Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачка, 26 березня 2015 року звернулася з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що з 29 листопада 2008 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. 10 червня 2010 року відповідач залишив сім'ю та виїхав у невідомому їй напрямку, а через рік повідомив їй, що немає наміру в подальшому перебувати в шлюбних відносинах та спільно виховувати сина. Згідно рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 11 жовтня 2011 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач на протязі п'яти років, не цікавився життям сина, матеріальної допомоги на утримання сина не надаває, син повністю знаходиться на її утриманні. З 15 березня 2013 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON], який допомагає їй у вихованні та утриманні сина [PERSON] та має намір усиновити його, а син називає його своїм батьком. На даний час місце проживання та перебування відповідача їй не відомо. Просила, ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця м. Стамбул, Республіки Туреччина, щодо сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник органу опіки та піклування Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав в інтересах дитини, так як останній не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. Зі згоди позивачки та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, представника зацікавленої особи, перевіривши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO], його батьками зазначені: мати - [PERSON] та батько - [PERSON]. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, маючи малолітню дитину, не займається її вихованням, утриманням та доглядом. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи: Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29 листопада 2008 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "Куртоглу". Відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 11 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 березня 2013 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно результатів обстеження сина позивачки - [PERSON], дитячим психологом, психотерапевтом, спеціалістом по пісочній терапії, членом Херсонської громадської організації Асоціації психологів та психотерапевтів від 26 липня 2012 року, останньому показано спілкування з батьком лише в присутності матері через мовний бар'єр та дистанційне, епізодичне спілкування. Згідно акту Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 9 березня 2015 року, [PERSON] проживав з [PERSON] в будинку [ADDRESS] з січня 2008 року по червень 2010 року. Після народження їх спільного сина, відповідач вибув у невідомому напрямку і по даний час за вище вказаною адресою не з'являвся. Згідно висновку органу опіки та піклування Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 01-10/597 від 22.06.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров 'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Відповідно до п.16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлювання, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, тощо. Таким чином, відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно може вплинути на його фізичний розвиток; взагалі не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлювання, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина та не бажає його виховувати, а тому суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав, так як він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Outcome: approved