Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до прокуратури Харківської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Державної казначейської служби Українита просив суд стягнути з Державної казначейської служби України грошові кошти за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] в розмірі 2 500 000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями прокуратури Харківської області. В обґрунтування позову послалася на те, що 25.10.2012 року прокуратурою Харківської області стосовно нього порушено кримінальну справу №18120091. Під час розслідування кримінальної справи, слідчим Антоняном Н.Ф. 16.11.2012 року винесено постанову про притягнення його в якості обвинуваченого (КПК в редакції 1960 року) та обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Після набрання чинності КПК України (в редакції 2012 року), 21.11.2012 року відомості відносно нього внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42012220000000015. Досудове розслідування доручено слідчому прокуратури Харківської області Антоняну Н.Ф. 19.12.2012 року слідчим Антоняном Н.Ф. оголошено йому підозру за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України. За результатами досудового розслідування відносно нього складений обвинувальний акт за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, який направлений до Червонозаводського районного суду м.Харкова для розгляду. Органом досудового розслідування він звинувачувався в перевищенні службових повноважень. Під час судового слідства, прокурором який підтримував державне обвинувачення Бєлашовим А.М., 04.04.2014 року змінено обвинувачення у кримінальному провадженні та його дії перекваліфіковані з ч.3 ст.364 КК України на ч.1 ст.365 КК України. 03.06.2014 року Червонозаводським районним судом м.Харкова постановлено виправдувальний вирок. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.08.2014 року вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.06.2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30.07.2015 року вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.06.2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07.08.2014 року залишено без змін. Враховуючи висновки викладені у вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова, ухвалі апеляційного суду Харківської області та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, вважає, що незаконними діями органами прокуратури Харківської області йому була завдана моральна шкода, яка полягає в наступному. У зв'язку з незаконним притягнення його до кримінальної відповідальності та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, він був звільнений з органів внутрішніх справ, що підтверджується витягом з наказу №1457 від 16.11.2012 року, у зв'язку з чим було порушеного його конституційне право на працю. Крім того, він перебував на той час у шлюбі та мав на утриманні малолітню дитину, та з урахуванням того, що він є годувальником для своєї родини, він постійно шукав собі роботу, однак працевлаштуватись не міг, оскільки його не приймали на роботу, через те, що він перебував під слідством. Вказані обставини, залишили його та його родину без засобів існування. Крім того, враховуючи, що він з 25.10.2012 року по 07.08.2014 року був під слідством, як досудовим так і судовим він не зміг отримати закордонний паспорт для виїзду за кордон для влаштування на роботу, оскільки згідно даних УІТ ГУМВСУ в Харківській області він числився як підозрюваний, і лише тоді, коли надав копію вироку суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду Харківської області, зміг отримати закордонний паспорт. Весь час він був змушений доводити свою невинуватість. Крім того погіршилися його взаємини в сім'ї, тому він постійно нервував з приводу незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, постійно був у пригніченому стані та стресовому стані, з поганим настроєм, що суттєво впливало на його сімейні відносини з дружиною та дитиною. Наявність кримінальної справи не додало йому авторитету і поваги, а тільки погіршило думку осіб, які його оточують, в повсякденному житті. Внаслідок постійних психологічних хвилювань, позбавлення нормального способу життя, значно погіршився стан його здоров'я - не витримала нервова система. Це супроводжувалося постійними головними болями і підвищеним тиском. У результаті цього у нього також виникли ряд захворювань, а саме: хронічний ерозивний гастрит, - у зв'язку з чим вимушений був звертатися до лікарів і перебував на лікарняному. На даний час він не вилікувався в повному обсязі і змушений періодично звертатись до медичних закладів за допомогою для підтримання нормальної роботи свого шлунку. Таким чином, він пов'язує розлад нервової системи, здоров'я і виникнення у нього вищевказаних захворювань, в першу чергу з наявністю душевних хвилювань і моральних страждань заподіяних йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, обранням запобіжного заходу. Зазначені моральні страждання привели до порушення його нормальних життєвих відносин і зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого нормального життя, яка існувала до того, як його незаконно притягнули до кримінальної відповідальності і яку повною мірою він відновити вже не зможе. Крім того, у зв'язку з обранням йому запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, було порушеного його право на вільний вибір місця проживання та свободу пересування. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Представники відповідачів позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши надані докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.10.2012 року прокуратурою Харківської області стосовно [PERSON] порушено кримінальну справу №18120091. Під час розслідування кримінальної справи, слідчим Антоняном Н.Ф. 16.11.2012 року винесено постанову про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченого (КПК в редакції 1960 року) та обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. (к/п №646/778/13-к т.2 а.с.155-157) Після набрання чинності КПК України (в редакції 2012 року), 21.11.2012 року відомості відносно нього внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42012220000000015. 19.12.2012 року [PERSON] повідомлено про підозру за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України. За результатами досудового розслідування відносно нього складений обвинувальний акт за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, який направлений до Червонозаводського районного суду м.Харкова для розгляду. Під час судового слідства, прокурором змінено обвинувачення у кримінальному провадженні та його дії перекваліфіковані з ч.3 ст.364 КК України на ч.1 ст.365 КК України. Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.06.2014 року [PERSON] визнаний невинним і виправданий за ч.1 ст.365 КК України. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.08.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30.07.2015 року вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.06.2014 року залишено без змін. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом ( ч.2 ст. 1176 ЦК України). Статтями 1, 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачені випадки повного відшкодування такої шкоди незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в тому числі і шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбаченому Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду, зазначених у ч.1 статті 2 цього Закону, а саме - недоведеністю вчинення злочину. Згідно зі ст.3 названого Закону у наведених в ст.1 випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. Згідно з вимогами ч. ч. 4 і 5 ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", ч. 2 ст. 23 ЦК України, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральні втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Таке роз'яснення міститься і в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". З вищевикладеного вбачається, що [PERSON] перебував під кримінальним переслідуванням з 25.10.2012 року по 07.08.2014 року - 1 рік 9 місяців 14 днів, тобто 21 місяць 14 днів, що визнано сторонами в судовому засіданні. Крім того, після набрання виправдувальним вироком законної сили він переглядався в касаційному порядку, що також завдало позивачеві певних хвилювань, у зв'язку з чим суд погоджується з доводами позивача, що в період касаційного оскарження він також продовжував відчувати моральні страждання, пов'язані з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Згідно висновку судово-психологічної експертизи №4897 від 23.12.2016р. встановлено: 1) [PERSON] має такі індивідуально-психологічні особливості: нормативний рівень інтелектуального розвитку, функціонування пам'яті та мислення в межах норми; активність, комунікабельність, незалежність, впевненість у собі, схильність до лідерства, розсудливість, емоційна чутливість, прямолінійність, самодостатність, розвинута уява; разом з тим мають місце вразливість, загострена чутливість до критики. Йому притаманні адекватна самооцінка, помірний рівень особистісної тривожності, риси стенічності та мужності, висока мотивація досягнення, поряд з якою співіснує тенденція до уникання неуспіху. Ситуації, які суб'єктивно сприймаються як стресові, викликають у підекспертного стан розгубленості. Соціальна поведінка характеризується прагненням слідувати загальновизнаним моральним нормам та правилам, розвинутим відчуттям обов'язку, дипломатичністю в соціальних контактах. При плануванні дій характерною є орієнтація на власні внутрішні цінності та критерії. В діяльності притаманні відповідальність, ретельність та акуратність, спрямованість на вирішення конкретних завдань. 2. У [PERSON], в період з кінця жовтня 2012 року по квітень 2013 рік відбулись такі зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, як стан розгубленості, зниження стресостійкості, виникнення залежності активності від настрою, часте вимушене задіяння внутрішніх самозахисних механізмів, спрямованих на протидію страхам та побоювання. Згадані негативні зміни перешкоджали активному соціальному функціонуванню його як особистості і могли виникнути внаслідок впливу безпідставного обвинувачення та заподіяння шкоди його громадським інтересам. 3) Ситуація, що досліджується у справі, є психотравмувальною для [PERSON] Через ситуацію, що розглядається по справі [PERSON] спричинено страждання (моральна шкода) у вигляді відчуття страху через можливість опинитися в ув'язненні на довгий термін, відчуття провини та сорому через неможливість з незалежних від його волі причин забезпечувати гідний рівень матеріального добробуту своєї родини та відчуттях образи через руйнування успішної кар'єри протягом періоду досудового розслідування та розгляду справи в суді. 4) [PERSON] спричинені страждання (моральна шкода) за умов необґрунтованого притягнення його до кримінальної відповідальності та пов'язаного з цим тривалого обмеження його громадських прав. Орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) [PERSON] становить 720 розмірів мінімальної заробітної плати на момент винесення відповідного рішення суду. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" мінімальна заробітна плата з 01 січня 2017 року становить 3200 грн. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], будучи попередженою про кримінальну відповідальність, під присягою пояснила, що є дружиною [PERSON], який після порушення у відношенні нього кримінальної справи потрапив у лікарню, оскільки в нього різко погіршився стан здоров'я. Крім того, пояснила, що останній після порушення відносно нього кримінальної справи закрився для спілкування, відмовлявся від їжі, не хотів спілкувалися навіть з родиною. У [PERSON] пропав інтерес до життя, він став роздратованим, що вплинуло на стосунки в родині. Крім того, зазначила, що після порушення кримінальної справи відносно її чоловіка [PERSON], останній тривалий час не міг знайти роботу, що також вкрай негативно вплинуло матеріальне забезпечення сім'ї, в якій виховується малолітня дитина. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи попередженими про кримінальну відповідальність, під присягою пояснили, що є знайомими [PERSON], та що останній після порушення у відношенні нього кримінальної справи дуже змінився, став закритий, уникав зустрічей, перестав цікавитися життям, став роздратованим. Крім того, у нього почались проблеми з працевлаштуванням та матеріальним забезпеченням сім'ї. Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 23 та ч.1 ст. 1176 ЦК України та приймає до уваги доводи позивача про заподіяння йому моральної шкоди, оскільки спричинення позивачу моральних страждань, порушення його звичного способу життя знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги те, що внаслідок незаконного порушення кримінальної справи, за обвинуваченням, яке не знайшло свого підтвердження в суді, у зв'язку з чим він був виправданий, з урахуванням висновку судово-психологічної експертизи №4897 від 23.12.2016р., та з урахуванням встановлених моральних страждань та істотних змін у його життєвих стосунках. В зв'язку з цим суд вважає за необхідне, виходячи з принципів розумності, справедливості, виваженості та доцільності вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши на користь позивача суму у розмірі 1 800 000 грн., вважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог, характеру і глибині моральних страждань позивача. При визначенні порядку відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду належить враховувати таке. Згідно з Положенням про Державне казначейство України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1232 Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п. 8 ст. 7, пп. 1, 2 ст. 23 БК України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України "Про Державний бюджет України". Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Згідно з Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 року встановлено, що Державна казначейська служба України є правонаступником прав та обов'язків Державного казначейства України урядового органу державного управління, що діяв у системі Міністерства фінансів України, тобто на день винесення рішення була створена Державна казначейська служба України. В даному випадку не являється належним відповідачем Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, оскільки воно є окремою юридичною особою, має самостійний кошторис видатків, печатку та несе відповідальність тільки за своїми зобов'язаннями. У відповідності до п.5 ст.4 Положення про Державну Казначейську службу, затверджену Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011 безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду здійснює Казначейство. Крім того, п.35 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» встановлено, що саме Казначейство, а не його структурні підрозділи, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування, в тому числі шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів.

Outcome: partial