Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, які були прийняті судом, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору в розмірі 19051,36 доларів США, що за курсом 25.44 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.02.2016 року складає 484666, 51 грн. та стягнути судовий збір, посилаючись на те, що 02.09.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір №HAUAGA0000000072. Згідно умов зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7474.78 доларів США на термін до 02.09.2028 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, [PERSON] щомісяця в період сплати повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 02.02.2016 року становить 19051,36 доларів США, що складається з наступного: 32,90 доларів США заборгованість за кредитом; 3632,98 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 971,77 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 13497,14 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 9,83 доларів США штраф (фіксована частина), 906,74 доларів США штраф (процентна складова). На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HAUAGA0000000072 укладено договір поруки з поручителем [PERSON] Оскільки відповідачі ухиляються від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашають відповідно до умов договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за вище вказаним договором. Вимога, що була пред`явлена до відповідачів щодо виконання зобов`язання залишена без задоволення, тому позивач змушений звернутись з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розгляду справи без його участі. Позов підтримує та не заперечує проти прийняття заочного рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог абзаців 4,5 ч.5, ч.9 ст. 74 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву до суду з проханням розглядати справу без її участі та застосувати до спірних правовідносин загальну позовну давність у три роки відповідно ст. 257 ЦК України та спеціальну позовну давність в один рік відповідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України щодо вимоги про стягнення пені, а також застосувати наслідки спливу позовної давності, які визначені у ч.4 ст. 267 ЦК України. Крім того, просила зменшити розмір пені за ч.3 ст.551 ЦК України України, оскільки він значно перевищує розмір збитків. Також у заяві зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] вони розлучились і на даний час вона змінила прізвище з «Скочко» на «Іванова». У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особі, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ВАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №HAUAGA0000000072. Згідно умов зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 474.78 доларів США на термін до 02.09.2028 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Згідно п.п. 8.1, 8.4. Кредитного договору, банк зобов'язується надати "Позичальникові" кредитні кошти на строк з 02.09.2008 року по 02.09.2028 року включно, у вигляді не поновлюваної лінія (далі - «Кредит») у розмірі 7474,78 долл. США на наступні цілі: у розмірі 5751,18 дол. США на споживчі цілі, з них 5500,00 дол. США на споживчі ділі шляхом: видачі готівки через касу, а також у розмірі 165,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 57,45 дол. США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 28,73 дол. США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 1723,60 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3,2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Періодом сплати вважається період з "1" по "5" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим Кредитним договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 94.75 дол. США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, -сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. При порушенні Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Згідно п. 5.3. Кредитного договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. 02.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір поруки № HAUAGA0000000072/1 , за умовами якого поручитель поручився перед кредитором відповідати за зобов'язаннями боржника в повному обсязі та нести солідарну відповідальність. Згідно п.п. 11,12 Договору поруки, цей договір діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Крім того, на забезпечення виконання кредитного договору, 02 вересня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки на будинок загальною площею 53.10 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Близнюківський район, селище Садове, вул. Червоних Козаків, буд.7. Взяті на себе зобовязання по договору №HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року Банк виконав своєчасно і повністю. У порушення зазначених умов Кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязання за договором № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року виконував не в повному обсязі. Так, відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитом: 29.09.2008 року, 01.10.2008 року, 22.10.2008 року, 03.11.2008 року, 18.11.2008 р., 04.12.2008 року, 25.12.2008 року, 26.12.2008 року, 15.01.2009 року, 19.01.2009 року, 19.02.2009 року, 06.03.2009 року, 07.05.2009 року, 22.12.2010 року. 07.04.2009 року Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року в розмірі 46137, 17 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 53.10 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Близнюківський район, селище Садове, вул. Червоних Козаків, буд.7 шляхом продажу предмета іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселити [PERSON] та [PERSON] з вищенаведеного житлового будинку зі зняттям їх з реєстраційного обліку. Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 22.07.2009 року позов Банку був задоволений в повному обсязі. Вказане рішення суду набрало законної сили 02.08.2009 року, проте звернення стягнення на предмет іпотеки на момент розгляду справи не відбулось. Крім того, Банк звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року, яка утворилась станом на 06.10.2011 року у розмірі 11879,41 дол. США і складалась з наступного: 5859, 80 доларів США заборгованість за кредитом; 2499,05 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 560,67 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 2364,33 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,37 доларів США штраф (фіксована частина); 564,19 доларів США штраф (процентна складова). Заочним рішенням Дзержинського районного суду Харківської області від 26.06.2012 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги Банку були задоволені в повному обсязі. У звязку з вищезазначеними порушеннями зобовязань за Кредитним договором від 02.09.2008 року, [PERSON] станом на 02.02.2016 року має заборгованість у розмірі 19051, 36 доларів США грн., яка складається з наступного: -32,90 доларів США заборгованість за кредитом; -3632,98 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -971,77 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -13497,14 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; - 9,83 доларів США штраф (фіксована частина); -906,74 доларів США штраф (процентна складова). Ці обставини підтверджуються новим розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Згідно службового розпорядження Національного банку України, станом на 02.02.2016 року офіційний курс гривні до Долара США становив 2544,8377 грн. за 100 доларів США. Банківською ліцензією № 22 від 29.07.2009 року, виданою НБУ підтверджується право у ПАТ КБ «ПриватБанк» на здійснення операцій з валютними цінностями. 05.02.2016 року на адресу [PERSON] та [PERSON] Банком було надіслане повідомлення про погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року. Щодо позовних вимог про солідарне стягнення боргу з [PERSON], як поручителя за Кредитним договором, суд зазначає наступне. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно п.п. 11,12 Договору поруки від 02.09.2008 року, цей договір діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Матеріалами справи підтверджено, що 07.04.2009 року Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року в розмірі 46137, 17 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 22.07.2009 року позов Банку був задоволений в повному обсязі. Вказане рішення суду набрало законної сили 02.08.2009 року. Таким чином, суд зазначає, що предявивши 07.04.2009 року вищенаведений позов до [PERSON] та [PERSON], Банк відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання, тобто в цей день настав термін повернення кредиту за Кредитним договором, і, як наслідок, відповідно до п. 12 Договору поруки почав перебіг пятирічний строк припинення поруки. Суд зазначає, що порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Правила ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя. За змістом речення 1 та 3 зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. Отже, сплив пяти років від дня настання терміну виконання основного зобов'язання, припиняє поруку в силу вимог Закону за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся\~\~до поручителя з позовом та є підставою для припинення обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. З позовом до [PERSON] по справі, що розглядається, Банк звернувся 23 березня 2016 року, що підтверджується реєстром № 8817821направлення до суду позовної заяви, тобто поза межами пяти років від дня настання терміну виконання основного зобов'язання, таким чином в силу Закону та умов Договору поруки, порука є такою, що припинила свою дію. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором, у звязку з їх необґрунтованістю. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором від 02.09.2008 року з [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконав умови Кредитного договору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі, який буде визначений судом нижче. Щодо заяви [PERSON] про застосування до спірних правовідносин загальної позовної давності у три роки за ст. 257 ЦК України, спеціальної позовної давності в один рік за п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені, а також про застосування наслідків спливу позовної давності, визначених у ч.4 ст. 267 ЦК України, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитом: 29.09.2008 року, 01.10.2008 року, 22.10.2008 року, 03.11.2008 року, 18.11.2008 р., 04.12.2008 року, 25.12.2008 року, 26.12.2008 року, 15.01.2009 року, 19.01.2009 року, 19.02.2009 року, 06.03.2009 року, 07.05.2009 року, 22.12.2010 року. Крім того, 07.04.2009 року Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року в розмірі 46137, 17 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок. Також, Банк звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року, яка утворилась станом на 06.10.2011 року у розмірі 11879,41 дол. США, який заочним рішенням від 26.06.2012 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги Банку задовольнив в повному обсязі. 23.03.2016 року Банк звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовом, що розглядається. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Приписами ч.1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що п. 5.5. Кредитного договору сторони узгодили збільшення позовної давності до 5 років по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів. Таким чином, вимоги [PERSON] про застосування до спірних правовідносин загальної позовної давності у три роки за ст. 257 ЦК України, спеціальної позовної давності в один рік за п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України є необґрунтованими, оскільки суперечать положенням ч.1 ст. 259 ЦК України та п. 5.5. Кредитного договору. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Суд зазначає, що подання до Дзержинського районного суду м. Харкова позову, перервало перебіг збільшеної за домовленістю сторін позовної давності і, оскільки в заочному рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2012 року, йшла мова про наявність заборгованості за Кредитним договором станом на 06.10.2011 року, то пятирічний термін позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентам, комісії та пені за період з 07.10.2011 року по 02.02.2016 року включно не сплив. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що за період з 07.10.2011 року по 02.02.2016 року включно (строк зазначений позивачем у позові) позовна давність не сплинула, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії за користуванням кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, штрафом (фіксована частина), штрафом (процентна складова) за вказаний період підлягають захисту. Загальна сума заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії за користуванням кредитом за кредитним договором № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року за період з 07.10.2011 року по 02.02.2016 року включно складає 4637, 65 доларів США. Вказана сума складається з наступного: 32,90 доларів США заборгованість за кредитом; 3632,98 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 971,77 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, що підтверджується новим Розрахунком заборгованості наданим представником позивача. Банківською ліцензією № 22 від 29.07.2009 року, виданою НБУ підтверджується право у ПАТ КБ «ПриватБанк» на здійснення операцій з валютними цінностями. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії за користуванням кредитом в іноземній валюті відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16 вересня 2015 року по справі 6-190цс15. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 13497,14 доларів США; штрафу (фіксована частина) у розмірі 9,83 доларів США; штрафу (процентна складова) у розмірі 906,74 доларів США, суд вважає їх частково обґрунтованими, виходячи з наступного. Як вбачається з п.п. 5.1., 8.4. Кредитного договору № HAUAGA0000000072 від 02.09.2008 року, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4. Договору за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. При порушенні Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Згідно п. 5.3. Кредитного договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, суд дійшов висновку, що стягнення пені та штрафів в іноземній валюті суперечить п.п. 5.1., 8.4. Кредитного договору, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] у національній валюті гривні пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі, який буде визначений судом нижче; штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі, який буде визначений судом нижче. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При вирішенні питання про стягнення пені, суд у контексті визначеного у ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, окрім наведених норм права про обов'язковість виконання зобов'язань зважає на те, що відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливе, добросовісне та розумне застосування норм цивільного законодавства. Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно письмової заяви відповідача [PERSON], остання просила зменшити розмір пені за ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки він значно перевищує розмір збитків. Виходячи з наведеного, при вирішенні питання про розмір пені, який у даному випадку підлягає стягненню на підставі умов Договору та ст. 549 ЦК України, суд зважає на те, що сума пені за період з 07.10.2011 року по 02.02.2016 року у розмірі 343367, 24 грн. (13497,14 доларів США*25,44 грн. курс станом на 02.02.2016 року), значно перевищує розмір збитків, які позивач поніс внаслідок неповернення боргу, і дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача пені в сумі, яка дорівнює заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісії за користування кредитом, тобто суми у розмірі 117981 грн. 82 коп. (4637,65 доларів США*25,44 грн.). В іншій частині вимог про стягнення суми пені, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки, судом на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, був зменшений розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON], то, відповідно, зменшується і розмір штрафу (процентна складова), виходячи з наступного. Згідно п. 5.3. Кредитного договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Суд зазначає, що 5 відсотків, які визначені в п. 5.3. Кредитного договору слід розраховувати наступним чином: 117981 грн. 82 коп. (4637,65 доларів США*25,44 грн. це сума боргу за тілом кредиту, процентами та комісією) + 117981 грн. 82 коп. (пеня, яка підлягає стягненню з відповідача)=235963,64 грн. * 5% ( п. 5.3. Кредитного договору) : 100% = 11798,18 грн. Отже, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] штрафу (процентна складова) в сумі 11798, 18 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги Банку до [PERSON] частково обґрунтованими та задовольняє їх за період з 07.10.2011 року по 02.02.2016 року у розмірі 4637,65 доларів США, яка складається з: 32,90 доларів США заборгованість за кредитом; 3632,98 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 971,77 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, та у розмірі 130030 грн., яка складається з: 117981 грн. 82 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250 грн. штраф (фіксована частина); 11798 грн. 18 коп. штраф (процентна складова). Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ними і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача пропорційно до розміру задоволених уточнених позовних вимог (51,17%).

Outcome: partial