Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач 28.01.2021 р, звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ЗАТ "Українська будівельна компанія" про стягнення коштів за неналежне виконанння умов договору та відшкодування моральної шкоди. Обгрунтовуючи вимоги тим, що 12.102016 року між позивачем та ЗАТ «Українська будівельна компанія» був укладений договір № 10-187 купівлі-продажу майнових прав на машино-місце, зобов`язання за яким відповідач не виконав. В подальшому було укладено додаткову угоду 2/2 до договору № 10-187 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.10.2016 р., відповідно до умов якої сторони досягли згоди про припинення договору № 10-187 купівлі-продажу майнових прав на машино-місце від 12.10.2016 р. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь повернення сплачених грошових коштів у розмірі 23000,00 грн, моральну компенсацію 10000,00 грн. та витрат по оплаті юридичних послуг в розмрі 8500,00 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 01.02.2021 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю на розгляд Святошинському районному суду м. Києва. 23.03.2021 року матеріали вказаної позовної заяви надійшли до Святошинського районного суду м. Києва згідно ухвали. 23.03.2021 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями Святошинського районного суду м. Києва та визначеного головуючого по справі Бабич Н.Д. Ухвалою суду від 30.03.2021 р. у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.57-59). Ухвалою суду від 30.03.2021 р. відмовлено в задоволені заяви про забезпечення позову. Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.64, 66, 67). Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї (а.с.64, 65). Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Згідно з даними Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Відповідач не перебуває в процесі припинення, зареєстрований за адресою, вказаною у позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.10.2016 року між [PERSON] Закритим акціонерним товариством «Українська будівельна компанія» був укладений договір №№ 10-187 купівлі-продажу майнових прав на машино-місце (а.с. 14-22). Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 2.1 укладеного Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання передати позивачці у власність майнове право на машино-місце № [NUMBER] , яке знаходиться на нижньому рівні у нежитловій будівлі, що споруджується на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] і позначена на схемі генерального плану за № [NUMBER] а позивач зобов`язався сплатити відповідачу 200 000 грн. ціну продажу майнового права згідно з умовами вказаного договору (а.с.14-22). Станом на 22 листопада 2016 року позивач сплатив 100% вартості майнових прав на машино-місце [NUMBER], відповідно до умов договору у розмірі 200 000 грн. 00 коп. та актом від 22 листопада 2016 року сторони оформили прийом-передачу майнового права за цим Договором (а.с. 23-24). Відповідно до пункту 1.6 Договору, після прийняття будівлі в експлуатацію, її технічної інвентаризації та за умови сплати Стороною - 1 ціни продажу майнового права Сторона-2 зобов`язана протягом 30 календарних днів передати Стороні-1 машино-місце за актом прийому-передачі, а також технічний паспорт на машино-місце. Відповідно до пункту 1.7 цього Договору сторонами визначено орієнтований термін прийняття будівлі в експлуатацію - 1 квартал 2017 року. Відповідно до положень пункту 3.4.2 цього Договору, відповідач зобов`язаний здійснити усі заходи, щодо прийняття Будинку в експлуатацію та його технічної інвентаризації у строк, не пізніше визначеного у пункту 1.7 цього Договору. Станом на момент розгляду справи відповідач у строки, визначені договором - 01 квартал 2017 року, не ввів вказаний будинок в експлуатацію. В подальшому було укладено додаткову угоду 2/2 до договору № 10-187 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.10.2016 р., відповідно до умов якої сторони досягли згоди про припинення договору № 10-187 купівлі-продажу майнових прав на машино-місце від 12.10.2016 р. (а.с. 25). Як зазначив позивач, відповідач частково кошти йому повернув, а саме в розмірі 177000,00 грн., протилежного суду не надано, а тому просив стягнути на його користь різницю недоплаченої суми в розмірі 23000,00 грн. (200000,00 - 177000,00). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 23000, 00 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ст. 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Договором купівлі-продажу майнових прав на обєкт нерухомого майна - житлове будівництво не передбачено відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати увстановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботивідповідно до проектно-кошторисної документації, а замовникзобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію,якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти об&lquot;єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. Тобто, суттєвими умовами договору будівельного підряду є порядок надання замовником будівельного майданчику та проектно-кошторисної документації або визначення, які з цих обовязків належить виконати самому підрядникові. Статтею 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" визначено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей,що вкладаються в обєкти підприємницької та інших видів діяльності, у результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Таким чином, уклавши договір про купівлю-продаж майнових прав на об`ект нерухормості - житлове будівництво, сторони стали учасниками інвестиційного процесу й виниклі між ними правовідносини регулюються спеціальним законом - Законом України "Про інвестиційну діяльність", який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в інвестиційну діяльність. Між тим, Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт інадавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Таким чином, Закон України "Про захист прав споживачів" не регулює правовідносини, які виникли між сторонами договору про купівлю-продаж майнових прав щодо об`єкту нерухомого майна - житлове будівництво. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України) За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8500, гривень понесених витрат на правову допомогу. При цьому суд бере до уваги договір Д-659 від 18.12.2020 року та фіскальний чек від 18.12.2020 р. (а.с36). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial