Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Зазначила, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що вік дитини збільшився, у зв`язку з чим витрати на її утримання збільшились, зросли ціни на одяг, продукти харчування, на інші товари, необхідні для розвитку дитини, збільшився мінімальний розмір аліментів на одну дитину. Відповідач від добровільного збільшення розміру аліментів відмовляється. Вважаючи права дитини порушеними, позивач просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.Крім цього, позивач зазначила, що син [PERSON] вступив на навчання у Вінницький національний технічний університет, на факультет МФК, денна форма навчання. Плата за І семестр навчання сина складає 6400 (шість тисяч чотириста) гривень, які вона сплатила навчальному закладу. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень. Заяви, клопотання: клопотання позивача про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, заява позивача про розгляд справи за відсутності позивача. Інші процесуальні дії у справі: ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину та призначено перше судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін; ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2019 року оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи; ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено. Відповідач [PERSON] в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, за зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2013 встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.17-18). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого Дзигівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Із копії довідки про склад сім`ї, вих.№651, виданої виконкомом Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] , 1973 року народження, зареєстрована та проживає в с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області і до складу її сім`ї входить син [PERSON] , 2002 року народження, який знаходиться на її утриманні (а.с.7). Із копії довідки Вінницького національного технічного університету №97 від 02.09.2019 встановлено, що [PERSON] , 2002 року народження, у 2019 році вступив у Вінницький національний технічний університет та навчається на І курсі денного відділення. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2023 (а.с.25). Із копії квитанції 0.0.1430881999.1 від 09.08.2019 встановлено, що [PERSON] за навчання [PERSON] у Вінницькому національному технічному університеті сплатила кошти в сумі 6400 (шість тисяч чотириста) гривень (а.с.6). Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено із досліджених доказів - з часу постановлення судового рішення про стягнення із відповідача аліментів, змінився матеріальний стан позивача, як одержувача аліментів: збільшився вік дитини - [PERSON] , у зв`язку із чим збільшилися й витрати на його утримання, зросли ціни на одяг, продукти харчування та інші товари, необхідні дитині. Збільшення цих витрат погіршують майновий стан позивача, на утриманні якої перебуває дитина. Крім цього, збільшився законодавчо встановлений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплачену щомісячно відповідачем суму аліментів 600 (шістсот) гривень, суд вважає такою, що не може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, навчання та розвиток дитини. З метою якнайкращого забезпечення дитини, з урахуванням положень ч.3 ст.181 СК України, суд має підстави збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду. З урахуванням наведеного, суд має підстави визначити розмір збільшених аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідає положенням ст.184 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої є неповнолітня дитина та відсутні відомості про наявність у неї доходів, а також відповідача, стосовно якого відсутні відомості про його непрацездатність, стан здоров`я, про наявність у нього інших утриманців. Відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині у більшому розмірі, а тому суд відповідно до п.2 ч.1 ст.182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів як задовільні й такі, що дають змогу надавати кошти на утримання дитини. Щомісячну суму коштів 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) гривень на дитину, із якої в рівних частках по 1059 (одній тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень кожен із батьків зобов`язаний утримувати дитину, суд вважає достатньою для належного забезпечення дитини, що включає харчування, повноцінний розвиток та догляд, необхідність придбання одягу та взуття, канцелярських товарів для дитини цього віку та інших необхідних речей. Із врахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, у твердій грошовій сумі - 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.08.2013, справа №153/1016/13-ц, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття - відкликати. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина, суд виходить з того, що відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, до передбаченої ст.185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, витрат на навчання у платному навчальному закладі). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до вказаної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно довідки Вінницького національного технічного університету №97 від 02.09.2019 дитина [PERSON] , 2002 року народження, у 2019 році вступив у Вінницький національний технічний університет та навчається на І курсі денного відділення. У зв`язку з цим, відповідно до квитанції 0.0.1430881999.1 від 09.08.2019, позивачем [PERSON] сплачено кошти за навчання [PERSON] у Вінницькому національному технічному університеті в сумі 6400 (шість тисяч чотириста) гривень. Фактичні дані, які містяться у вказаних доказах та підтверджені обґрунтуваннями позивача, доводять ту обставину, що позивачем фактично разово понесено додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: навчанням дитини у платному навчальному закладі. Враховуючи вказані обставини, суд вважає позовні вимоги в цій частині позову обґрунтованими і має підстави для їх задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача фактично понесених позивачем половину вартості додаткових витрат на сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 3200 (три тисячі двісті) гривень. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення нового розміру аліментів з дня звернення позивача з позовом до суду, а саме: з 30.07.2019, суд має підстави відмовити як таких, що заявлені необгрунтовано. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про стягнення нового розміру аліментів з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст.141 ч.1 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, тобто по 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок за кожною позовною вимогою майнового характеру. Норми права, які застосував суд при вирішенні спору - ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст.180, 181, 182, 184, 185, 191, 192 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved