Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач в позовній заяві зазначає, що на підставі довіреності від 05.08.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області та зареєстрованою в реєстрі за №1271, він розпоряджається автомобілем марки/моделі «DAEWOO Lanos TF 69 Y» 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. За вищевказаною довіреністю він має право також вчиняти договори купівлі-продажу, міни, найму, оренди, позички, страхування, договори про відшкодування шкоди, завданої внаслідок експлуатації ТЗ, знімати ТЗ з обліку в органах ДАІ, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю. Довіреність видана з правом передоручення повноважень і зберігає чинність до припинення її дії згідно з вимогами цивільного законодавства. На сьогоднішній день він позбавлений можливості зняти вищевказаний автомобіль з реєстраційного обліку, так як 13.05.2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Калинівського РУЮ Заїкою Б.В. на автомобіль було накладено арешт на примусове виконання судового наказу про стягнення коштів з [PERSON] на користь ПАТ «Укртелеком» в сумі 171 грн., а також судового збору в сумі 94,10 грн. На даний час заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Укртелеком» відсутня, однак арешт з транспортного засобу не знятий, що перешкоджає йому в повній мірі розпоряджатись транспортним засобом. Тому позивач звертається до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції на підставі довіреності Заїка Б.В. в судове засідання не з'явився, однак відповідно поданої письмової заяви просить провести розгляд справи без застосування технічних засобів, при винесенні рішення покладається на погляд суду. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно довіреності від 05.08.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області та за реєстрованою в реєстрі за №1271, [PERSON] уповноважив позивача [PERSON] самостійно експлуатувати та розпоряджатись (продати, обміняти, передати в заставу, здавати в оренду) автотранспортним засобом марки/моделі «DAEWOO Lanos TF 69 Y» 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], двигун №-, реєстраційний номер [NUMBER]. За вищевказаною довіреністю позивач має право також вчиняти договори купівлі-продажу, міни, найму, оренди, позички, страхування, договори про відшкодування шкоди, завданої внаслідок експлуатації ТЗ, знімати ТЗ з обліку в органах ДАІ, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю. Довіреність видана з правом передоручення повноважень і зберігає чинність до припинення її дії згідно з вимогами цивільного законодавства. На сьогоднішній день позивач позбавлений можливості зняти вищевказаний автомобіль з реєстраційного обліку, так як 13.05.2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Калинівського РУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, а саме: накладено арешт на автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], що належить боржнику [PERSON] на примусове виконання судового наказу про стягнення коштів з [PERSON] на користь ПАТ «Укртелеком» в сумі 171 грн., а також судового збору в сумі 94,10 грн. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. У відповідності до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.06.1978р., №3 від 30.03.1984р., №13 від 25.12.1992р., №15 від 25.05.1998р.) вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Статтею 57 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (Із наступними змінами) передбачено арешт і вилучення майна боржника, а саме: 1. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 2. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: -винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; -винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; -винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; -проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ч.1 та ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Виходячи зі змісту наведеної норми Закону, право на звернення до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту належить особі, яка вважає себе власником спірного майна. Враховуючи, що станом на 03.03.2015 року заборгованість [PERSON] за телекомунікаційні послуги електрозв'язку відсутня, що підтверджується довідкою №19/37 від 03.03.2015 року, виданою начальником РЦТ №241 м.Калинівка, а власником спірного майна на підставі довіреності вважає себе позивач, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав обтяження речових прав позивача на його майно, перешкод для зняття арешту з майна суд не вбачає, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved