Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] та ТОВ «Дизайн проект 2011» про стягнення компенсації за порушення авторського прав на самостійну частину літературного твору на загальну суму 208000 грн. та судових витрат по сплаті судового збору. В ході судового розгляду відповідач ФОП [PERSON] замінена на [PERSON], у звязку з припиненням підприємницької діяльності у 2016р. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що у 1979р. позивач створила літературний твір «Капітошка», а у 1980р. літературно-художній образ «Капітошка» вперше оприлюднено в анімаційному фільмі з однойменною назвою «Капитошка» (рос.мовою)/«Капітошка» (укр.мовою), і у 1989 - твір «Повертайся Капітошко» українською та російською мовами. Вказані анімаційні фільми були створені на кіностудії «Київнаукфільм». Крім того, у титрах автором сценарію анімаційних фільмів «Капитошка» (рос.мовою)/ «Капітошка» (укр.мовою) та «Повертайся Капітошко» вказано особу позивача. Станом на дату подання позовної заяви цей факт є загальновідомим, а тому не потребує додаткового доказування. Відповідно до чинного законодавства на час створення анімаційного фільму (ст. 483 ЦК УРСР), авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір. Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а позивачу належить авторське немайнове право та виключні майнові права на літературний твір та його оригінальну назву «Капитошка» (рос.мовою)/ «Капітошка» (укр.мовою). У встановленому законом порядку позивачка зареєструвала авторське право на літературний твір «Капітошка» та отримала відповідне свідоцтво про реєстрацію права на твір «Персонаж Капітошка». Самостійними об'єктами, які підлягають правовій охороні авторським правом є оригінальна назва літературного твору «Капітошка/Капитошка» та ім'я головного персонажа відповідно до ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Літературний твір «Капітошка» та його індивідуальна фантазійна назва є добре відомими творами в Україні, даний факт є загальновідомим, окрім того, він вже встановлений національними судами та не потребує додаткового доказування. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права», частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. При цьому, використання творів дозволяється виключно з дозволу суб'єкта авторського права, крім випадків вільного використання. У травні 2015р. позивачу стало відомо, що на сайті інтернет-магазину, де здійснює свою діяльність ФОП [PERSON], розміщено контрафактну продукцію з метою продажу з використанням оригінальної назви твору «Капітошка» у їх найменуванні та на самому товарі. Там також розміщено інформацію про виробника контрафактного товару, яким є ТОВ «Дизайн-проект 2011». В розділі контакти зазначено: «Специалисты компании ООО «Дизайн-Проэкт 2011» грамотно ответят на все Ваши вопросы, дадут профессиональную консультацию». Представником позивача було замовлено через сайт контрафактну продукцію і після оплати замовлення отримано товар. Разом з придбаним у [PERSON] товаром, на сайті інтернет-магазину, де вона здійснює свою діяльність також розміщені інші контрафактні товари, що вказує на тривалий строк порушення, упродовж щонайменше протягом 2015-2016 років. Тобто, [PERSON] здійснила продаж (розповсюдження) контрафактної продукції куточок для батьків «Капітошка» та розмістила в мережі Інтернет з пропозицією до продажу три види контрафактної продукції: куточок для батьків «Капітошка», комплект стендів з магнітними стрічками «Капітошка» та меню «Капітошка», що свідчить про розповсюдження контрафактної продукції та розміщення її в мережі Інтернет як самостійні порушення, які допустила [PERSON], причому на три різних продукти. Відповідач ФОП [PERSON] (продавець товару) - як посередник між виробником та кінцевим споживачем товару, допустив порушення майнового права на використання твору шляхом його публічного показу та розповсюдження (продажу) контрафактного товару. Тому позивач просить стягнути з ФОП [PERSON] компенсацію у розмірі 40 мінімальних заробітних плат, що складає 64\~000,00 грн. за 3 кількості контрафактної продукції розміщеної на сайті + за продаж одного виду контрафактної продукції: (1+3) х 16000 грн. = 64000 грн. Щодо позовних вимог до ТОВ «Дизайн-Проект 2011» позивач зазначає, що ТОВ є виробником контрафактної продукції, до назви якої входить оригінальна назва твору «Капітошка». Зокрема продукції, яка розповсюджується ФОП [PERSON], що підтверджується відомостями зазначеним на сайті, де поруч з кожним видом контрафактної продукції зазначено, що її виробником є ТОВ «Дизайн-Проект 2011». Також, на сайті, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ міститься частина товарів з ідентичними зображеннями під такою ж назвою «Куточок для батьків «Капітошка» - 2 різні види. Поруч з зазначеним товаром також розміщено інформацію про її виробника ТОВ «Дизайн-Проект 2011». Отже, відповідач ТОВ «Дизайн-Проект 2011» розповсюдив контрафактну продукцію ФОП [PERSON], розмістив в мережі Інтернет двох видів контрафактної продукції та здійснив відтворення оригінальної назви твору «Капітошка» на товарі власного виробництва у кількості 4 видів. Тому позивач просить стягнути з ТОВ «Дизайн-Проект 2011» компенсацію у розмірі 90 мінімальних заробітних плат, що складає 144000,00 грн. за 2 кількості контрафактної продукції розміщеної на сайті + 3 кількості видів контрафактної продукції проданої відповідачу ФОП [PERSON] + 4 кількості видів виготовленої контрафактної продукції = (3+2+4) х 16000 грн. = 144000,00 грн. Посилаючись на те, що вона не надавала відповідачам дозволу на відтворення імені головного персонажа «Капітошка» та оригінальної назви літературного твору «Капітошка», реалізацію товарів під назвою «Капітошка», просила суд задовольнити пред'явлені вимоги та стягнути з [PERSON] та ТОВ «Дизайн-проект 2011» на її користь компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав, яке полягає у незаконному використанні оригінальної назви твору «Капітошка» шляхом незаконного розповсюдження товарів із назвою «Капітошка» у розмірі 40 та 90 мінімальних розмірів заробітних плат відповідно, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, та стягнути судові витрати у справі. Представники позивача за довіреністю [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. В ході судового розгляду представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що хоча відповідач ФОП [PERSON] і припинила свою підприємницьку діяльність, але збитки позивачу завдані, тому повинні бути відшкодовані, надавши при цьому згоду на винесення заочного рішення у звязку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 22 газети «Слобідський край» від 18 березня 2017 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали. Дослідивши матеріали справи та враховуючи пояснення представників позивача в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом спору є виключні авторські права на самостійну частину літературного твору «Капітошка», його оригінальну назву. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 54 Конституції України, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Конституції України, кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Відповідно до ст. ст. 433, 440, 441, 442, 443 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», об'єктами авторського права є літературні та художні твори. Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору, виключне право дозволяти використання твору, право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Використанням твору є його опублікування (випуск у світ), відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, продаж, передання в найм (оренду), імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо, а також інші дії, встановлені законом. Закон визначає, що використання творів дозволяється виключно з дозволу субєкта авторського права позивача, крім випадків вільного використання - виключний перелік яких наведено у ст.ст. 21-25 ЗУ «Про авторське право і суміжні права (ст. 443 ЦПК України). Ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 15 вказаного Закону, до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначає, що виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом, розповсюдження об'єктів авторського права - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці. Відповідно до п. 46 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2013р., під контрафактними примірниками твору, фонограми, відеограми, програм організацій мовлення розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, опубліковані і (або) розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (особистих немайнових і (або) майнових), у тому числі примірники захищених в Україні зазначених об'єктів, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, у яких ці об'єкти ніколи не охоронялися або перестали охоронятися. Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2013р., пункту «б» ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010р., належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. За змістом ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав. Згідно ст. 51 цього Закону, захист особистих немайнових і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством. Відповідно до розяснень п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.04.2010р. № 5, майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Таким чином, позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав. Так, у 1979 році [PERSON] створила літературний твір «Капітошка». У 1980 році літературно-художній образ «Капітошка» вперше оприлюднений в анімаційному фільмі, з однойменною назвою «Капитошка» (рос.мовою) / «Капітошка» (укр.мовою), а у 1989 році оприлюднений твір «Повертайся Капітошко» українською та російською мовами. При тому, навіть у титрах, автором сценарію анімаційних фільмів вказано позивача [PERSON] Дані анімаційні фільми були створені на кіностудії «Київнаукфільм», правонаступником якого являється кіностудія «Укранімалфільм». Відповідно до вимог ст. 483 ЦК Української РСР, який діяв на той час, авторське право на кінофільм або телевізійний фільм належить підприємству, яке здійснило його зйомку. Авторові сценарію, композиторові, режисеру-постановникові, головному операторові, художнику-постановникові і авторам інших творів, які увійшли складовою частиною в кінофільм або в телевізійний фільм, належить авторське право кожному на свій твір. Позивач, користуючись своїм правом на реєстрацію авторського права, зареєструвала свої авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримав свідоцтво від 11.05.2004р. № 9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір «Капітошка». 07.04.2014р. позивач отримала свідоцтво № 54433 про реєстрацію авторського права на твір «Персонаж Капітошка» (т. 1 а.с. 16-19). Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімалфільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а позивачу [PERSON] належать авторське немайнове право та майнові права на літературний твір та його оригінальну назву «Капитошка» (рос.мовою) та «Капітошка» (укр.мовою), яка в силу вимог ст. 9 Законом України "Про авторське право і суміжні права", є оригінальною, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Оригінальність та самостійність назви твору «Капітошка»/«Капитошка» підтверджують наступні документи: -звіт «Вивчення рівня обізнаності споживачів України про бренд «Капітошка» Національного університету «Острозька академія» від 30.07.2014р. (т. 1 а.с. 91-145); -звіт про науково-дослідну роботу з вивчення специфіки іменування літературного персонажа «Капітошка» (за авторства Н.[PERSON]) та його можливих похідних варіацій у російській та українській мовах від 18.02.2014р. (т. 1 а.с. 146-160); -висновок експерта № 934 Львівського НДІСЕ експертизи обєктів інтелектуальної власності по цивільній справі № 569/23223/13-ц від 26.03.2014р. (т. 1 а.с. 161-172); -висновок експерта № 24/14 НДІСЕ з питань інтелектуальної власності за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у господарській справі № 918/2018/13 від 24.04.2014р. (т. 1 а.с. 173-182); -висновок експерта № 69/14 НДІСЕ з питань інтелектуальної власності за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у цивільній справі № 569/3649/14-ц від 15.07.2014р. (т. 1 а.с. 183-201); -висновок експерта № 1024/813 НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області від 31.08.2015р. за результатами проведення комісійної судової експертизи обєктів інтелектуальної власності по цивільній справі № 569/16967/14-ц (т. 1 а.с. 202-224). Як вбачається з матеріалів справи, 06 травня 2015р. позивачу стало відомо, що на сайті інтернет-магазину, де здійснює свою діяльність ФОП [PERSON], з наступним посиланням у мережі Інтернет зафіксовано факт розміщення контрафактної продукції «Куточок для батьків «Капітошка» з використанням оригінальної назви літературного твору «Капітошка» у їх найменуванні та на самому товарі, яке розміщено з метою продажу. Також за тим самим посилання у мережі Інтернет розміщено інформацію про виробника контрафактної товару, яким є ТОВ «Дизайн-Проект 2011». Також судом встановлено, що представник позивача здійснив замовлення через сайт контрафактної продукції і після оплати замовлення на рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» на мія ФОП [PERSON], заказ направлений поштовим звязком «Укрпошта». Факт замовлення товару на сайті зафіксовано замовником товару шляхом проведення відеозапису, який доданий до позовної заяви (а.с. 238). Факт розповсюдження товару підтверджується платіжним дорученням від 21.05.2015р. та рахунком № 053 від 07.05.2015р.( т. 1 а.с. 26, 27). Суд дійшов висновку, що електронний документ є неналежним доказом, який підтверджує реалізацію відповідачем товарів із маркуванням «Капітошка». Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. У відповідності зі ст. 8 цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. При цьому згідно ст. 9 цього Закону, електронний документообіг (обіг електронних документів) сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів. Таким чином суд вважає, що направлений на електронну пошту представника позивача рахунок-фактура є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України, оскільки на даному рахунку зазначені усі необхідні реквізити (дані платника, дані отримувача, найменування товару). А надсилання рахунку в паперовому вигляді є необовязковим, адже Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг», дозволяє обмінюватися документами по електронним засобам зв'язку. Крім того, в матеріалах справи наявні докази щодо розповсюдження на Інтернет сайті відповідачів товарів з маркування «Капітошка», зокрема «Куточок для батьків «Капітошка» (т. 1 а.с. 28-31), «Комплект стендів з магнітним стрічками «Капітошка» (т. 1 а.с. 49-52), «Меню «Капітошка» (т. 1 а.с. 53-56), який є предметом спору, маркованого оригінальною назвою літературного твору та однойменного з ним персонажа «Капітошка». Відповідачами не надано суду доказів на спростування доводів позивача. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ФОП [PERSON] здійснювала розповсюдження контрафактної продукції куточок для батьків «Капітошка», комплект стендів з магнітними стрічками «Капітошка» та стенд - меню «Капітошка», виробництво яких здійснювало ТОВ «Дизайн-Проект 2011», але дозволу на використання оригінальної назви твору «Капітошка» відповідачам позивач не надавала, хоча необхідність такого дозволу (ліцензії) передбачена Законом. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010р., належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Позначення «Капітошка» на стендах виробництва ТОВ «Дизайн-Проект 2011» є відтворенням частини літературного твору «Капітошка», авторське право на яке охороняється з дати створення (1979р.) та зареєстроване Н. [PERSON]. Проведені експертизи відповідають роз'ясненням, викладеним в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009р., проведена на підставі ухвал суду відповідною судово-експертною установою (ст. ст. 143, 144 ЦПК України), а тому відповідно положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України є належним і допустимим доказом у цій справі, оцінку якому надано судами у відповідності із ст. 212 ЦПК України. Суд звертає увагу також на те, що представником відповідача зроблений заказ контрафактної продукції у травні 2015р., а розміщення контрафактної продукції зафіксовано до липня 2016р., що свідчить про тривалий строк порушення, упродовж щонайменше 2015-2016 років. Отже, ФОП [PERSON] допустила порушення у вигляді продажу контрафактної продукції - «Куточок для батьків «Капітошка» та розміщення в мережі Інтернет на сайті http://stend-osvita.com інформації з пропозицією до продажу трьох видів контрафактної продукції: «Куточок для батьків «Капітошка», «Комплект стендів з магнітним стрічками «Капітошка» та «Меню «Капітошка», які є самостійними порушеннями на три різних види товару. Щодо порушень прав позивача ТОВ «Дизайн-Проект 2011» суд зазначає наступне. ТОВ є виробником контрафактної продукції, до назви якої входить назва твору «Капітошка», а саме: продукції, яка розповсюджується ФОП [PERSON], про що зазначено ФОП на сайті, де поруч з кожним видом контрафактної продукції зазначено виробника ТОВ «Дизайн-Проект 2011». Крім того, на сайті де ТОВ «Дизайн-Проект 2011» здійснює свою господарську діяльність, міститься інформація про частину товарів з ідентичним зображенням під такою ж назвою «Куточок для батьків «Капітошка» - 2 різних види під кодом 1402 та кодом 1404. Поруч з заначеним товаром також розміщено інформацію про її виробника ТОВ «Дизайн-Проект 2011». Отже, ТОВ «Дизайн-Проект 2011» допустило порушення у вигляді розповсюдження контрафактної продукції ФОП [PERSON], розміщення в мережі Інтернет на своєму сайті двох видів контрафактної продукції та відтворення оригінальної назви твору «Капітошка» на товарі власного виробництва у кількості 4 видів. Однак закон зазначає, що використання творів дозволяється виключно за згодою автора, крім випадків вільного користування, виключний перелік яких наведено у ст. 21-25 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Але представники позивача у судовому засіданні зазначали, що жодного дозволу на використання оригінальної назви літературного твору «Капітошка» та літературного персонажу «Капітошка» відповідачам не надавав. Той факт що на товарах та в мережі Інтернет відповідачами відтворено оригінальну назву твору підтверджується зображеннями, які відтворені на товарі зображення головного героя літературно-художнього твору «Капітошка». Таким чином, судом встановлено, що позивач не надавала дозволу відповідачам на відтворення імені головного персонажа «Капітошка», оригінальної назви літературного твору «Капітошка» та реалізацію товару з такою назвою, а відповідачами це не спростовано. Дотримуючись чинного законодавства відповідачі повинні були отримати згоду (дозвіл) автора на використання оригінальної назви твору «Капітошка» та літературного персонажу «капітошка» шляхом укладення з [PERSON] авторського договору та сплачувати авторську винагороду та ліцензійні платежі. Але відповідачі зазначених платежів не сплачували та договорів не укладали, насілдком чого сталося порушення виключних майнових прав [PERSON] Оскільки допущено порушення прав, позивач має достатні законні підстави для стягнення з порушників відповідачів компенсації, розміри якої передбачені Законом України «Про авторське право і суміжні права». Стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначає, що виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку встановленого цим Законом; розповсюдження об'єктів авторського права - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці; відтворення - виготовлення одного або більше з примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер; контрафактний примірник твору відтворений і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав... Контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розповсюджуються, реалізуються тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності (Постанова КМУ від 3.10.2007р. № 1185 «Про затвердження Національного стандарту № 4 «Оцінка майнових прав інтелектуальної власності». Відповідно до п. 31 Постанови Верховного Суду України № 5, розміщення творів у мережі Інтернет у вигляді, доступному для публічного використання, є поданням творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором відповідно до пункту 9 ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», тобто таке розміщення є правомірним лише з дозволу автора чи іншої особи, яка має авторське право. Якщо у зв'язку з таким розміщенням у мережі Інтернет порушуються майнові права суб'єкта авторського права, визначені статтею 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», то це дає підстави для судового захисту авторського права. У п. 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010р. зазначається, що відповідно до пункту "б" ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010р., належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і або) суміжних прав. Згідно з п.п. «а», «д» ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; а також вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав. Згідно з п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Відповідно до положень п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», а саме: Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням обєкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий внаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Згідно п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або Законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Стаття 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначає розмір компенсації в мінімальних заробітних платах від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат. Станом на дату подачі позову, який направлений поштою 30.12.2016р. (т. 1 а.с. 243, т. 2 а.с. 83), розмір мінімальної заробітної плати в Україні з 1 грудня 2016р. становить 1600,00 грн., відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік». Вимогою позивача є стягнення з ФОП [PERSON] 40 мінімальних заробітних плат, а з ТОВ «Дизайн-Проект 2011» - 90 мінімальних заробітних плат. Розмір вимог позивач обґрунтувала виходячи з наступного. З ФОП [PERSON] стягненню підлягають збитки у розмірі 40 мінімальних заробітних плат, який становить 40 х 1600, 00 грн. = 64000 грн.: -10 мінімальних заробітних плат мінімальний розмір компенсації за продаж одного виду контрафактної продукції, який замовлений позивачем через сайт, оплачений у ПАТ КБ «Приватбанк» на імя ФОП [PERSON] та отриманий, що підтверджено доданими до позовної заяви доказами; -30 мінімальних заробітних плат за 3 види контрафактної продукції розміщеної на сайті (10 мінімальних заробітних плат х 3). З ТОВ «Дизайн-Проект 2011» стягненню підлягають збитки у розмірі 90 мінімальних заробітних плат, який становить 90 х 1600,00 грн. = 144000,00 грн.: -20 мінімальних заробітних плат за 2 види контрафактної продукції розміщеної на сайті (10 мінімальних заробітних плат х 2); -30 мінімальних заробітних плат за 3 види контрафактної продукції проданої ФОП [PERSON] (10 мінімальних заробітних плат х 3); -40 мінімальних заробітних плат за 4 види виготовленої контрафактної продукції (10 мінімальних заробітних плат х 3), що разом становить 90 мінімальних заробітних плат = 20+30+40. В ході судового розгляду за клопотанням представника позивача у порядку ст. 33 ЦПК України первісного відповідача ФОП [PERSON] замінено на належного відповідача [PERSON], як фізичну особу, оскільки 26.12.2016р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про припинення діяльності ФОП [PERSON] (т. 2 а.с. 36, 37). Статтею 52 ЦК України передбачено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За таких підстав суд на підставі доказів, наданих та належним чином оцінених судом, дійшов висновку про те, що назва твору «Капітошка» є самостійним об'єктом відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», що підлягає правовій охороні, і встановивши, що позивач відповідачам жодного дозволу на відтворення імені головного персонажа "Капітошка", оригінальної назви літературного твору «Капітошка» та реалізацію товару з такою назвою не надавала, задовольняє позов на підставі ст. 50, п.п. «г» п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» і стягує компенсацію за порушення авторського прав на самостійну частину літературного твору з ТОВ «Дизайн-проект 2011» і [PERSON], оскільки [PERSON] після втрати статусу підприємця має виступати як фізична особа і повинна нести відповідальність за допущене порушення, яке було вчинене нею у статусі субєкта. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 2080,00 грн. та вартість публікації оголошення у газеті у сумі 382,80 грн. підлягають стягненню солідарно з відповідачів.

Outcome: approved