Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, а також з позовом, який було об'єднано з первісним, в обгрунутвання яких зазначив, що в кінці 2001 року у нього відбулась усна домовленість з подружжям [PERSON] (на день розгляду справи [PERSON]) - [PERSON] та [PERSON] про обмін легкового автомобіля "Фольксваген Пасат", 1989 року випуску на житлову квартиру [ADDRESS]. Виконуючи свої обов'язки за усним договором він надав генеральну довіреність на право користування та продажу автомобіля на ім'я [PERSON], а потім 29.11.2001 року шляхом укладення договору купівлі-продажу переоформив автомобіль на [PERSON]. Подружжя [PERSON] також на виконання обов'язків, зареєстрували позивача у квартирі, залишивши її в повному його розпорядженні. Своєчасно право власності на квартиру оформлено належним чином не було, оскільки він повністю довіряв подружжю [PERSON]. В квартирі він проживав та проживає по цей час, за колишніх власників сплатив їх борг за комунальні послуги 5000 гривень. Згідно протоколу загальних зборів членів кооперативу №7 від 15 травня 2008 року він прийнятий членом кооперативу. Тому просить визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. А також просить визнати дійсним усний договір обміну легкового автомобіля "Фольксваген пасат" державний номер [NUMBER], 1989 року випуску, який належав йому на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що в 2001 році родина [PERSON] звернулась до нього з проханням здійснити обмін автомобіля на належну їм квартиру, про що усно домовились. В кооперативі за їх заявою його було зареєстровано, та він став членом кооперативу. У [PERSON] документи на квартиру були відсутні. Він спочатку на автомобіль видав довіреність, а потім оформили договір купівлі-продажу. Документи на квартиру на ім'я відповідача вони оформили вже пізніше, за що він сплатив власні кошти, однак після цього остання відмовилась виконувати свої обов'язки. він в квартирі проживає 15 років, сплатив за неї борги, в квартирі зробив ремонт. Тому просить його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача позови підтримав, та просив задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, надав письмові заперечення, суду пояснив, що договір обміну повинен укладатися нотаріально. Автомобіль відповідачем було придбано на підставі договору купівлі-продажу, а не обміну. Позивач звернувся до відповідача з проханням надати можливість пожити в квартирі та зареєструвати його там, однак жодного договору обміну укладено не було. Крім того, на момент 2001 року було відсутнє право власності на квартиру, а отримане було лише у 2007 році. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи ЖБК "Автомобіліст2" у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з 2000 року вона була головою кооперативу ЖБК "Автомобіліст 2". [PERSON] та її чоловік по договору з [PERSON] переоформили квартиру на автомобіль. Але автомобіль був оформлений, а квартира ні. [PERSON] в квартирі прописався, а [PERSON] виписались. Вона та бухгалтер кооперативу приїздили до [PERSON] на роботу, з приводу боргів за квартиру, щоб вона їх виплатила, однак [PERSON] сказала, що квартира [PERSON], тому всі питання до нього. [PERSON] дисциплінований член кооперативу. Вважає, що власник квартири саме [PERSON]. Квартира не була у власності, право власності на квартиру з 2007 року у [PERSON], а до цього вона була наймачем квартири. В її присутності договори не укладалися. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з [PERSON] понад 20 років, спільно займалися підприємницькою діяльністю. В 2000 році [PERSON] з Германії пригнав автомобіль Фольксваген пасат. До нього звернулись [PERSON] з проханням обміняти автомобіль на квартиру. Вони приходили в офіс, що знаходився по пр. Гагаріна,75. [PERSON] погодився, дав довіреність на автомобіль, а вони прописали [PERSON] у квартирі. він проводив там ремонтні роботи, йому допомагали, й він особисто. А коли він попросив оформити квартиру, то йому відмовили. Договір обміну був десь у 2001 році. Ринкова ціна автомобіля була близько 6 тис. доларів, а квартири близько 4- 4,5 тис. доларів. Він був присутнім тільки при розмовах. документи на квартиру не бачив. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 153 ЦК України ( в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу (ч.1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року). На підставі ч.2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.49 ЗУ «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однак, як встановлено у судовому засіданні, підтверджено сторонами по справі та свідками договір міни письмово не укладався, та нотаріально не посвідчувався. А у відповідності до вимог ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Як видно з наданих суду документів автомобіль фольксваген пасат, 1989 року випуску держ. знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], 29.11.2001, зареєстрований на підставі довідки-рахунок МОЛ349547 за [PERSON] (а.с.99), тобто жодним чином не ведеться про договір міни. Крім того, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] [PERSON] на праві приватної власності з 27.03.2007 року (а.с.104), на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 28.12.2004 (а.с.105). Тобто станом на 2001 рік у [PERSON] взагалі було відсутнє право власності на спірну квартиру. А також відсутні докази посилання позивача на те, що відповідач ухилялась від нотаріального оформлення угоди. Позивачем не доведено позовні вимоги, оскільки доказів в підтвердження факту укладення договору міни не надано, а тому й відсутні й підстави про визнання права власності на квартиру. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження підстав позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed