Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

ТОВ "АвтоПросто" звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.12.11 між ним та відповідачем [PERSON] була укладена угода № 380983 та підписані додатки №1 та №2, які є невід`ємними частинами вказаної угоди, предметом якої є надання учаснику послуги по придбанню автомобіля через систему придбання у групах «АвтоТак». 10.02.2015 між ТОВ «Авто Просто» [PERSON] , [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручителі зобов`язалися відповідати перед товариством у разі невиконання [PERSON] зобов`язань за укладеною ним угодою. Згідно до п.7.1 ст.7 Додатку №2 учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати йому іншу модель, яка відрізняється від зазначеної в додатку №1 із модельного ряду, запропонованого позивачем, що і було використано відповідачем [PERSON] , який 17.02.15 реалізував своє право на вибір іншого автомобіля шляхом підписання акту вибору автомобіля, а саме: просив надати замість автомобіля «ЗАЗ Ланос» автомобіль марки «ЗАЗ Sens». Оскільки отриманий [PERSON] автомобіль коштував дешевше на суму 21090.00 грн., вказана сума була зарахована на графік внесків для пропорційного зменшення розміру повних внесків. 13.02.2015 [PERSON] отримав автомобіль «ЗАЗ Sens» і відповідно до зобов`язання сплачував щомісячні внески. Відповідно до умов угоди [PERSON] зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків, але з січня 2018 припинив сплату внесків, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 99507.03 грн., яку власне і просить стягнути солідарно з відповідачів. Також просить стягнути з відповідачів нас вою користь понесені ним у справі судові витрати по оплаті судового збору. Не погоджуючися із вказаним позовом, [PERSON] через свого представника подав до суду зустрічну позовну заяву, якою з урахуванням уточнених позовних вимог просить розірвати угоду № 380983, укладену 06.12.2011 між ним та позивачем за первісним позовом на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України по причині істотного порушення договору другою стороною (порушення, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору). В обгрунтування заявленого зустрічного позову посилається на те, що вказана угода не відповідає вимогам цивільного законодавства України та не містить ряду істотних умов, передбачених п. 15 розділу ІІІ Положення № 3384, а тому є такою, що протирічить вимогам цивільного законодавства України, законодавства про захист прав споживачів. Окрім того, вона укладена від імені адміністратора не уповноваженою та неналежною особою, грубо порушує права і законні інтереси [PERSON] , є незбалансованою, дискримінаційною та упередженою щодо нього. Зважаючи на обставини неодноразового свавільного порушення ТОВ «Автопросто» умов та цілих розділів Угоди в частині укладення Угоди неналежною стороною без наявності жодних правових підстав , укладення угоди шляхом введення [PERSON] в оману щодо істотних її умов, застосування «пірамідальної схеми» при фінансуванні придбання автомобілів учасниками групи, однобічного трактування ТОВ «Авто просто» окремих положень та пунктів Угоди ( ст.. 7.9 додатку № 2 до Угоди) вважає доведеним факт істотного порушення Угоди другою стороною. Вважає, що первісний позивач займається нечесною підприємницькою практикою і такі його дії є забороненими та підпадають під дію статті 19 Закону України "Про захист прав споживача". Зазначає, що позивач не мав державної ліцензії на здійснення господарської діяльності по наданню фінансових послуг та не мав права укладати спірну угоду, а відтак угода є фіктивною і у [PERSON] не виникло будь-яких зобовязань перед ТОВ "Авто Просто". У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги за первинним позовом за викладених у ньому обствин і підстав та пояснив, що угода між сторонами була укладена за взаємною згодою, всі необхідні роз`яснення та документи були надані відповідачу [PERSON] при її підписанні і він сплачував внески. Претензій про незаконність угоди він не пред`являв. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість зі сплати внесків та судовий збір. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] первинний позов не визнав та підтримав заявлений ним зустрічний позов. Також суду показав, що при укладанні угоди він її читав, погоджувався з її умовами на час її підписання. Наразі, перестав платити внески, так як автомобіль виходить дуже дорого. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти первинного позову з підстав викладених у зустрічному позові. Натомість підтримав поданий зустрічний позов за викладених у ньому обставин та підстав. та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] первісний позов не визнали, а зустрічний підтримали та просили його задовольнити. Обгрунутвання такої своєї позиції суду не навели. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши отримані у справі докази, суд вважає, що позов ТОВ «Авто Просто» про стягнення боргу підлягає до задоволення в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] про розірвання угоди задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2011 між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] укладено Угоду № 380983 та підписано Додатки № 1 та 2 до неї, які є невід`ємними частинами Угоди, предметом якої є надання учаснику послуги з придбання автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» базової комплектації за ціною 78 560.00 грн через систему придбання у групах «АвтоТак». Статтею 3 Угоди передбачено зобов`язання ТОВ «Авто Просто» щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми «АвтоТак» здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику. Статтею 5 угоди передбачено, що учасник зобов`язується виконувати в порядку та в строки, зобов`язання передбачені угодою, включаючи, але не обмежуючись: сплатити вступний внесок при укладанні угоди; сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов`язань за угодою; за вимогою ТОВ «Авто Просто» надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою. Додатком № 1 до Угоди передбачено, що розмір вступного внеску становить 3 % + ПДВ - 2828.16 грн, щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5 % + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 %, плата за право на отримання автомобіля - 3 % + ПДВ. Згідно з додатком № 2 до угоди № 380983, який є невід`ємною її частиною поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою. Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ТОВ «Авто Просто» постачальником. Згідно з пунктом 3.2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати. За умовами пункту 7.3 Додатку №2 до угоди, якщо обрана учасником марка та/або модель коштує дешевше, ніж модель втомобіля, зазначена в додатку №1 до угоди, учасник може зробити вибір із наступного: 1) Зарахувати різницю між цінами автомобілів для послідовного скасування несплачених повних внесків, які передбачені графіком внесків цього учасника, у зворотному порядку, починаючи з останнього повного внеску. В подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в додатку №1 до угоди. Якщо зарахування різниці скасує сплату всіх повних внесків учасника, і залишиться грошове сальдо на користь учасника, ТОВ «Авто Просто» зобов`язується повернути учаснику таке сальдо протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати надання ним банківських реквізитів для перерахування відповідної суми; 2) Зарахувати різницю між цінами автомобілів, розподіливши її на всі наступні несплачені повні внески з метою пропорційного зменшення розміру повних внесків, які залишаються до завершення графіку внесків. [PERSON] зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. 29.01.2015 ТОВ "Авто Просто" та [PERSON] було підписано додаток № 3 до угоди № 380983 від 06.12.2011 (а.с. 7 т. 2) відповідно до якого загальна сума грошових зобовязань учасника станом на день підписання цього додатка становить 220132.38 грн., на день підписання цього додатку учасник сплатив 73524.89 грн., сума заборгованості складає 146607.49 грн. Згідно до п.7.1 ст.7 Додатку №2 учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати йому іншу модель, яка відрізняється від зазначеної в додатку №1 із модельного ряду, запропонованого постачальником для системи Авто Так, [PERSON] , перебуваючи у групі «АвтоТак», скористався правом, передбаченим статтею 7 Додатку №2 до Угоди, звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про надання йому іншої марки автомобіля ніж та, що вказана в додатку № 1 до Угоди, а саме замість автомобіля марки "ЗАЗ Lanos" просив надати автомобіль марки «ЗАЗ Sens» (а.с. 14, 227 т.1). Інших змін до угоди, зокрема і щодо зміни вартості внесків у зв`язку із зміною автомобіля не відбувалося. Відповідно до реєстру роздрібних цін № 2/2-АЦС від 01.02.2015 на автомобілі марки "ЗАЗ", що наданий ПАТ "Українська автомобільна корпорація" вартісь автомобіля марки "ЗАЗ Lanos" базової комплектності становила 154090 грн., а вартість автомобіля марки "ЗАЗ Sens" базової комплектності становила 133000.00 грн. (а.с.30 т. 2). Таким чином отриманий [PERSON] автомобіль коштував дешевше ніж автомобіль манки ЗАЗ Lanos" на 21090.00 грн. Вказана сума була зарахована у графік внесків для пропорційного зменшення розміру повних внесків, які залишаються до завершення графіку внесків на підставі заяви [PERSON] від 10.02.2019 (а.с.8 т. 2). 10.02.2015 між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки, відповідно до яких за яким останні зобов`язалися відповідати як боржники перед кредитором у разі невиконання зобов`язань [PERSON] . На момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 146607.49 грн. 11.02.2015 між АТ "Українська автомобільна корпорація" (продавець), ТОВ "Авто Просто" (платник) та [PERSON] (отримувач) було укладено тристоронній договір № 218188-Y10820 за умовами якого продавець зобовязався передати у власність отримувача автомобіль марки "ЗАЗ Sens" вартістю 133 000.00 грн., а платник оплатити вартість автомобіля. Відповідно до акту передачі - приймання автомобіля № zk25206912 від 17.02.2015 [PERSON] отримав автомобіль марки "ЗАЗ Sens", 2014 року випуску та цього ж дня зареєстрував його на своє імя (а.с. 70-74). Для забезпечення виконання передбачених Угодою № 380983 від 06.12.2011 та Додатками № 1, № 2, № 3 зобовязань між ТОВ "Авто Просто" та [PERSON] 17.02.2015 було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу , зареєстрований в реєстрі за № 1155, за умовами якого [PERSON] передав у заставу автомобіль марки "ЗАЗ Sens" 2014 року випуску, вартітю 133000.00 грн. (а.с. 75). [PERSON] зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків (Додаток №1 до Угоди). У січні 2018 [PERSON] припинив сплачувати щомісячні внески, станом на серпень 2019 має 48 несплачених внесків, що становить 26,0718% вартості автомобіля в сумі 99507.03 грн, з яких 57603.51 грн. чисті внески та 41903.52 грн внески на оплату послуг. Предметом спору в даній справі є солідарна відповідальність боржника та поручителів за неналежне виконання умов договору. Звертаючись до суду з указаним позовом, ТОВ «Авто Просто» посилалось на те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконують умови укладеної угоди, в результаті чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов`язок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї. Судом встановлено, що з січня 2019 [PERSON] припинив сплачувати внески, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 99507.03 грн. Розрахунок суми заборгованості у суду з огляду на отримані у справі докази сумнівів не викликає. У відповідності до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі погодилися з умовами угоди та договору поруки, підписавши їх. За викладеного суд вважає, що вимога позивача про відшкодування заборгованості солідарно відповідачами відповідає вимогам закону та грунтується на отриманих у справі доказах. Посилання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] на те, що була [PERSON] та [PERSON] не були проінформовані про збільшення розміру забезпеченого порукою зобовязання, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності та що вони не давали згоди на на зміну зобовязання, зокрема, щодо збільшення поточної ціни автомобіля, суд вважає безпідставними та такими, що спростовується п. 2.4 ст. 2 договору поруки в тім, що сторони погодили, що поручилель і кредитор цим погоджуються, що розмір забезпечених порукою вимог кредитора до боржника дорівнює сумі всіх повних внесків та інших, передбачених угодою платежів, що підлягають сплаті боржником. На момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 146607.49 грн. Вказана заборгованість може бути змінена в порядку, передбаченому ст. 2 та ст. 9 Дадатку № 2 до угоди. Зазначена умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які є вільними у визначенні зміту зобовязань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Вказаний договір у цій частині не визнавався недійсним у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Суд приходить до висновку, що зміни поточної вартості автомобіля передбачені умовами угоди і обумовлені зміною вартості автомобіля протягом дії угоди, а тому вони не призвели до зміни обсягу відповідальності поручителів і припинення поруки, оскільки поручителі, підписавши договір поруки, на такі зміни надали свою згоду. При вирішенні зустрічного позову суд виходить із наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" Продавець (виконавець, виробник) послуг не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Згідно ст. ст. 626, 627 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови: про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до додатку № 2 Угоди система «АвтоТак» - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг « Авто Просто» з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому угодою (статей 5, 6 додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов`язань, передбачених Угодою. Відповідачу [PERSON] ознайомлювався із умовами укладеної угоди перед її підписанням. Згідно ст. 10 Угоди підписання Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника "Авто Просто", уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підпис. Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатка N 2 до Угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі "Авто Так". При цьому в разі розірвання Угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ "Авто Просто". Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ "Авто Просто" про розірвання Угоди. Однак, як установлено судом, [PERSON] із заявою про розірвання Угоди в семиденний термін до ТОВ "Авто Просто" не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Угоди. Згідно із п. 2.5 ст. 2 ІІ розділу Додатку № 2 до Угоди позивач після укладення Угоди та включення його до групи в системі зобовязаний сплачувати: 1) цілий чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу; або 2) половинний чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу. Відповідно до п.2.1 ст.2 ІІ Розділу Додатку № 2 до Угоди поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи та повідомляється Авто Просто постачальником. Згідно із п.3.2 ст.3 ІІ Розділу Додатку № 2 до Угоди розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати. Відповідно до п.2.7 ст.2 ІІ Розділу Додатку № 2 до Угоди у випадку, якщо повний внесок сплачений в розмірі, який не відповідає поточній ціні автомобіля, дійсної на момент сплати, учасник, який вже одержав право на отримання автомобіля, зобовязаний сплатити недоплачену частину внеску протягом строку дії графіків внесків за першою вимогою Авто Просто . За умовами п. 9.1 додатку № 2 до угоди заміна на іншу марку та/або модель автомобіля може відбутися тільки за умови якщо протягом строку дії договору Постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти або продавати марку та/або автомобіль, зазначений в додатку №1 до договору. Отже, на думку суду, укладаючи договір, [PERSON] розумів вірогідні причини відсутності автомобіля, на який він розраховував, не з вини первісного позивача. Крім того, предметом договору не є продукція з певними характеристиками в розумінні автомобіля, зміна яких в односторонньому порядку відноситься до переліку несправедливих умов. Оскільки листом № 377 від 16.12.2016 дистрибютор автомобіля марки "ЗАЗ Lanos" (ТОВ "Сі Ей Автомотів") повідомив ТОВ "Авто Просто" про припинення виробництва вказаного автомобіля, останній здійснював заміну на аватомобіль найбільш подібний за ціною та технічними характеристиками, що було передбачено положеннями п. 9.1 ст. 9 додатку № 2. Таким чином, посилання позивача за зустрічним позовом на неправомірне застосування вказаного положення суд вважає безпідставним. Підписавши угоду та додатки до неї [PERSON] погодився щомісячно сплачувати повні внески, складові яких розраховуються із поточної ціни автомобіля, яка визначається на останній робочий день кожного місяця і може бути змінена, зокрема, у разі припинення продажу відповідної моделі і прийняття за основу розрахунку іншої моделі. Угодою не передбачено право позивача за зустрічним позовом сплачувати, а обовязок відповідача в подальшому розраховувати внески за угодою після отримання автомобіля, виходячи з ціни, що діяла на день придбання такого автомобіля або від ціни зазначеної в Додатку № 1 до угоди. Така система оплати повністю узгоджується із правовою природою угоди про надання послуг з придбання товарів у групах, якою передбачається для учасника можливість отримати у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості за рахунок коштів, сплачених іншими учасниками групи, які не отримали автомобілі, проте мають потепнійне право на це придбання автомобіля за такою угодою відбувається за його дійсною вартістю на момент купівлі, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнітися від вартості автомобіля, виданого іншим учасникам раніше. За таких обставин сторонами не визначається остаточний обсяг грошового зобовязання , так як сума щомісячних внесків та інших платежів залежить від ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця. (Постанова Верховного суду від 30.05.2018 провадження № 61-3569св18). Твердження позивача за зустрічним позовом про виконаня [PERSON] в повному обсязі умов договору станом на на грудень 2017, про безпідставне та однобічне трактування умов угоди, зокрема в частині методології визначення поточної вартості автомобіля, зарахування авансових внесків в рахунок погашення поточних внесків за угодою та зарахування різниці різниці у вартості автомобіля в рахунок погашення поточних внесків а також спотворення первісним позивачем внаслідок маніпулятивних дій договору щодо найменування автомобіля та його ціни не грунтуються на законі та умовах договору, а тому до уваги судом не беруться. Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що ТОВ «Авто Просто» має право в односторонньому порядку змінювати ціну Угоди не відповідає дійсності з огляду на наступне. Угодою не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «Авто Просто» ані шляхом погодження, ані тим більше в односторонньому порядку, оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни Автомобіля на весь період дії Угоди між сторонами: щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 % від поточної ціни автомобіля. Крім того, відповідач в межах своїх повноважень не має змоги самостійно встановлювати Поточну ціну Автомобіля, оскільки у відповідності до умов Угоди Поточна ціна Автомобіля щомісячно повідомляється компанії ТОВ «Авто Просто» постачальником. Отже, твердження Позивача про те, що нібито за час дії Угоди змінювалась її ціна суперечать дійсності та фактичним обставинам справи. Угодою прямо передбачено порядок розрахунку кожного щомісячного внеску (стаття 2 Додатку № 2 до Угоди). Усі посилання [PERSON] на те, що він не розумів умов Угоди, спростовуються письмовими доказами у справі, а також тим, що з 2011 він належним чином виконував взяті на себе зобов`язання та саме через належне виконання взятих на себе зобов`язань та за наслідком такого виконання отримав Автомобіль. Таким чином суд вважає, що відповідно до правовідносин, які виникли між сторонами, первісний відповідач отримав у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості, отже, за кошти, сплачені іншими учасниками системи, які ще не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це. Оскільки такі автомобілі можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше, визначення щомісячних внесків та інших платежів у відповідності до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами у розумінні статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів". До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 285/1777/17, провадження № 61-39721св18 та постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 357/13841/16-ц, провадження № 61-30638св18. Враховуючи, що предметом договору є надання [PERSON] фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак, позивач не впливає на формування ціни товару, який надається реалізації його виробником (постачальником). Твердження відповідача за превісним позовом про те, що між ним та ТОВ «Авто Просто» не було досягнуто згоди з істотних умов договору, не відповідають дійсності, адже оскаржуваний договір за своєю природою є договором про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а не договором купівлі-продажу, та відповідно предметом цього договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через системи АвтоТак. Посилання представника позивача за зустрічним позовом на те, що угода не містить ряду істотних умов, передбачених п. 15 розділу ІІІ Положення № 3384 "Про затвердження полдоження про обовязкові критерії та фінансові нормативи, а також вимоги, що обмежують ризики в діяльності фінансових компаній при надані фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах" від 08.08.2017 є безпідставними з огляду на дату підписання угоди 06.12.2011 та дату прийняття нормативного акту та враховує при цьому положення ч. 2 ст. 5 ЦК України в тім, що акт цивільного законодавства не має зворотньої дії в часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Доводи представника позивача за зустрічним позовом про те, що у діях первісного позивача вбачається нечесна підприємницька діяльність також є безпідставними з огляду на таке. За приписами частин першої, другої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Пунктом 7 частини третьої зазначеної статті встановлено, що забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обовязкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином для кваліфікації "пірамідальна схема" необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Зазначений правовий висновок щодо застосування статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" висловлений у постановах Верховного Суду України від 11.09.2013 у справі № 6-40 цс13 та від 25.06.2014 у справі 6-74цс14. Укладені між сторонами договори у рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки ТОВ "Авто Просто" надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі договору з учаснками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається у процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати. Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 380/63/16-ц. Суд звертає увагу та те, що посилання представника позивача за зустрічним позовом як на правову підставу позову про розірвання угоди на статтю 19 вказаного Закону, яка визначає самостійні умови для визнання угоди недійсною, є некоректним. Безпідставними суд вважає також посилання представника позивача за зустрічним позовом на укладення угоди первісним позивачем без отримання відповідної ліцензії. Суд зазначає, що 02 червня 2011 року Верховна Рада України прийняла Закон від 02 червня 2011 року № 3462-IV, який набрав чинності 09 січня 2012 року, згідно з яким до Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" були внесені зміни до частини першої статті 4, а саме вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: фінансовими послугами 7 вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. 19.01.2012 ТОВ «Авто Просто» на виконання вимог вказаного Закону отримало статус фінансової установи та 15.01.2013 отримало Ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Тобто, на час укладення спірної угоди не існувало закону, який би визначв послуги з адміністрування придбання в групах як фінансові послуги. Також не існувало нормативно-правового акта уповноваженого органу про віднесення цих послуг до фінансових. Посилання позивача, на доводи, якими він обґрунтовує позовні вимоги, не є підставою для розірвання спірної угоди, оскільки позивач укладав їх на підставі вільного волевиявлення і, ставлячи підпис, вважав умови договорів справедливими. Тобто, при підписанні оскаржуваного догову, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, договори містять всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність їх умов вимогам законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження істотне порушення умов договору зі сторони ТОВ "Авто Просто". За таких обставин, підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає. Відповідно до положень частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. За викладеного, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожен отриманий у справі доказ зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов грунтується на отриманих у справі доказах та вимогах закону, тобто є обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню, а зустрічний позов є необгрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає. При цьому суд враховує практиу Європейського суд з прав людини, який вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved