Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

18 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON], Органу опіки і піклування в особі Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про визнання права на подання до Личаківського районної адміністрації ЛМР документів для розгляду питання про надання дозволу на укладення договору дарування належних позивачу 2/10 частки квартири без письмової згоди відповідача та зобов"язання Личаківської районної адміністрації ЛМР як органу опіки та піклування розглянути питання про надання дозволу на укладення позивачем договору дарування 2/10 частки квартири без письмової згоди відповідача. Позов обґрунтований тим, що позивачеві на праві спільної часткової власності належить 9/10 ідеальних часток квартири [ADDRESS], однак без його відома та згоди впродовж тривалого часу за посередництва рієлторських компаній здається відповідачем в короткочасну оренду за плату. Позивач виявив намір подарувати 2/10 частини з належних йому 9/10 частки квартири третій особі [PERSON], однак нотаріус відмовив в посвідченні такого договору дарування, оскільки відсутній дозвіл органу опіки та піклування, так як в квартирі зареєстрована неповнолітня донька відповідача - [PERSON], [INFO]. Личаківською районною адміністрацією ЛМР було відмовлено у надані дозволу у зв"язку з відсутністю письмової заяви - згоди матері неповнолітньої на вчинення договору дарування та запропоновано після отримання такої згоди, повторно звернутися з відповідною заявою про надання дозволу на укладення договору дарування. Таким чином позивач, володіючи 9/10 частки у праві спільної часткової власності на квартиру не може реалізувати своє право на розпорядження своєю власністю. При цьому посилається на порушення ст. ст. 26 ,41 Конституції України, ст.ст. 13,15,16,317 ЦК України. Відповідач [PERSON] надала суду відзив. Проти задоволення позову заперечила з тих підстав, що вона не була ознайомлена зі змістом договору дарування, особою обдарованої та не було з"ясовано всіх питань, які можуть стосуватись прав та обов"язків її та її доньки. Жодних доказів звернення позивача до нотаріуса про укладення правочину щодо спільного майна позивача та відповідача до матеріалів позовної заяви не долучено, а тому вважає, що позивач передчасно звернувся до суду із даним позовом, не вживши всіх необхідних заходів для вирішення питання укладення правочину. Свої заперечення обґрунтовує вимогами ст. 18 Закону України"Про охорону дитинства", ч.2,4,5 ст.177 Сімейного кодексу України. Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористались. Ухвалою суду від 26 лютого 2018 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив у задоволені позову відмовити. Представник відповідача Органу опіки і піклування в особі Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Демиденко І.І. ,позовні вимоги не визнав, просив у задоволені позову відмовити. Третя особа в судове засідання не з"явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в заяві від 12 червня 2018 році зазначила що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, а в подальшому, в заяві від 01.11.2018 року повідомила, що не має наміру приймати в дар від позивача будь-яких дарунків, в тому числі і 2/10 частини квартири [ADDRESS]. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] ( 9/10 частки) та відповідачу [PERSON] (1/10 частки), що підтверджується витягом з Реєстру №108287517 від 20.12.2017 року. Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] остання складається з 3-х кімнат, загальною площею 74,7 кв. м, житловою площею 49,9 кв.м., та розташована на 4 поверсі. Відповідно до Довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки від 12.06.2017 року за №910 у вказаній квартирі зареєстровано [PERSON], [PERSON], чоловік відповідача та [PERSON], дочка відповідача, [INFO]. Відповідно до заяви від 29 серпня 2017 року представник позивача звернувся до Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР про надання дозволу на укладення договору дарування 2/10 частини квартири [ADDRESS] 05.09.2017 року Личаківська районна адміністрація надала відповідь про те, що відмовляє у задоволенні заяви, оскільки заявником подано неповний пакет документів, а саме відсутня заява матері малолітньої [PERSON] про те, що вона не заперечує щодо вчинення вищезазначеного правочину. Рекомендовано доукомплектувати пакет документів та повторно звернутися у районну адміністрацію для прийняття відповідного рішення. Роз"яснено право заявника оскаржити вказане рішення. Позивачем у встановленому законом порядку не було оскаржено відмову Личаківської районної адміністрації від 05.09.2017 року за №33-3066. 22.12.2016 року та 27.02.2017 року представник позивача звертався до відповідача про надання письмової згоди на укладення договору дарування 2/10 частини квартири з належних довірителю 9/10 частки у спільній частковій власності. Конверти із заявою були повернуті з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до інформаційної картки адміністративної послуги - надання дозволу на вчинення правочинів з майном, у якому право власності або користування має дитина, яка затверджена рішенням виконкому від 09.10.2015 року за №581, передбачено суб"єктів надання адміністративної послуги, перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги та порядок подання документів. Відповідно до відповіді Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівського міського управління юстиції від 11.07.2018 року за №1175/01-16 на запит представника позивача роз'яснено вимоги закону щодо укладення правочинів за участі малолітніх дітей. Позивач не надав постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмови посвідчити договір дарування 2/10 частини з належних йому 9/10 частки у спільній частковій власності квартири[ADDRESS]Позивачем також додано проект договору дарування, який мав намір укласти позивач з третьою особою. Суд не бере до уваги надані представником позивача наступні документи: висновок №500 експертного ком'ютерного-технічного дослідження від 05.02.2016 року, висновок №1298 експертного дослідження комп'ютерної техніки та програмних продуктів від 28.03.2016 року , квитанцію № ПН 3553 від 17.02.2016 року, рахунок фактуру № РФ-003 від 16.02.2016 року, підтвердження №201034716 від 23.02.2016 рок, договір № 01/02 на надання посередницьких послуг з бронювання від 16.02.2016 року, оскільки вони не стосуються предмету доказування по вказаній справі. Для правильного вирішення справи необхідно встановити чи наявне у позивача право на подання неповного пакету документів до компетентного органу, чи порушено відповідачами право позивача на розпорядження своїм майном та чи обрано ним ефективний спосіб захисту. Натомість вказані документи стосуються обставин користування спільним майном одним із співвласників. А позивач не ставив вимоги щодо захисту його права власності щодо користування спільним майном. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник з приводу відмови Личаківської районної адміністрації як органу опіки і піклування задовольнити заяву позивача від 29.08.2017 року про надання дозволу на укладення договору дарування 2/10 частин квартири [ADDRESS] що на думку позивача порушує його право на розпорядження майном. Відповідно до ч.1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.3 статті 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ч.2 статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Відповідно до п.66 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 року за №866 "Питання діяльності органу опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини" дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Рішенням Львівської міської ради від 09.10.2015 року за №581"Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, суб"єктами надання яких є районні адміністрації" встановлений перелік документів необхідних для отримання дозволу на вчинення правочинів з майном, у якому право власності або право користування має дитина, відповідно до якого серед необхідних документів є заяви батьків дитини встановленого зразка з вказанням назви правочину,який буде укладатись та причин укладення цього правочину, заяви особи, майно якої відчужується - у разі відчуження майна, у якому право власності чи користування має дитина, завірена суб"єктом звернення копія свідоцтва про одруження (рішення суду про розлучення) батьків дитини, завірені суб'єктом звернення копії правовстановлюючих документів та технічного паспорта на нерухоме майно щодо якого буде вчинятися правочин. Відповідно до п.1.9. Глави 2 Наказу МЮУ від 22.02.2012 року за № 296/5 "Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій України" у разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад. З встановлених обставин справи вбачається, що позивач не являється ні батьком дитини, ні особою, яка їх заміняє. Неповнолітня [PERSON] не є членом сім'ї позивача. Суд враховує, що між позивачем та відповідачем відсутня домовленість про порядок користування спільним майном, позивач не вимагав від відповідача надання йому у користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. А тому в суду відсутня можливість встановити, яка частина спільного майна перебуває у користуванні відповідача [PERSON]., внаслідок чого неможливо встановити якою частиною квартири має право користування і її неповнолітня донька. Відповідно, право користування спірним об'єктом нерухомого майна члена сім"ї власника такого майна поширюється на об'єкт в цілому. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що Личаківська районна адміністрація в особі органу опіки та піклування правомірно відмовила у задоволені звернення позивача від 29 серпня 2017 року за відсутності згоди законного представника - матері неповнолітньої дитини, що має право користування нерухомим майном. Суд відхиляє доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин ст. 177 СК України, оскільки вказана норма Закону регулює порядок управління майном дитини. Судом не встановлено, що неповлолітня [PERSON] є співвласником квартири[ADDRESS] Суд приходить до висновку, що відповідачі не порушили право особи на розпорядження своїм майном. Натомість позивач не виконав вимоги Личаківської районної адміністрації як органу опіки і піклування щодо надання повного пакету документів та повторно не звернувся у району адміністрацію для прийняття відповідного рішення. Натомість суд не може своїм рішенням змінювати вимоги Закону та нормативно-правових актів щодо порядку розгляду питань, пов'язаних з вчиненням правочинів щодо нерухомого майна право власності чи право користування на яке має неповнолітня дитина, які були чинними на момент розгляду відповідного звернення. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При ухвалені рішення, суд також враховує позицію третьої особи, яка повідомила про відсутність волевиявлення на отримання в дар від позивача 2/10 частини квартири [ADDRESS] Таким чином, відсутній факт порушення будь-яких прав позивача у зв'язку з неможливістю укладення договору дарування об"єкта нерухомого майна, так як обдарована особа вправі в будь-який момент відмовитися від отримання дарунку. У зв'язку з цим поданий позивачем проект договору дарування не має правового значення та не може вважатись підтвердженням реальності наміру укласти відповідний правочин. За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, а судові витрати покласти на позивача відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed