Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа комунальне підприємство "Черкаське обласне об"єднань бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 лютого 1995 року [PERSON] та позивач [PERSON] уклали договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передала позивачу у власність 1/3 частину житлового будинку з належними частинами надвірних споруд, який знаходиться в [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 597 кв.м., житлова площа 52,7 кв.м., а також надвірними спорудами: сарай Б, Д, И, вбиральня В, ВІ, Е, погріб Г, ГІ, гараж 3, з, водо колонка № 6, огорожа № 1-5, 7, вимощення. Вказаний договір був зареєстрований в реєстрі № 3-286 старшим державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] В період 1996 - 1997 року позивач добудувала до вказаної частини будинку житлові приміщення, які в подальшому рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради народних депутатів № 126 від 16.04.1997 року, були прийняті в експлуатацію та було надано право оформити в приватну власність вказані житлові добудови, частка яких склала 13/150 до 1/3 частини будинку [ADDRESS]. Також, вказаним рішенням за нею було затверджено 21/50 (13/150 + 1/3 = 21/50) частин будинку № 7 за вказаною адресою. 24 квітня 1997 року Черкаська міська Рада народних депутатів надала позивачу свідоцтво [NUMBER] про право власності на домоволодіння, а саме на 21/50 частину житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. Свідоцтво було видане на підставі рішення виконкому Придніпровського району від 16 квітня 1997 року № 126 та акту приймання індивідуального домоволодіння. У січні-лютому 1997 року [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовною заявою до позивача, про визнання договору довічного утримання недійсним. 17 лютого 1997 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси договір довічного утримання між [PERSON] та позивачем [PERSON] було розірвано. Дане рішення стало підставою для оформлення вказаної 1/3 частини будинку на ім'я [PERSON] 29 червня 2000 року [PERSON] склала заповіт, де все належне її майно заповіла на свого племінника [PERSON]. Цей заповіт був нотаріально посвідчений секретарем Стеблівської сільської ради, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за№ 616. В квітні 2002 року [PERSON], після смерті [PERSON], звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про визнання права власності на 1/3 частину будинку в порядку спадкування, де просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частини будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування та виселити позивача з належної частини будинку. 04 січня 2003 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси була затверджена мирова угода, укладена між [PERSON] та [PERSON], згідно якої позивач сплачує [PERSON] за належну йому 1/3 частину будинку, розташованого по [ADDRESS] суму 5 000 грн. та приймає у свою власність 1/3 частину будинку. [PERSON] , отримавши вказану суму відмовляється від належної йому 1/3 частини будинку [ADDRESS], яка має належати йому по заповіту після смерті [PERSON] та визнає за нею право власності на вказану частину будинку. 12 листопада 2013 року КП "ЧООБТІ" було видано довідку № 9825в, у відповідності до якої станом на 01.01.2013 року домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано у Черкаському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації, з наступним розподілом часток: [PERSON] (частка 29/50); [PERSON] (частка 1/3); [PERSON] (частка 13/150). 01 березня 2014 року позивач звернулася до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 03 березня 2014 року за № 11342297 позивач отримала рішення реєстраційної служби про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на тій підставі, що подані нею документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: в свідоцтві про право власності на домоволодіння від 24.04.1997 року частка позивача складає 21/50, а в довідці комунального підприємства "Черкаського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації" від 12 листопада 2013 року за № 9825в вказана частка 13/150. З огляду на довідку комунального підприємства "Черкаського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації" від 12 листопада 2013 року за № 9825в частка позивача на вказане домоволодіння становить 13/150. Позивач вважає, що дана розбіжність виникла внаслідок того, що після винесення ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2003 року "Про затвердження мирової угоди", КП "Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації" не внесло зміни до реєстру права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, що також було б підставою для виготовлення нової проектно-технічної документації, яка відповідає дійсним обставинам справи. Тому КП "ЧОБТІ" видало документи, які не відповідають дійсності та містять застарілі дані, відповідно до яких 1/3 частина домоволодіння належить [PERSON] та яка в подальшому перейшла у власність позивача на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2003 року. Вважає, що з урахуванням вищевказаних документів, можна зробити висновок, що відомості по визначенню частки у спірному домоволодінні різняться між собою, та не дають змоги встановити, яка саме частка домоволодіння належить позивачу, а свідоцтво [NUMBER] про право власності на домоволодіння, а саме на 21/50 частину житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] не підтверджує виникнення права власності на вказану частку , оскільки документ на підставі якого видано це свідоцтво (договір довічного утримання) скасовано, що тягне за собою часткову недійсність цього свідоцтва. Також, після затвердження мирової угоди 04 січня 2003 року позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаним майном, а саме: 1/3 частиною будинку, яка належала [PERSON], сплачує всі платежі за вказану частину будинку, за користування газом і електроенергією, зробила ремонт, а тому має обґрунтоване право просити визнання права власності на цю частину вказаного будинку у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 21/50 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок з прибудовами (літ. А-І, А2-І, а3) загальною площею 106,3 кв.м., житловою площею 75 кв.м., літню кухню (літ. Б), вбиральні (літ. В, В1), погріба (літ. Г,Г1,Ж), сарай (літ. Д), гараж з оглядовою ямою (літ. З,з), огорожу № 1,3-5,7,8 замощення № І, водоколонку № 6 по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] 15.04.2015 року уточнила свої позовні вимоги та просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 21/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Позивач [PERSON], її представник по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи комунального підприємства "Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не з"явився, про день слухання справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , в результаті повного , об"єктивного та всебічного їх дослідження вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що16 лютого 1995 року [PERSON] та позивач [PERSON] уклали договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передала позивачу у власність 1/3 частину житлового будинку з належними частинами надвірних споруд, який знаходиться в [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 597 кв.м., житлова площа 52,7 кв.м., а також надвірними спорудами: сарай Б, Д, И, вбиральня В, ВІ, Е, погріб Г, ГІ, гараж 3, з, водо колонка № 6, огорожа № 1-5, 7, вимощення. Вказаний договір був зареєстрований в реєстрі № 3-286 старшим державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] В період 1996 - 1997 року позивач добудувала до вказаної частини будинку житлові приміщення, які в подальшому рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради народних депутатів № 126 від 16.04.1997 року, були прийняті в експлуатацію та було надано право оформити в приватну власність вказані житлові добудови, частка яких склала 13/150 до 1/3 частини будинку [ADDRESS]. Також, вказаним рішенням за нею було затверджено 21/50 (13/150 + 1/3 = 21/50) частин будинку № 7 за вказаною адресою. 24 квітня 1997 року Черкаська міська Рада народних депутатів надала позивачу свідоцтво [NUMBER] про право власності на домоволодіння, а саме на 21/50 частину житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. Свідоцтво було видане на підставі рішення виконкому Придніпровського району від 16 квітня 1997 року № 126 та акту приймання індивідуального домоволодіння. У січні-лютому 1997 року [PERSON] звернулася в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовною заявою до позивача, про визнання договору довічного утримання недійсним. 17 лютого 1997 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси договір довічного утримання між [PERSON] та позивачем [PERSON] було розірвано. Дане рішення стало підставою для оформлення вказаної 1/3 частини будинку на ім'я [PERSON] 29 червня 2000 року [PERSON] склала заповіт, де все належне її майно заповіла на свого племінника [PERSON]. Заповіт був нотаріально посвідчений секретарем Стеблівської сільської ради, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за№ 616. В квітні 2002 року [PERSON], після смерті [PERSON], звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про визнання права власності на 1/3 частину будинку в порядку спадкування, де просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частини будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування та висилити позивача відповідної частини будинку. 04 січня 2003 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси була затверджена мирова угода, укладена від імені [PERSON] та [PERSON] , згідно якої позивач сплачує [PERSON] за належну йому 1/3 будинку розташованому по [ADDRESS] суму 5 000 грн. та приймає у свою власність 1/3 частину будинку. [PERSON], отримавши вказану суму відмовляється від належної йому 1/3 частини будинку [ADDRESS], яка має належати йому по заповіту після смерті [PERSON] та визнає за нею право власності на вказану частину будинку. 12 листопада 2013 року КП "ЧООБТІ" було видано довідку № 9825в, у відповідності до якої станом на 01.01.2013 року домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано у Черкаському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації, з наступним розподілом часток: [PERSON] (частка 29/50); [PERSON] (частка 1/3); [PERSON] (частка 13/150). 01 березня 2014 року позивач звернулася до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 03 березня 2014 року за № 11342297 позивач отримала рішення реєстраційної служби про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на тій підставі, що подані мною документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: в свідоцтві про право власності на домоволодіння від 24.04.1997 року моя частка складає 21/50, а в довідці комунального підприємства "Черкаського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації" від 12 листопада 2013 року за № 9825в вказана частка 13/150. З огляду на довідку комунального підприємства "Черкаського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації" від 12 листопада 2013 року за № 9825в частка позивача на вказане домоволодіння становить 13/150. Позивач вважає, що дана розбіжність виникла внаслідок того, що після винесення ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2003 року "Про затвердження мирової угоди", КП "Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації" не внесло зміни до реєстру права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, що також було б підставою для виготовлення нової проектно-технічної документації, яка відповідає дійсним обставинам справи. Тому КП "ЧОБТІ" видало документи, які не відповідають дійсності та містять застарілі дані, відповідно до яких 1/3 частина домоволодіння належить [PERSON] та яка в подальшому перейшла у власність позивача на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2003 року. Суд вважає, що відомості по визначенню частки у спірному домоволодінні різняться між собою, та не дають змоги встановити, яка саме частка домоволодіння належить позивачу, а свідоцтво [NUMBER] про право власності на домоволодіння, а саме на 21/50 частину житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] не підтверджує виникнення права власності на вказану частку , оскільки документ на підставі якого видано це свідоцтво (договір довічного утримання) скасовано, що тягне за собою часткову недійсність цього свідоцтва. Також, після затвердження мирової угоди 04 січня 2003 року позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаним майном, проводить оплати по його утриманню. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved