Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, у якому просить виключити з актового запису про народження дитини [PERSON], відомості про батька [PERSON] Ніколозі . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що весною 2006 року він був в Україні в м. Дніпропетровськ в гостях у своїх друзів. Під час цього приїзду він познайомився з [PERSON], з якою декілька разів зустрічався (мали близькі відносини). Потім він повернувся до Грузії. В 2012 році [PERSON] Ніколозі переїхав проживати до України. З [PERSON] він зустрічався і вона повідомила, що у неї 16.11.2006 народився син [PERSON], який є і його сином. В березні 2012 року [PERSON] Ніколозі разом з [PERSON] звернулися в порядку ст.126 Сімейного кодексу України до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про визнання батьківства. 13.03.2012 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було видано повторне свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], в якому в графі БАТЬКО записаний [PERSON] Ніколозі (в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 1572). 10.04.2012 [PERSON] Ніколозі та [PERSON] одружилися. Сімейне життя не склалося. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2012 шлюб між сторонами було розірвано. 06.07.2017 [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою про позбавлення [PERSON] Ніколозі батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. В позовній заяві навіть зазначено, що [PERSON] не є біологічною дитиною [PERSON] Ніколозі. В позові також зазначено, що під час перебування в шлюбі [PERSON] Ніколозі усиновив дитину позивача - [PERSON]. Таким чином, позивач просить виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього, як про батька дитини. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень\~ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином,\~подальший розгляд\~цієї справи\~відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Ухвалою суду від 13 грудня 2017 року відкрито провадження по справі. Частиною 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009\~р.\~№2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. FranceСуд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". У судовому засіданні позивач [PERSON] Ніколозі надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, на задоволенні позову наполягав. Зокрема зазначив, що він зустрічався з відповідачем по справі, мав близькі стосунки і в подальшому дізнався від [PERSON], що [PERSON] його син, а потім зясувалося, що дитина не його. Представник відповідача [PERSON] позов визнала. Зокрема пояснила, що [PERSON] дійсно не є дитиною позивача. Водночас, відповідач не визнає обставини, які зазначені у позові позивачем. Близьких відносин між сторонами ніколи не існувало, реєстрація шлюбу відбулася на прохання позивача з метою залишитися в Україні. Представник третьої особи [PERSON] просила позов задовольнити, оскільки при зверненні до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, [PERSON] в позові зазначила, що дитина не [PERSON], що не заперечує і в цьому судовому засіданні представник відповідача. Що стосується наявності близьких відносин сторін по справі, то це відомо лише їм. Водночас, відповідач, заперечуючи походження дитини від позивача, на експертизу не зявилася. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 16 листопада 2006 року [PERSON] народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1572 від 12 грудня 2006 року, в якому в графі БАТЬКО записаний [PERSON] Ніколозі. Сторони по справі визнали, що позивач не є батьком дитини. Крім того, суд враховує, що при подачі 06.07.2017 позову про позбавлення батьківських прав, [PERSON], як позивач, зазначила в обґрунтування позову проте, що [PERSON] Ніколозі не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Щодо обставин походження дитини, то суд зазначає, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] Ніколозі у відношенні дитини [PERSON], [INFO], народженою громадянкою [PERSON]. Водночас, на призначену експертизу 26.02.2018 та 26.03.2018 [PERSON] не зявилась. Утім, відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провезти експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Здійснюючи оцінку обставин справи, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, суд зазначає, що достовірно встановити походження дитини можливо лише за допомогою експертизи, яка проведена у звязку із неявкою відповідача не була. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи клопотання позивача віднести сплату судового збору на його рахунок, суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved