Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач свої вимори мотивує тим, що згідно кредитного договору від 01.09.2011 року відповідач отримав кредит розмірі 201500 грн. з строком погашення до 01.09.2016 року. На забезпечення виконання вказаного договору між ним та відповідачем було укладено договір іпотеки нежитлового приміщення по [ADDRESS]. В порушення вимог договору, відповідач порушує графік погашення кредиту та відсотків за користування ним. У зв'язку з чим, відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 126211,42 грн., яка склалася станом на 11.04.2014 року. Тому просить звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлове приміщення площею 75,7 кв.м. що знаходиться на 1 та 2 поверсі будинку [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором № 00028365 від 01 вересня 2011 року в розмірі 126211,42 грн. шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в процесі виконавчого провадження з початковою ціною визначеною відповідно до положень Закону України « про виконавче провадження». Також просять стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явився. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 01.09.2011 року укладеному між позивачем та відповідачем, відповідач отримав кредит в сумі 201500 грн. з процентною ставкою 18,5 % річних та кінцевим строком його повернення 01.09.2016 року Відповідачем умови договору не виконано, сума кредиту та відсотки за користування коштами не сплачено і станом на 11.04.2014 року загальна сума заборгованості в гривневому еквіваленті складає 126211,42 грн. з яких : заборгованість за кредитом 117 540,08 грн. (з яких 20 148, 31 грн. прострочена заборгованість зі сплати кредиту), прострочена заборгованість зі сплати відсотків - 7149,01 грн. та пеня в розмірі 1522,33 грн.. Вказані висновки суду підтверджуються копіями кредитного договору з додатками та розрахунком заборгованості. Також встановлено, що зобов'язання відповідача по вказаному Кредитному договору були забезпечені договором іпотеки від 01.09.2011 року за яким відповідач передав в заставу позивачу нежитлове приміщення площею 75,7 кв.м. що знаходиться на 1 та 2 поверсі будинку [ADDRESS]. Відповідно до вимог Договору іпотеки - за рахунок Предмета іпотеки- Позивач може задовольнити вимоги щодо усіх боргових зобов'язань, не сплачених Відповідачем, а також вимоги стосовно повного відшкодування всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у зв'язку з реалізацією його прав за Договором іпотеки. Статтею 589 ЦК України, ст. 20, 33 Закону України "Про заставу" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпеченого заставою. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За змістом положень ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Частинами 2, 3 ст. 35 вказаного закону встановлено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Проте вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Між тим, позивачем не надано доказів виконання положень ст. ст. 12, 35 Закону України "Про іпотеку". Так, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 45) вимогами позивача щодо усунення порушень у зобов'язанні була направлена відповідачу 11.04.2014 року і вручена йому 18.04.2014 року. З письмової вимоги банку вбачається, що позивач висунув вимогу відповідачу виконати взяті на себе зобов'язання у продовж 60 календарних днів починаючи з 11.04.2014 року, але що до закінчення цього строку, а саме 19 травня 2014 року, звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, як вже встановлено судом розмір простроченої и відповідача за кредитним договором становить 28819,65 грн. В той же час визначена сторонами вартість предмету іпотеки становить 310200 грн. (а.с. 38). З чого вбачається, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем значно менша за вартість предмету іпотеки, а тому суд вважає, що вимога позивача звернути стягнення на нерухому майно, вартість якого явно не відповідає розміру неповерненого кредиту ( строк повернення якого настав) та перевищує його в декілька разів, суперечить принципам розумності та справедливості. Враховуючи викладене, незважаючи на те, що в ході судового розгляду справи достовірно встановлено факт невиконання позичальником умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість в наведеному вище розмірі , беручи до уваги той факт, що перед поданням до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позивачем не дотримана у повному розмірі процедура звернення стягнення на предмет іпотеки та враховуючи той факт, що розмір заборгованості за кредитом явно не співмірний вартості предмета іпотеки, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю. На підставі викладеного ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed