Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

\~\~ [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], відділу ДВС у м. Рівне, третьої особи [PERSON] про виключення майна з акту опису та арешту майна від 25.02.2014 року та звільнити з-під арешту автомобіль\~\~марки Volkswagen Golf, 2009 року випуску, кузов № [NUMBER], колір-червоний, реєстраційний номер [NUMBER]. \~\~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 серпня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу. Предметом застави відповідно до п.2.1. договору є автомобіль марки Volkswagen Golf, 2009 року випуску, кузов № [NUMBER], колір-червоний, реєстраційний номер [NUMBER]. Предмет застави належить заставодавцю на праві особистої приватної власності. Предмет застави оцінено сторонами в 150\~870,00 грн. 05 березня 2013 року між ними було укладено додатковий договір №1 до договору застави транспортного засобу від 27.08.2012 року. Відповідно до п.1.1 даного договору, дійсний договір забезпечує всі вимоги заставодержателя, які випливають з договору позики від 27.08.2012 року, за умовами якого заставодавець зобовязаний заставодержателю не пізніше 27.08.2017 року повернути позику у розмірі 113\~200,00 грн. Загальна сума боргу [PERSON] становить 129\~200,00 грн. Як йому стало відомо зі слів відповідача, державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції, [PERSON], 28 лютого 2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-942/11 від 18.10.2012 року виданого Рівненським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації в сумі 552\~455,00 грн. було описано та накладено арешт на вище зазначений автомобіль. Вважає, що акт опису та арешту автомобіля унеможливлює виконання умов укладеного між ним та [PERSON] договору застави транспортного засобу від 27 серпня 2012 року та порушує його права, як заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановлений законом строк, заяву про перенесення розгляду справи не подавали. Однак будучи раніше у судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з"явився, однак будучи раніше у судових засіданнях позов визнав та пояснив, що 27.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави автомобіля у рахунок заборгованості по договору позики. Вказаний автомобіль належав на праві особистої приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Боргове зобов"язання останньої виникло в серпні 2012 року, а тому вважає, що позивач являється власником автомобіля на підставі вищевказаного договору застави. Представник Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановлений законом строк, заяву про перенесення розгляду справи не подавав. Однак будучи раніше у судових засідання позов не визнала, і вказала, що у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист по примусовому стягненні з [PERSON] грошових коштів. Було вияснено, що у останньої є в належності автомобіль, який був об"явлений в розшук, оскільки [PERSON] приховувало його, і не можна було встановити його вартість. 25.02.2014 року було винесено акт опису та арешту автомобіля " Фольксваген Гольф" д.р.н. ВК7777АВ, що належить на праві власності [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала за мотивів, що викладені в запереченнях, просила в позові відмовити. При цьому вказує, що автомобіль" Фольксваген Гольф" д.р.н. ВК7777АВ, належить на праві власності [PERSON], а не [PERSON], хоча і є договір застави від 27.08.2012 року даного автомобіля , оскільки останній не довів, що він володіє на законних підставах даним автомобілем. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу. Предметом застави відповідно до п.2.1. договору є автомобіль марки Volkswagen Golf, 2009 року випуску, кузов № [NUMBER], колір-червоний, реєстраційний номер [NUMBER]. Предмет застави належить заставодавцю на праві особистої приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС №099538, виданого 01.04.2009 року ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області. 25 лютого 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції, [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа №2-942/11 від 18.10.2012 року виданого Рівненським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації в сумі 552\~455,00 грн. було описано та накладено арешт на вище зазначений автомобіль. Оскільки, позивач по справі права власності на автомобіль марки Volkswagen Golf, 2009 року випуску, кузов № [NUMBER], колір-червоний, реєстраційний номер [NUMBER], у встановленому законом порядку не набув, тобто власником не є, то з огляду на зазначене та беручи до уваги положення ч.1 ст.15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб , їхніх представників, допитаних які свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В позовах про звільнення майна з-під арешту позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов"язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником, факт порушення його прав. Відповідач має довести свої заперечення проти покладених у підставу позову фактів, тому що для боржника, що має в справі юридичну зацікавленість, має значення вирішення судом питання про належність йому спірного майна, оскільки звільнення його з-під арешту потягне за собою вилучення іншого майна для повного задоволення вимог стягувача. Предметом доказувальної презумпції в справах про звільнення майна з-під арешту є встановлене припущення про те, що майно, яке знаходиться в боржника чи іншої особи, вважається його власністю, поки не доведено інше. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 року № 6 " Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках, особу, інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Постанови КМУ № 1388 від 07 вересня 1998 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів " за [PERSON] право власності на вищевказаний автомобіль не зареєстроване. За таких підстав, суд вважає,\~\~що жодні права [PERSON] не порушено, а тому й підстави для їх захисту відсутні. Крім того, безпідставними є посилання позивача по справі та його представника на положення Закону України «Про виконавче провадження», зокрема на ч.1 ст.60, оскільки судом було встановлено, що [PERSON] власником автомобіля марки Volkswagen Golf, 2009 року випуску, кузов № [NUMBER], колір-червоний, реєстраційний номер [NUMBER], не\~\~являється. Крім того,\~\~як встановлено судом [PERSON] до суду з позовом про визнання права власності на таке майно не звертався. Отже,\~\~з наведених\~\~підстав позов не підлягає до задоволення. Оскільки, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати за сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. суд відносить за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed