Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

14 лютого 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 16 травня 2008 року між банком і [PERSON] було укладено кредитний договір №VONLGA0000000026 і надано кредит в сумі 49200 доларів США. 16 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки із [PERSON], відповідно до якого ним було надано в іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 127,6 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, в зв'язку з чим порушила умови кредитного договору. 10 грудня 2012 року Локачинським районним судом було винесено рішення про звернення стягнення на будинок, який належить [PERSON] - загальною площею 127,6 кв.м., житловою площею 91,9 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Позивачем 12 грудня 2013 року було надіслано відповідачам повідомлення з вимогою в тридцятиденний строк звільнити предмет іпотеки, нерухоме майно: будинок загальною площею 127,6 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], разом з усіма зареєстрованими та незареєстрованими у ньому членами сім'ї та іншими мешканцями. Відповідачі не виконали даної вимоги. У зв'язку із чим позивач просить виселити відповідачів та осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку який розташований за адресою: [ADDRESS], разом з усіма незареєстрованими у ньому членами сім'ї та іншими мешканцями. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить виселити усіх відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Представники відповідачів у судовому засіданні позов не визнали. Представник відповідачів [PERSON] пояснив, що відповідачі не брали кредит на придбання жилого приміщення, а будинок [ADDRESS] уже знаходився в приватній власності [PERSON] і надавався ним в іпотеку. Відповідно до ст. 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Крім того, повідомлення позивача про вимогу звільнити іпотечне майно не підписано посадовою особою і відповідачі його не отримували. Просять відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № VONLGA0000000026 від 16 травня 2008 року банк і [PERSON] уклали договір про отримання кредиту в сумі 49200 доларів США з кінцевим терміном повернення 16 травня 2023 року (а.с. 9-11). У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] уклали договір іпотеки. За даним договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 127,6 м.кв. та земельну ділянку розміром 0,15 га, на якій знаходиться будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] і належать на праві власності відповідачу [PERSON] (а.с. 12-14). 10 грудня 2012 року Локачинським районним судом було винесено рішення про звернення стягнення на будинок, який належить [PERSON] - загальною площею 127,6 кв.м., житловою площею 91,9 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (а.с. 15, 16). 12 грудня 2013 року за № 30.1.0.0/2-729 позивач надсилав відповідачам письмову вимогу про звільнення предмета іпотеки в тридцятиденний строк разом з усіма зареєстрованими та незареєстрованими у ньому членами сім'ї та іншими мешканцями (а.с. 17). Відповідно до положень статей 35, 40 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно із ч.3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку", після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем було дотримано всіх вимог названих статей закону щодо процедури виселення відповідачів, а саме: за позовом позивача Локачинським районним судом було звернуто стягнення на предмет іпотеки. Після чого, відповідачам було направлено повідомлення з вимогою звільнити заставлене майно, однак вони цього не зробили. Твердження представників відповідачів щодо неотримання відповідачами повідомлення про виселення, яке на їх думку є фіктивне, оскільки не підписано посадовою особою, суд до уваги не бере. Позаяк, дані факти спростовуються самим повідомленням, яке хоча і не підписано, проте скріплено печаткою банку, а також реєстром рекомендованих листів з повідомленням (претензій до боржників) від 12 грудня 2013 року та повідомленням "Укрпошти" ЦПЗ №1. Також, представники відповідачів просили відмовити у позові про виселення відповідачів у зв'язку із тим, що будинок не був придбаний за рахунок кредитних коштів, цей будинок був наданий в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, а отже відповідачі виселенню не підлягають. Проте, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] добровільно надав будинок [ADDRESS] в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, він усвідомлював усі наслідки невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за цим кредитним договором, у тому числі ризики щодо втрати житла. Предметом розгляду в суді за даним позовом є лише виселення відповідачів з будинку переданого в іпотеку, оскільки рішення про звернення стягнення на нього уже було прийнято Локачинським районним судом, воно не змінено і не скасовано, набрало законної сили. Таким чином, суд вважає, що оскільки рішення про звернення стягнення на будинок [ADDRESS] уже прийнято, домовленості про виселення відповідачів з даного будинку шляхом позасудового врегулювання між сторонами не досягнуто, відповідачі не виконали вимоги позивача про звільнення іпотечного майна, тому суд вважає, що позов у цій частині слід задовольнити повністю, виселивши [PERSON] та [PERSON] з будинку без надання іншого житлового приміщення. Крім того, позивачем по справі було заявлено також вимогу про виселення з житлового будинку [ADDRESS] інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у ньому. За заявою позивача судом було встановлено коло осіб, які проживають та зареєстровані у даному будинку це: (крім відповідачів) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак, відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, позивачем не було подано клопотання про залучення до участі в справі вищеназваних осіб як співвідповідачів, а відповідно до ст. 33 ЦПК України, суд лише за клопотанням позивача залучає співвідповідачів по справі. Таким чином, суд вважає, що виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] не залучивши їх до справи в якості співвідповідачів буде істотним порушенням прав та свобод людини, оскільки позбавить цих осіб права на справедливий та неупереджений суд. Отже, в задоволенні вимоги позивача щодо виселення з житлового будинку [ADDRESS] інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у ньому, слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати в користь позивача.

Outcome: partial