Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (далі - ПАТ "УСК "Гарант-Авто"), у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просив стягнути на його користь з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" майнову шкоду в розмірі 4173 грн. 05 коп., інфляційні втрати в розмірі 181 грн. 34 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 38 грн. 41 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., завдану йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначав, що 25 серпня 2014 року близько 21.30 год. [PERSON] біля буд. № 21 по бульвару Незалежності в місті Бровари, керуючи автомобілем марки "Мерседес", реєстраційний номер [NUMBER], у напрямку вулиці Короленка, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на належний йому, припаркований автомобіль марки "Форд", реєстраційний номер [NUMBER], що стояв у правій смузі руху. Будучи причетним до цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), [PERSON] залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. п. 13.1, 2.10 Правил дорожнього руху. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винність [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2014 року. На момент настання даної ДТП 25 серпня 2014 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами була застрахована у ПАТ "УСК "Гарант-Авто". Про настання страхового випадку він своєчасно повідомив ПАТ "УСК "Гарант-Авто". Після набрання законної сили постановою суду стосовно [PERSON] подав відповідачу 26 вересня 2014 року відповідну заяву про виплату страхового відшкодування. Внаслідок ДТП розмір завданої йому майнової шкоди складає 4173 грн. 05 коп., що підтверджується складеною ПАТ "УСК "Гарант-Авто" ремонтною калькуляцією № 20933/5 від 08 жовтня 2014 року та листом відповідача від 24 жовтня 2014 року за вих. № 7034/в. Більше чотирьох місяців з часу його звернення до ПАТ "УСК "Гарант-Авто" страхове відшкодування у визначеному страховою компанією розмірі йому відповідачем не виплачено. У зв'язку з цим, крім зазначеної майнової шкоди, ПАТ "УСК "Гарант-Авто" на підставі ст. 625 ЦК України за період прострочення виконання зобов'язання повинно сплатити на його користь інфляційні втрати в розмірі 181 грн. 34 коп. за період з 01 жовтня по 30 листопада 2014 року, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 38 грн. 41 коп. за період з 26 вересня 2014 року по 15 січня 2015 року. Всього загальна сума заборгованості відповідача ПАТ "УСК "Гарант-Авто" перед ним становить 4392 грн. 80 коп. (4173,05 + 181,34 + 38,41). Невиплатою страхового відшкодування ПАТ "УСК "Гарант-Авто" йому завдано ще й моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях і переживаннях з приводу невиплати грошових коштів, систематичному зверненні до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування. У період з вересня по грудень 2014 року він відчував нестачу коштів для сплати комунальних платежів, придбання продуктів харчування, що призводило до нервових розладів. Кошти, яких йому не вистачало, він змушений був позичати в борг у своїх друзів та знайомих. Розмір заподіяної ПАТ "УСК "Гарант-Авто" моральної шкоди оцінює в 5000 грн. (а. с. 2-7, 39-44). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити його позовні вимоги повністю. Відповідач ПАТ "УСК "Гарант-Авто", будучи повідомленим належним чином про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилося, про причини неявки не повідомило, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки "Форд", модель "Фьюжн", 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2014 року у справі № 361/7182/2-14-П (провадження № 3/361/1795/2014) встановлено, що 25 серпня 2014 року близько 21.30 год. [PERSON] біля буд. № 21 по бульвару Незалежності в місті Бровари, керуючи автомобілем марки "Мерседес", реєстраційний номер [NUMBER], у напрямку вулиці Короленка, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки "Форд", реєстраційний номер [NUMBER], що стояв у правій смузі руху, та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив її місце, чим порушив вимоги п. п. 13.1, 2.10 Правил дорожнього руху. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 1224 КУпАП, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у виді громадських робіт строком 35 годин. Свою вину в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, [PERSON] визнав. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно із п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Із Полісу № АС/8635923 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 27 лютого 2014 року по 26 лютого 2015 року, видно, що цивільно-правова відповідальність водіїв забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки "Мерседес Бенц", реєстраційний номер [NUMBER], у тому числі [PERSON], на момент ДТП була застрахована у Публічному акціонерному товаристві "Українська страхова компанія "Гарант-Авто". Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну, - 50000 грн., франшиза - 0 грн. Про настання 25 серпня 2014 року вказаної вище ДТП, яка є підставою для виплати страхового відшкодування, позивач [PERSON] згідно із вимогами ст. 33 зазначеного Закону письмово повідомив страховика ПАТ "УСК "Гарант-Авто" 27 серпня 2014 року. 26 вересня 2014 року позивач [PERSON] подав відповідачу ПАТ "УСК "Гарант-Авто" заяву про страхове відшкодування. Із листа ПАТ "УСК "Гарант-Авто" від 24 жовтня 2014 року за вих. № 7034/в видно, що розмір належного [PERSON] страхового відшкодування із урахуванням зношення запчастин становить 4173 грн. 05 коп., що підтверджується складеною страховою компанією ремонтною калькуляцією. У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У порушення вимог п. 36.2 ст. 36 цього Закону відповідач ПАТ "УСК "Гарант-Авто" страхове відшкодування в розмірі 4173 грн. 05 коп. у визначений законом строк [PERSON] не виплатило, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення на його користь з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" страхового відшкодування в розмірі 4173 грн. 05 коп. ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат у розмірі 181 грн. 34 коп., трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 38 грн. 41 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. за несвоєчасну виплату йому страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що позов у цій частині задоволенню не підлягає. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснив, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України). У ст. 992 ЦК України визначено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За змістом ст. 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимог про стягнення з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" пені за прострочення виплати страхового відшкодування [PERSON] до суду не заявляв. Підстави для стягнення на його користь з відповідача згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми відсутні. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснив, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Згідно із ст. 261 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Враховуючи наведене вище, відшкодувати моральну шкоду потерпілому під час ДТП страховик зобов'язаний лише у випадку отримання цією особою ушкодження здоров'я. Доказів того, що [PERSON] під час ДТП, що сталася 25 серпня 2014 року з вини [PERSON], отримав ушкодження здоров'я, позивачем суду не надано, у зв'язку з чим правових підстав для стягнення на його користь з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" моральної шкоди в розмірі 5000 грн. немає. Завдана [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля моральна шкода добровільно відшкодована особою винною у ДТП - [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи заява позивача. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи розмір задоволеним вимог, з відповідача на користь позивача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial