Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] "Форт", ВДВС Жидачівського РУЮ та третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], ПАТ "[PERSON] [PERSON]", приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON]М і при цьому просив поновити строки позовної давності через те, що про порушення своїх прав він дізнався у вересні 2015 року, коли третя особа [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до нього про визнання права власності на земельну ділянку. В той же час, свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що при реалізації, належного йому будинку №20 на вул.Січових Стрільців у м.Жидачеві Львівської області, який перебував в іпотеці банку, на прилюдних торгах, не було враховано, що вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,05 га із кадастровим номером 4621510100:01:039:0010, право власності на яку, він набув на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 466105 від 14.03.2007 року. Зокрема, в інформаційному повідомлені про прилюдні торги не були зазначені відомості про земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, що є порушенням ч.2 ст.377 ЦК України та ч.6 ст.120 ЗК України. Внаслідок вказаних порушень вимог закону, належна йому земельна ділянка не була предметом укладеного на прилюдних торгах договору купівлі-продажу, та на її вартість не були зменшені його боргові зобов"язання перед банком, що призвело до порушення його прав, як власника. Із посиланням на вищевказані правові норми, а також норми ст.ст.203,215 ЦК України, просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою:вул.Січових Стрільців,20 у м.Жидачеві Львівської області, оформленого протоколом проведення прилюдних торгів №108/8-13-2 від 11.12.2008 року та актом проведення прилюдних торгів від 11.12.2008 року, та свідоцтво\~ про придбання майна\~ з\~ прилюдних\~ торгів від 05.02.2009 року, яке видано державним нотаріусом Жидачівської державної ноаріальної контори [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав із підстав, вказаних у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя [PERSON] також підтримав та просив їх задовольнити із підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON] "Форт", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судові засідання повторно не з"явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не направив, що дало підстави у відповідності з ст.169 ЦПК України проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідач - ВДВС Жидачівського РУЮ у Львівській областій подав письмове заперечення на позов. У заперечені вказав, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими з наступних підстав: продаж будинку №20 по вул.Січових Стрільців в м.Жидачеві Львівської області проведено у відповідності до вимог ст.62-1 Закону України "Про виконавче провадження", яка врегульовує питання звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса або за рішенням суду та передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізацію для задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до умов іпотечного договору органами державної виконавчої служби. Реалізація предмета іпотеки здійснюється будь-яким способом, що не суперечить законодавству. При проведенні реалізації предмета іпотеки - будинку №20 по вул.Січових Стрільців у м.Жидачеві ВДВС Жидачівського РУЮ було дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема його реалізацію проведено шляхом продажу на прилюдних торгах через спеціалізовану організацію, яка може здійснювати реалізацію арештованого державними виконавцями майна - [PERSON] "Форт", яке діяло через відповідну філію. Відповідачем [PERSON] "Форт" при проведенні прилюдних торгів з реалізації будинку №20 по вул.Січових Стрільців в м.Жидачеві на виконання вимог ст.43 Закону України "Про іпотеку" про їх місце та час було належним чином повідомлено ВДВС Жидачівського РУЮ та позивача [PERSON] Крім того, 18.10.2008 року в місцевому часописі "Новий час" було розміщено оголошення ппро проведення прилюдних торгів з реалізації даного нерухомого майна. Із врахуванням того, що протягом 2009-2014 років позивач [PERSON] неодноразовоз різних підстав звертався до Жидачівського районного суду із позовами про визнання прилюдних торгів недійсними, у задоволені позовних вимог йому було відмовлено та рішення суду набрали законної сили, а також, враховуючи вимоги ст.48 Закону України "Про іпотеку", яка встановлює строки оскарження результатів прилюдних торгів, протягом трьох місяців з дня проведення торгів, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого права, а тому вказане є підставою відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України для відмови у задоволенні позову. У письмовому запереченні на позовну заяву від 29.03.2016 року представник третьої особи ПАТ "[PERSON] [PERSON]" [PERSON] вказав, що заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними та наведені доводи не відповідають фактичним обставинам, оскільки позивач [PERSON], починаючи з листопада 2009 року неодноразово звертався в суд з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, проте рішенням Жидачівського районного суду від 27.12.2010 року та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2012 року в задоволенні позову було відмовлено, тобто дані торги було визнано законними. Крім того, посилаючись на ст.6 Закону України "Про іпотеку ", яка встановлює, що якщо будівля(споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, та така будівля підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована, тобто земельна ділянка на якій розташований будинок у м.Жидачів на вул.Січових Стрільців,20 площею 0,05 га знаходилась в іпотеці. Вважає, що позивачем у порушення вимог ст.48 Закону України "Про іпотеку" пропущено строк для оскарження результатів прилюдних торгів, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі так як позовні вимоги необгрунтовані та безпідставні. В судові засідання приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] не з"явилася, надала суду заяву, в якій посила розгляд справи проводии за її відсутності. У письмовому запереченні на позовну заяву та в судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги заперечила та при цьому вказала, що посиланння позиача [PERSON] на порушення вимог ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, не ґрунтується на вимогах чинного на момент проведення торгів законодавства, оскільки редакція ст.377 ЦК України у чинній на момент проведення торгів, визначала наступне: "До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження, до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування". Статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог діють у редакції Закону №1702-VI від 05.11.2009 року, із 01.01.2010 року, тобто після проведення прилюдних торгів, які відбулись 11.12.2008 року та їх діюча редакція не може бути застосована до вказаних правовідносин і бути підставою для задоволення позовних вимог. Окрім того вваажає, при зверненні до суду із даною позовною заявою позивачем пропущено строк на оскарження до суду їх результатів, який становить три місяці з дня проведення таких торгів ( ст.48 Закону України "Про іпотеку"). Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] не доведеними в судому засіданні з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач у справі [PERSON] 22 липня 2005 року підписав кредитний договір №014/08-5/3395-СК з АППБ "Аваль", згідно якого [PERSON] було надано строковий кредит на сім років в сумі 13\~000 доларів США із процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 14% річних. В забезпечення вищевказаного договору кредиту між [PERSON] та АППБ "Аваль" приватним нотаріусом Жидачівського нотаріального округу [PERSON] посвідчено іпотечний договір від 26.07.2005 року. Згідно договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок під номером 20 по вул.Січових Стрільців в м.Жидачеві Львівської області. У зв"язку із непогашенням [PERSON] кредиту, згідно клопотання заступника директора ЛОД АППБ "Аваль" [PERSON] від 30.09.2009 року, відповідно до п.5.2.2 Іпотечного договору, яким передбачено, що іпотекодержатель може безпосередньо звернутись до нотаріуса для вчинення нотаріального напису про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості у безспірному порядку та звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме житловий будинок під номером 20 по вул.Січових Стрільців в м.Жидачеві Львівської області, належний [PERSON] на праві власності. Відповідно до вимог ст.90 Закону України "Про нотаріат", стягнення за виконавчим написом проводиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Статтею 62-1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до умов іпотечного договору та відчуження предмета іпотеки здійснюють органи державної виконавчої служби. Судом встановлено, що виконавчий напис нотаріуса від 30.09.2006 року звернуто до примусового виконання. В ході виконання вказаного виконавчого документа державним виконавцем ВДВС Жидачівського РУЮ було складено акт опису та арешту майна, що перебувало в іпотеці (житлового будинку №20 по вул.Січових Стрільців в м.Жидачеві Львівської області). Дотримуючись встановленої процедури, ЛОД АППБ "Аваль" змушена була запустити реалізацію арештованого майна (будинку) через прилюдні торги, які проводились через спеціалізовану організацію ТзОВ"Форт". Стаття 43 Закону України "Про іпотеку" зобов"язує спеціалізовану організацію письмово повідомити державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна та подати оголошення про проведення торгів у місцеву пресу.Із матеріалів справи вбачається, що ВДВС Жидачівського РУЮ та позивач [PERSON] листами [PERSON] "Форт" були належним чином повідомлені про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна, що стверджується листами №1956 від 02.10.2008 року та №3587 від 28.11.2008 року, в яких також зазначено, що заяву про участь в торгах можна подати по місцю їх проведення до початку торгів. Вказане є свідченням того, що [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Також в місцевому часописі Жидачівщини "Новий час" №41 від 18.10.2008 року було розміщено оголошення про проведення торгів. Посилання позивача [PERSON] на те, що йому не було відомо про місце подачі документів для участі в торгах, оскільки такої інформації в отриманих ним повідомленнях не було, спростовується вищевказаними листами, в яких зазначено, що заяву про участь в торгах можна подати по місцю проведення торгів за годину до їх початку. У зв"язку із тим, що 20.10.2008 року для участі в прилюдних торгах, які проводило [PERSON] "Форт" по реалізації нерухомого майна, що перебувало в іпотеці банку (будинку), не було зареєстровано жодного учасника, тому ці торги відповідно до ст.45 Закону України "Про іпотеку" були визнані такими, що не відбулись та державним виконавцем було проведено переоцінку вартості майна (будинку). 11 грудня 2008 року відбулись, організовані [PERSON] "Форт" прилюдні торги з реалізації майна, а саме житлового будинку №20 по вул.Січових Стрільців в м.Жидачеві Львівської області, на яких [PERSON], як учасник торгів, викупила вказаний будинок за 209400 (двісті дев"ять тисяч чотириста) грн., що стверджується протоколом №108/8-13-2 проведення прилюдних торгів з реалізації майна від 11.12.2008 року. У відповідності з вимогами ст.72 Закону України "Про нотаріат" нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори [PERSON] 05.02.2009 року [PERSON] було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за №147, яке 23.02.2009 року зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Також Стрийським МБТІ 23.02.2009 року за №285 було проведено реєстрацію за [PERSON] права власності на будинок №20 в м.Жидачеві по вул. С.Стрільців Львівської області. Відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про іпотеку", якщо будівля(споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності та така будівля підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД№466105, який виданий 14.03.2007 року(а.с.8-9), позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,100 га, яка розташована у м.Жидачів, вул.Січових Стрільців,20 Львівської області із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель із яких 0,0500 га продано за договором від 31.10.2008 року. За загальним положенням про договір (частина перша статті 626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу, за загальним правилом, є умови про предмет та ціну. Інші умови договору купівлі-продажу можуть набувати значення істотних, якщо щодо них є безпосередня вказівка в інших правових нормах. Так ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент проведення прилюдних торгів, тобто 11.12.2008 року було встановлено наступне: "До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування". Стаття 377 ЦК України та ст.120 ЗК України, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог діють у редакції Закону №1702-VI від 05.11.2009 року, із 01.01.2010 року, тобто після проведення прилюдних торгів, які відбулись 11.12.2008 року, а тому суд приходить до висновку, що редакція вказаних статтей не може бути застосована до вказаних правовідносин. Також суд, розглядаючи вказаний спір враховує, що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у звязку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Як установлено судом, підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивач, який не є продавцем за цим договором, зазначив недодержання під час його укладення вимог ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, а саме незазначення кадастрового номера земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок. Відповідно до змісту ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України договір купівлі-продажу, який укладено за результатами прилюдних торгів, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи у разі порушення правил їх проведення, які суттєво вплинули на результат торгів. Окрім того, позивачем [PERSON], як заінтересованою особою, у позовній заяві та в судовому засіданні не зазначав, що він бажав брати участь у проведенні прилюдних торгів, не сплачував ніяких внесків (реєстраційні тощо), дії виконавця щодо підготовки майна до прилюдних торгів ним не оспорювались. Таким чином, в судовому засіданні не наведено підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів з продажу житлового будинку №20, що знаходиться по вул.Січових Стрільців в м.Жидачеві Львівської області, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується вимогами ст.88 ЦПК України, а тому судові витрати залишає за позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed