Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "Кредобанк" (далі - Банк) 03 серпня 2020 року звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 30 вересня 2019 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-220962, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 77544,67 грн на строк до 27 вересня 2024 року зі сплатою відсотків в розмірі 55% річних. [PERSON] , зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 04 березня 2020 року заборгувала 89003,66 грн, у тому числі 77544,67 грн заборгованості за тілом кредиту, 11019,32 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом, а також 439,67 грн заборгованості за пенею. Просить стягнути з [PERSON] 89003,66 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2020 року справу за підсудністю передано в Нововолинський міський суд Волинської області. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2020 року справу за підсудністю передано в Ратнівський районний суд Волинської області Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 14 січня 2021 року дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка, отримавши копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви із додатками, відзив на позов у встановлений судом строк не подала. Позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Із матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2019 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-220962, відповідно до умов якого АТ "Кредобанк" зобов`язався надати позичальниці кредит у розмірі 77544,67 грн з терміном остаточного повернення кредиту до 27 вересня 2024 року. Банком 30 вересня 2019 року було надано [PERSON] кредитні кошти у розмірі 77544,67 грн, що підтверджується меморіальними ордерами від 30.09.2019 року №56457589, №56457613, №56457640, №56457667, №56457693. Відповідно до п.4.1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відсотки за процентною ставкою 55% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною п.4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору (п.4.2 Договору). Згідно з п.6.3 договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із процентами за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 кредитного договору). Пунктом 6.2 договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 3858 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 30.09.2019 до 27.09.2024 погашаються в однаковому порядку. У п.7.1 договору сторони передбачили сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту, сплати процентів. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Банком, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 04 березня 2020 року загальний розмір заборгованості відповідачки становить 89003,66 грн,у тому числі 77544,67 грн заборгованості за тілом кредиту, 11019,32 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також 439,67 грн заборгованості за пенею. Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється його належним виконанням. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми закону та фактичних дій відповідачки з погашення нею вказаного кредиту, вбачається, що відповідачка не виконує умов договору, кредит у строки, передбачені договором не повертає, нараховані проценти за користування кредитом не сплачує, а тому зобов`язання відповідачки зі сплати нею вказаного боргу не є припиненим. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 89003,66 грн та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн. Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача із відповідачки витрат на правничу допомогу, суд вважає таку вимогу не доведеною. За приписами ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 в справі №379/1418/18 вказав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи, що в договорі про надання правової допомоги від 11.02.2019 не вказано розмір винагороди за надання правової допомоги, до позовної заяви не долучено детального опису робіт, виконаних адвокатом, відсутнє документальне підтвердження факту понесення Банком витрат на правничу допомогу у сумі 8900,366 грн., що зазначена у позовній заяві, а саме акта, що підтверджує виконання робіт та доказу сплати коштів Банком адвокатському об`єднанню "Бізнес і право", підстав для стягнення із відповідачки витрат на правничу допомогу суд не вбачає.

Outcome: partial