Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, в якому просить стягнути з приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» в його користь матеріальну шкоду в розмірі 17526 грн. 76 коп., та моральну шкоду в розмірі 1555200 грн. завданої злочином також просить стягнути з приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод», в його користь відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, втрачений заробіток (дохід) за період з 23 вересня 2015 року до 20 листопада 2017 року в розмірі 83845,20 гривень, та починаючи з 21 листопада 2017 року до відновлення працездатності в розрахунку по 30% від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (встановленої законом на відповідний період), щомісячно. Мотивуючи тим, що він 23 вересня 2015 року біля о 7:00 год. вийшов на роботу на ПП «Альма- Віта» в с. Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, де в цей день мав займатись заготівлею дров, тому працював з напарником [PERSON] на пресі для розпилювання деревини. Близько 9 год. ранку на робочому місці стався інцидент внаслідок якого йому завдано тілесних ушкоджень. За вказаним фактом засуджено [PERSON] І И. за ст. 128 КК України (вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року у справі №606/2781/15-к). Внаслідок отриманої травми я змушений був пройти курс лікування. Витрати на моє лікування (придбання медикаментів) склали 17526.76 грн., що підтверджується відповідними чеками. ПП «Альма-Віта» 21 грудня 2017 року, номер реєстраційної дії 16371050030000789, в відділі державної реєстрації Теребовлянської районної державної адміністрації, провів державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, згідно якої було змінено повне найменування та змінено скорочене найменування юридичної особи на Приватне підприємство "Теребовлянський Молокозавод" та ПП "Теребовлянський Молокозавод". Представник позивача та позивач у судове засідання не зявилися, однак позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПП "Теребовлянський Молокозавод" у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив. 23 вересня 2015 року біля о 7:00 год. [PERSON] вийшов на роботу на ПП «Альма- Віта» в с. Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, в цей день він мав займатись заготівлею дров, тому працював з напарником [PERSON] на пресі для розпилювання деревини. Під час здійснення коління дров на колуні гідравлічному, у обовязки [PERSON] входило перемикання положення важеля-розподільника, а у обовязки [PERSON] - забирання із колуна вже розколотого поліна. Під час здійснення даної роботи, під час просування поліна по колуні гідравлічному, останнє не розкололося, тому [PERSON] перемкнув важіль у положення неподачі дров для того, щоб [PERSON] зміг переставити поліно іншим боком. [PERSON] не пересвідчившись, що [PERSON] забрав руку від колуна гідравлічного, не передбачаючи при цьому можливості травмування останнього, увімкнув важіль-розподільник у положення подачі дров, в результаті чого кисть правої руки [PERSON] затиснулася між робочим органом колуна та поліном. Вироком Теребовлянського районного суду від 26 вересня 2016 року визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначено йому покарання у виді\~ 1 року обмеження волі. [PERSON] ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання, з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік. [PERSON] п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на нього обовязок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання. Так згідно вироку Теребовлянського районного суду від 26 вересня 2016 року в результаті вищезазначених необережних дій зі сторони [PERSON], [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді численних рвано-розчавлених ран, відкритих та закритих переломів кісток зап»ястя та п»ясткових кісток (трацеподібної, головчастої і гачкуватої кісток, 2-4-ї п»ясткових кісток), що супроводжувалися тривалим (понад 21 добу) розладом здоров»я та призвела до стійкої втрати загальної працездатності, яка у процентному співвідношення становить 30% тобто не менш як одну третину. На час вчинення злочину [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «Альма-Віта». [PERSON] сформованого за запитом від 19.02.2018 року за № [NUMBER], відповідач ПП «Альма-Віта» 21 грудня 2017 року, номер реєстраційної дії 16371050030000789, у відділі державної реєстрації Теребовлянської районної державної адміністрації, провів державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, згідно якої було змінено повне найменування та змінено скорочене найменування юридичної особи на приватне підприємство «Теребовлянський молокозавод» та ПП «Теребовлянський молокозавод». Відповідно до ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків. Однак, позивачем [PERSON] не представлено суду доказів, які б підтвердили його витрати на лікування в розмірі 17526 грн. 76 коп., тобто не надано довідок про тривалість лікування, які медпрепарати застосовувалися, та які ліки були придбані за власні кошти, та не надано жодного чека на які були придбані ліки. Тому позивачу слід відмовити у стягненні матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоровя внаслідок скоєння злочину, оскільки не довів тих обставин, на які він посилався. Однак, внаслідок протиправних дій [PERSON] позивачу [PERSON] завдано матеріальної шкоди внаслідок каліцтва, що призвело до стійкої втрати загальної працездатності, яка у процентному співвідношення становить 30% тобто не менш як одну третину. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Відповідно до ч. З ст. 1195 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Виходячи з вимог вказаної норми, вважаю, що мені повинно бути одноразово відшкодовано втрачений заробіток виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати: за період з 23.09.2015 до 20.11.2017 (дата звернення до суду) в розмірі 83845,20 грн. Розрахунок:до 01.05.2016: 1378 х 5 х 30% = 2067 грн./в місяць, з 01.05.2016 до 01.12.2016: 1450 х 5 х 30% = 2175 грн./в місяць, з 01.12.2016 до 01.01.2017: 1600 х 5 х 30% = 2400 грн./в місяць, з 01.01.2017: 3200 х 5 х 30% = 4800 грн./в місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача ПП «Теребовлянський Молокозавод» 83845 грн. 20 коп. відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва та одну мінімальну заробітну плату відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва. Однак, суд вважає безпідставними вимоги позивача [PERSON] про стягнення в його користь з відповідача ПП «Теребовлянський Молокозавод» одну мінімальну заробітну плату відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва, щомісячно, починаючи з 23 січня 2016 року до відновлення працездатності, так як вказані позовні вимоги не базуються на законі, та позивачем не представлено доказів, які б обґрунтовували підставність вказаних позовних вимог. А тому, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Також, внаслідок протиправних дій [PERSON] [PERSON] зазнав моральної шкоди, оскільки йому було завдано фізичного болю та душевних стражданнях, якого позивач зазнав у звязку із спричиненими тілесними ушкодженнями, а також був втрачений сон, зазнав душевних страждань, повязаних із протиправною поведінкою відповідача, тривалим лікуванням, необхідністю продовження лікування. У зв'язку з переліченими обставинами, у [PERSON] було порушено його нормальний, до цього звичний спосіб життя, що в подальшому викликало у нього депресивний стан. [PERSON] постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. [PERSON] постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тому суд вважає, що із врахуванням душевних страждань та фізичного болю спричиненого важкою, одномоментною, розчавленою травмою правої кисті, відкритого, виправленого перилунарного переломо-вивиху правої кисті, поздовжнього перелому трацеподібної кістки, поперечного перелому головчастої кістки, поперечного перелому гачкуватої кістки із зміщенням кісткових фрагментів, закритих переломів п»ясних кісток, позов [PERSON] до ПП «Альма-Віта» про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково стягнувши з ПП «Теребовлянський молокозавод» в користь [PERSON] 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я, душевних страждань та фізичного болю, а у решті позову слід відмовити у звязку безпідставністю позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ПП «Теребовлянський Молокозавод» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров»я, втраченого заробітку (доходу) слід задоволити частково, стягнувши з ПП «Теребовлянський Молокозавод» в користь [PERSON] за період з 23 вересня 2015 року по 20 листопада 2017 року в розмірі 83845, 20 грн., та починаючи з 21 листопада 2017 року до відновлення працездатності в розрахунку по 30% від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати (встановленої законом на відповідний період), щомісячно, та 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я із врахуванням душевних страждань та фізичного болю. У решті позову відмовити, у звязку із безпідставністю заявлених позовних вимог. Також слід стягнути з ПП «Теребовлянський Молокозавод» судовий збір в розмірі 1762 грн. за звернення до суду з майновим позовом. Також слід стягнути з ПП «Теребовлянський Молокозавод» судовий збір в розмірі 1762 грн. за звернення до суду з немайновим позовом.

Outcome: partial