлені батьківського піклування, і виховуються у дитячому будинку сімейного типу. Відповідно до ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача ... вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 1280 гривень (по 640 гривень за кожною вимогою). На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved