Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Представник Фонду загальнообов»язкого державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 71, 12 грн.. Свої вимоги мотивував тим, що 13 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. В заяві останній стверджував, що він в даний час не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та не отримує пенсії, а тому відповідно до вимог чинного законодавства, йому була призначена та виплачувалася допомога по безробіттю. На підставі особистої заяви [PERSON] та відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», останньому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. На виконання вимог пункту 18 частини 2 статті 22 Закону, Кременчуцьким МРЦЗ було проведено розслідування страхового випадку відносно [PERSON], шляхом інформаційного обміну даних з податковим органом, державним центром зайнятості. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №48 від 30.03.2016 року, встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 13.02.2015 року по 23.12.2015 року, [PERSON] одночасно працював на ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 01.12.2015 року по 02.12.2015 року. Відповідно до ст. 4 Закону, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. За змістом ст. 1 вказаного Закону, безробітною визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Отже, [PERSON] не вважався безробітним і не мав права перебувати на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ, оскільки перебував в трудових відносинах з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 01.12.2015 року. Відповідно до наданого розрахунку, сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 01.12.2015 року по 02.12.2015 року становить 71,12 грн. 14.06.2016 року наказом директора Кременчуцького МРЦЗ за №125 прийнято рішення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю [PERSON] в розмірі 71,12 грн. 14.06.2016 року за вихідним №1624, [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність повернення ним виплаченої допомоги по безробіттю, котре останнім отримано 15.06.2016 року. Відповідно до п.7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністра Праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року №60/62, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення, повернути незаконно виплачені кошти. Згідно підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Наказом КМУ від 20.03.2013 № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового щодо виконання робіт (надання послуг). В добровільному порядку сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю до цього часу, відповідачем не повернуто. Наказ про повернення допомоги по безробіттю в установленому законом порядку [PERSON] не оскаржувався. Статтею 36 ч.3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та ДПА України №60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Безпідставне невиконання відповідачем покладених на нього зобов'язань будучи безробітним та обізнаним з положеннями Закону України «Про зайнятість населення», Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" під час надання статусу безробітного, порушує право Кременчуцького МРЦЗ на відшкодування в даному випадку незаконно отриманих соціальних послуг у вигляді допомоги по безробіттю, котрі були виплачені [PERSON]. Представник позивача - Фонду загальнообов»язкого державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості в судове засідання не зявився, хоча завчасно надіслав до суду заяву згідно якої прохав справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно ч. 2 ст. ст. 21 Закону України "Про зайнятість населення" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2015 року [PERSON] звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного. Згідно витягів із наказу про прийняті рішення по особі [PERSON] від 25.01.2017 року, [PERSON] з 13.02.2015 року надано статус безробітного та з 23.02.2015 року призначено допомогу по безробіттю. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. На виконання вимог пункту 18 частини 2 статті 22 ЗУ «Про зайнятість населення»\~\~Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відносно [PERSON] шляхом звірки обміну даних з податковим органом. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №48 від 30.03.2016 року, встановлено, що [PERSON] надавав послуги ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 01.12.2015 року по 02.12.2015 року, згідно договору про надання послуг №22 від 01.12.2015 року. Відповідно до п.7 порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністра Праці та соціальної політики України від 13 лютого 2009 року №60/62, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення, повернути незаконно виплачені кошти. Згідно підпункту 1 пункту 5.5. Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Мінпраці від 20 листопада 2000 року № 307, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами). Таким чином, осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, предметом яких є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт та надання послуг, Закон відносить до зайнятого населення. У зв'язку з чим, вони не можуть були зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу. Відповідно до наданого розрахунку, сума отриманої допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 01 грудня 2015 року по 02 грудня 2015 року становить 71,12 грн. Наказом в.о. директора Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості №125 від 14.06.2016 року прийнято рішення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю відповідачем [PERSON] в розмірі 71,12 грн. Згідно з ч.3 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст..1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 14.06.2016 року за вих..№1624 на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність повернення виплаченої йому допомоги по безробіттю в сумі 71,12, однак вказане повідомлення залишено без реагування. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що відповідач після укладання цивільно-правового договору не повідомив позивача про його укладення, внаслідок чого йому, без наявності до того відповідних підстав, виплачено допомогу по безробіттю, то суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved