Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У жовтні 2018 року Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно двох її дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , а також стягувати з [PERSON] аліменти на двох дітей [PERSON] і [PERSON] та стягувати з [PERSON] аліменти на сина [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що з 24 квітня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. За час шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 18 липня 2007 року шлюб між відповідачами розірвано. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , відомості про батька цієї дитини записані відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Мати зі своїми дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , також за цією адресою зареєстрована і проживає бабуся дітей [PERSON] 06 жовтня 2017 року неповнолітніх дітей було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання ними своїх батьківських обов`язків. Протягом 2014 - 2017 років до Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області (далі - Служба) неодноразово надходила інформація від управління освіти та науки міської ради, сектору ювенальної превенції Броварського відділу поліції, що за адресою: [ADDRESS] , проживають четверо дітей, дана квартира знаходиться у незадовільному технічному стані, потребує ремонту, затхле повітря, речі розкидані, білизна на ліжках не завжди чиста, продуктів харчування обмаль, у квартирі періодично перебувають сторонні чоловіки, які візуально мають ознаки алкогольної залежності. Ці громадяни приносять спиртні напої та розпивають їх з матір`ю дітей [PERSON] . Батько старших дітей [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання дітей. Сім`я неодноразово перебувала під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Із сім`єю проводилася профілактична робота. Подальше перебування дітей разом із матір`ю [PERSON] негативно вплине на психічний та фізичний стан дітей, призведе до асоціальної, девіантної поведінки та ризиків скоєння кримінальних та адміністративних правопорушень. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення батьків від виховання дітей, свідомого нехтування своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому зазначав, що від шлюбу із [PERSON] у них народилася спільна дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з [PERSON] не склалося та у кінці 1999 року їхня сім`я фактично розпалася, з цього ж моменту вони не вели спільного господарства та не підтримували спільні стосунки, він у добровільному порядку надавав кошти на утримання спільної дочки [PERSON] . Про народження відповідачем [PERSON] у 2001 році дівчинки [PERSON] та у 2004 році хлопчика [PERSON] дізнався від знайомих, тому він не вважає, що останні є його дітьми. Представник позивача Органу опіки та піклування Сундук Л.І. у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному у позові, просила задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов і заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Відповідач [PERSON] у суді не заперечував проти задоволення позову в частині вимог щодо позбавлення його батьківських відносно [PERSON] , [INFO] . У частині вимог про стягнення з нього аліментів на цю дитину просив суд у позові відмовити. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд встановив, що 24 квітня 1999 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, під час шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які досягли уже повноліття, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 22 березня 2011 року серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 18 липня 2007 року зареєстровано розірвання шлюбу між відповідачами. Малолітній [PERSON] народився [INFO] , його батьком зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. У довідці Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 22 лютого 2018 року зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідач [PERSON] , її четверо дітей та ще три особи. Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області від 06 жовтня 2017 року № 01-10-222 [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Згідно із поданнями Броварського навчально-виховного комплексу управління освіти і науки Броварської міської ради від 06 грудня 2016 року № 368, від 28 квітня 2017 року № 122, від 06 жовтня 2017 року № 380, від 01 лютого 2018 року № 27, [PERSON] регулярно пропускає шкільні заняття, на уроках поведінка жахлива, дозволяє собі нецензурно звертатися до інших учнів і вчителів, дестабілізує поведінку класу, переведений на індивідуальне навчання. [PERSON] навчальний матеріал засвоює на початковому рівні, навчається погано, читати не може, на уроках не пише, має проблеми з вимовою. Матір цих двох дітей [PERSON] дітьми взагалі не займається та впливу на них вона не має. Із акту обстеження житлово-побутових умов від 10 березня 2017 року, складеного спеціалістами соціальних служб, у помешканні за адресою: [ADDRESS] , трикімнатна квартира загальною площею 68 м2, житловою близько 24 м2, наявне газо- електро- та теплопостачання. [PERSON] працює, періодично вона зловживає спиртними напоями, палить у помешканні. У квартирі необхідно провести ремонт та генеральне прибирання. В акті обстеження умов проживання за вказаною вище адресою від 22 жовтня 2017 року зазначено, що у квартирі наявні усі комунальні зручності, помешкання потребує косметичного ремонту, у дітей відсутні окремі ліжка. Матеріальний стан сім`ї низький, продуктами харчування в повній мірі сім`я не забезпечена. Згідно із заявою від 13 червня 2018 року [PERSON] про направлення її двох синів до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей у зв`язку із скрутними життєвими обставинами, клопотанням Служби від 21 червня 2018 року № 02-09.1-662, актів про факт передачі дітей від 03 липня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Також у цій заяві [PERSON] зобов`язалася виправити ситуацію у своїй родині та повернути дітей. 28 серпня та 05 вересня 2018 року працівниками Служби складені акти обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , згідно із якими в квартирі прибрано, але для дітей не облаштовані спальні місця та місця для навчання, під час візиту від матері дітей відчувався запах алкоголю. Наказом Служби від 17 вересня 2018 року № 01-10-172 малолітнього [PERSON] взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей сиріт, та дітей позбавленого батьківського піклування. Виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області прийнято рішення від 11 вересня 2018 року № 647 про надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. У висновку від 11 вересня 2018 року № 1-18/917 зазначено, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її трьох дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області прийнято рішення від 25 вересня 2018 року № 674 про надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . У висновку від 25 вересня 2018 року № 1-18/948 зазначено, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що ухилення матері, батька від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Пленум Верховного Суду України у п. 15, абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц висловив правову позицію та вказав на те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно двох синів [PERSON] та [PERSON] , а відповідач [PERSON] відносно сина [PERSON] ухиляються, останній позов у цій частині визнав, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо цієї дитини, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування в частині позбавлення відповідачів батьківських прав ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Органом опіки та піклування заявлено вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на дітей у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, суд вважає, що позов Органу опіки та піклування підлягає задоволенню і в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на дітей у визначеному законом мінімальному розмірі. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, п. 14 ч. 2 ст. 3, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за дві вимоги немайнового характеру з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. (704 грн. 80 коп. х 4) із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved