Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання протиправним рішення приватного нотаріуса та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В обґрунтуванні якого, зазначає, що 19 грудня 2006 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений\~кредитний договір №CVSNGL00000001. За цим договором банк надав позивачу кредит в сумі 48 000 доларів США для придбання житла. В подальшому позивач та її чоловік [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . На забезпечення виконання кредитного договору №CVSNGL00000001, 23.01.2017 року було укладено договір іпотеки, предметом якого була спірна квартира. До середини 2014 року позивач виконувала свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, було сплачено суму коштів, що фактично складає тіло кредиту. Однак зважаючи на певні обставини, які стались у житті позивачки, а саме: скрутного матеріального становища, втрата належного заробітку через звільнення з роботи, девальвація гривні, зростання курсу долара США майже у шість разів, перестала їх виконувати належним чином. Не бажаючи полегшувати умови погашення відсотків та штрафних санкцій банк у травні 2015 року звернувся до суду з позовом до позивача про стягнення заборгованості. У зв`язку із цим в період 2015-2017 років тривали судові слухання цивільної справи №727/4213/15 у апеляційній та касаційній інстанція, та відповідач жодним чином не зазначив, що має намір ініціювати звернення на предмет іпотеки. 01.04.2017 року позивачці з відкритих даних з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно стало відомо, що її квартира була переоформлена 10.08.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Скінтей Ю.І. на підставі\~ ст. 37 Закону України «Про іпотеку»\~на АТ КБ «ПриватБанк». Зазначає, що станом на вказаний період у спірній квартирі постійно проживали та були зареєстровані вона та її неповнолітні діти, отже здійснюючи переоформлення спірної квартири, були грубо порушені передусім майнові права неповнолітніх дітей. Зазначає, що письмових вимог Банку про усунення порушення порушень вона не отримувала, оскільки не проживала за адресою спірної квартири до певного часу, а відомості які надані Банку про нібито отримання неї зазначених вимог, є очевидно підробленими представником банку, що підтверджуються доказами наданими суду. \~ \~ \~ \~ \~Позивач,\~стверджує,\~що при\~здійсненні державної\~реєстрації переходу\~права власності\~на спірну\~квартиру допущені\~численні порушення\~норм діючого\~законодавства,\~передбачені\~Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень», Законом України «Про іпотеку», а також Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено заборону примусового стягнення(відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки, за умови якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника. Зазначає, що окрім спірної квартири іншого житла у неї немає, а від так вказана квартири є її єдиним постійним місцем проживання. Вважає, що рішення приватного нотаріуса ЧМНО Скінтей Ю.І про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.08.2016 року та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності №15843954 від 05.08.2016 року на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] за АТ КБ «ПриватБанк» протиправними та, такими що підлягають скасуванню. Враховуючи вище викладене, та посилаючись на норми матеріального та процесуального права, позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення приватного нотаріуса ЧМНО Скінтей Ю.І про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 10.08.2016 року (індексний номер №30879801), та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності №15843954 від 05.08.2016 року на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] за АТ КБ «ПриватБанк», поновити відомості щодо реєстрації права спільної сумісної власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] за позивачкою та її чоловіком, та стягнути понесені судові витрати на її користь. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 31.03.2020 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 22.05.2020 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці від представника відповідача Бацей Т.М. яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона вважає позовні вимоги не обґрунтованими виходячи з наступного.19 грудня 2006 року між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений\~кредитний договір №CVSNGL00000001. За цим договором банк надав позивачу кредит в сумі 48 000 доларів США для придбання житла. На забезпечення виконання кредитного договору №CVSNGL00000001, 23.01.2017 року було укладено договір іпотеки, предметом якого була спірна квартира. У зв`язку із невиконанням позивачем умов кредитного договору банк на захист свої порушених прав банк дія згідно чинного законодавства. Перехід права власності на спірну квартиру відбувся з дотримання положень\~Законів України: «Про іпотеку», «Про нотаріат», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень» та умов визначених сторонами у кредитному договорі і договорі іпотеки. Твердження позивача, що на час здійснення перереєстрації у спірній квартирі постійно проживали та були зареєстровані діти є необґрунтованим, оскільки їхня реєстрації відбулась у 2016 році після вчинення правочинів та не впливала на їх вчинення, а отже не має місце при здійсненні заходів(перереєстрацію, продаж, звернення стягнення на предмет іпотеки) щодо предмету іпотеки, більше того діти не є власниками (співвласниками) спірного майна, що виключає обов`язок надання згоди органів опіки і піклування на перереєстрацію чи продаж нерухомого майна. У зв`язку із цим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. 22.05.2020 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці від представника відповідача Бацей Т.М. яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про застосування до даних спірних правовідносин строків позовної давності, в обґрунтуванні якої зазначила, що позивач обґрунтовуючи позов, зазначає, що не отримувала повідомлення (вимогу) про усунення порушень від банку в порядку встановлено ЗУ «Про іпотеку», однак позивач як особа , що на власний розсуд розпоряджається своїм майном в силу ч.1 ст.261 ЦК України могла довідатись та знати про стан своїх майнових прав. Позивач повинен довести той факт, що він не міг довідатись про порушення свого цивільного права, одного твердження є недостатньо. Таким чином вважає, що позивач могла довідатись про порушення свого цивільного права та мала можливість звернутися до суду за захистом порушеного права, однак таким своїм правом остання не скористалася. У зв`язку із цим, просить суд застосувати у даній справі позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. 22.06.2020 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив обставини викладені представником відповідача у відзиві, є необґрунтованими, надуманими та такими, що направлені на довільне трактування норм матеріального праві, що не відноситься до предмету даного позову, просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 22.06.2020 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала позицію викладену у відзиву, просила до спірних правовідносин застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог. Приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Скінтей Юлія Іллівна у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримав позовні вимоги. \~ \~ Представник\~відділ державної\~реєстрації речових\~прав на\~нерухоме майно\~Центру надання\~адміністративних послуг\~Чернівецької міської\~ради у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив, пояснення не подав. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 19 грудня 2006 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений\~кредитний договір №CVSNGL00000001. Відповідно до п. 1.1 договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 19.12.2006 р. по 18.12.2026 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 48\~000,00 дол. США на придбання житла, а також у розмірі 4320,00 доларів США на оплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,08% від суми виданого кредиту. Погашення заборгованості за вказаним договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з «1» по «5» числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 553,31 дол. США для погашення заборгованості по кредитному договору, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Для виконання даного договору банк відкрив позичальникові рахунки для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Кредит надавався в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 19.12.2006 року [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , та набули право спільної часткової власності, що підтверджується також витягом з Реєстру права власності на нерухоме майно від 08.08.2008 року. Згідно виписки з рахунку за період з 19.12.2006 по 03.12.2015 [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за вказаним договором шляхом сплати коштів (щомісячних платежів) у різних сумах, в наслідок чого погасила заборгованість на загальну суму у розмір 376 883,56 гривень, що становило 51\~636,98 доларів США. Задля забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 27 договору Іпотеки квартири від 23 січня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Глуговським В.В. за реєстровим номером 21, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Банку може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку\~ст. 38 Закону України « Про іпотеку». Оскільки [PERSON] та [PERSON] не виконували належним чином свої зобов`язання за Договором Кредиту, Банк направив вимогу про усунення порушень від 19.01.2016 року та 19.02.2016 року та повідомив, що після спливу визначеного строку буде звернено стягнення на Квартиру шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Рішенням приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Скінтей Ю.І. № 30879801 від 10.08.2016 року на підставі договору іпотеки від 23.01.2007 року була здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2017 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 05.08.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Скінтей Ю.І. за ПАТ КБ «Приватбанк». Номер запису про право власності 15843954. Згідно із довідки №453 від 01.04.2017 року виданою ПП «Житлосервіс» у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають з 03.03.2016 року власник [PERSON] син [PERSON] 2002 року народження та дочка [PERSON] 2011 року народження. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідування за заявою [PERSON] 14.04.2017 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.365-2 КК України, зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги, підроблення документів. У відповідності з висновком експерта №1562-К від 30.10.2017 підписи та рукописні записи в графі «Прізвище/Посада/Підпис отримувача» в накладній експрес-доставки «Меркурій» №RO394519 від 19.06.2016 року виконані не [PERSON] та не [PERSON] , а іншою особою. Рукописні записи в графах «Найменування організації», «Адреса», «Місто», Телефон. Моб», «П.І.Б», «Дата» в накладних експрес-доставки «Меркурій» №RO394519 від 19.06.2016 року виконані не [PERSON] , а іншою особою. Згідно повідомлення №244/05 від 18.05.2017 року ТОВ «СЕД «Меркурій» не здійснювалось жодних відправлень під номером №RO394519 від 19.02.2016 року, не проходило через кур`єрську службу і не доставлялось, даний номер накладної повністю відсутній у базі даних ТОВ «СЕД «Меркурій». Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У\~статті 129 Конституції України\~закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Звернення стягнення на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до умов договору іпотеки та розділу V Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. \~ \~ \~Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»\~у редакції, що діяла на час проведення державної реєстрації державним реєстратором права власності на Квартиру за Банком, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно статті 36\~Закону України\~«Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37\~Закону України\~«Про іпотеку», право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до частин першої та другої статті 37\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37\~Закону України\~«Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що до спірних правовідносин можливе застосування вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VII, оскільки зазначений закон передбачає мораторій на примусове звернення стягнення на нерухоме майно, а Банк здійснив стягнення на підставі іпотечного застереження, що є добровільною згодою іпотекодавця на перехід права власності на Квартиру до Банку в рахунок виконання зобов`язань за договором кредиту. Тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України\~«Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, який відповідає вимогам пункту першого зазначеного Закону, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб. Відповідно до пункту\~1\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України "Про заставу"та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Верховний Суд України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-1356цс15 дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Та зробив висновок про те, що установлений\~Законом\~мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). З огляду на викладене суд вважає, що квартира [ADDRESS] , яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ «КБ «Приватбанк» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору від 19 грудня 2006 року, укладеного в іноземній валюті. Отже, у нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «КБ «Приватбанк». Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону № 1304-VII міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а та від 19 травня 2020 року у справі 644/3116/18. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про протиправність дій приватного нотаріуса ЧМНО Скінтей Ю.І., а тому рішення №30879801 від 10.08.2016 про державну реєстрацію права власності на квартиру за банком та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №15843954 від 05.08.2016 року підлягають скасуванню. Відповідно до частини другої\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. За змістом ст.ст.\~316,\~317 Цивільного кодексу України\~(надалі\~ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення відомостей щодо реєстрації права спільної часткової власності на спірне нерухоме майно за позивачкою. Розглядаючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. За таких підстав, звертаючись з заявою про застосування строку позовної давності представник АТ КБ «ПриватБанк» - Бацей Т.М. фактично визнає, що право позивача порушено. Як вже встановлено судом, позивач [PERSON] не отримувала вимоги банку про усунення порушення, що підтверджується фактом підроблення підписів на поштових документах. Перебіг позовної давності почався з моменту коли позивач довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а саме з 01.04.2017 року. [PERSON] не могла довідатись про порушення свого права раніше 01.04.2017 року, оскільки з моменту набуття права власності на квартиру і до теперішнього часу безперешкодно постійно проживає та користується спірною квартирою. За таких підстав заява про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що у заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позову дорівнює 840,80 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, то при поданні позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ Позовні вимоги [PERSON] задоволені у розмірі 100%. Отже з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Скінтей Юлії Іллівни, підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені судові витрати, а саме: судовий збору в сумі 840 грн. 80 коп., по 420 грн. 40 коп. з кожного. Крім того, з Акціонерного товариства\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» та\~Приватного нотаріуса\~Чернівецького міського\~нотаріального округу\~Скінтей Юлії\~Іллівни підлягає стягненню на користь держави судовий збір за другу вимогу немайнового характеру в розмірі 840 грн. 80 коп., по 420 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: approved