Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Орган опіки і піклування Новозаводської у м. Чернігові ради, в порядку ст. 45 ЦПК України, звернувся в інтересах [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON], в якому просили позбавити [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відомості про батька записані зі слів матері, а мати дитини [PERSON] самоусунулась від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини, який на даний час навчається в КЗ "Чернігівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів" ЧОР, відповідачка під час навчання дитини в навчальному закладі її не відвідувала, на те, що місце перебування відповідачки не відомо. Вказане в сукупності свідчить про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача. Судом було замінено позивача: Орган опіки і піклування Новозаводської у м. Чернігові ради на Новозаводську у м. Чернігові раду, як юридичну особу та залучено в якості третьої особи Ріпкинську районну державну адміністрацію Чернігівської області. В судове засідання: - представник Новозаводської у м. Чернігові ради не з'явився, в надісланій суду заяві просив розглядати справу у їх відсутність; - відповідачка [PERSON] не з'явилась, з місця її реєстрації повернулась не врученою судова повістка з поміткою «за значеною адресою не проживає», що в силу ч.5 ст. 74 ЦПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод свідчить про належне її повідомлення про час і місце розгляду справи. На позбавленні батьківських прав [PERSON] в судовому засіданні наполягали і представники Ріпкинської районної державної адміністрації [PERSON] та [PERSON] та прокурор Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури Кошель Н.М.. Заслухавши пояснення представників Ріпкинської районної державної адміністрації [PERSON], [PERSON], прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури Кошель Н.М., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO], (серія [NUMBER]), виданому 1 серпня 2008 року ВРАЦС РС Чернігівського МУЮ (актовий запис № 1755), в графі мати зазначена: «[PERSON]», а в графі батько зазначений: «[PERSON]». При цьому, з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00014832325 від 15.12.2014 р. вбачається, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. По справі встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новозаводської у м. Чернігові ради від 23 травня 2016 р. № 95 затверджено Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], як такої, що систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вказаний висновок прийнято, за зверненням КЗ "Чернігівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів ім.Ю.М.Коцюбинського" ЧОР, на підставі: - актів про невідвідування від 18 лютого 2016 р. та від 12.05.2016 р. з яких вбачається, що [PERSON] навчається в КЗ "Чернігівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів ім.Ю.М.Коцюбинського" ЧОР з 1 вересня 2014 року, за заявою матері, але остання жодного разу дитину в школі не відвідувала, не телефонувала, листи не писала, навчанням, здоров'ям та поведінкою не цікавиться, матеріально не підтримує, тобто вихованням дитини не займається, останнього на вихідні та святкові забирає тітка [PERSON]; - отриманої від Ріпкинської РДА інформації про реєстрацію відповідачки [PERSON] за адресою [ADDRESS], про те, що відповідачка за місцем реєстрації не проживає з 2006 р., про те, що Мохначівська сільська рада Ріпкинського району Чернігівської області не володіє інформацію про місце перебування відповідачки; - інформації Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області щодо неможливості встановлення місцезнаходження [PERSON]. за результатами оперативно-розшукових заходів; - заяви [PERSON] від 24.02.2016 р. про те, що вона є тіткою [PERSON] та про те, що її сестра [PERSON] вихованням дитини не займається. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: - виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; - поважати дитину. Згідно п.1 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. У рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейським судом з прав людини зазначається, що «право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини» вказано, що після передання дитини на піклування ретельного розгляду вимагає питання стосовно подальших обмежень з боку органів влади, зокрема обмежень батьківських прав та їхнього права доступу до дітей, і стосовно будь-яких правових гарантій, розрахованих на те, аби забезпечити ефективний захист прав батьків та дітей на повагу до сімейного життя. Такі подальші обмеження можуть спричинити небезпеку того, що сімейні зв'язки між батьками та маленькою дитиною фактично припиняються. Матеріали справи не дають суду підстав ставити під рішення виконавчого комітету Новозаводської у м. Чернігові ради від 23 травня 2016 р. № 95 про затвердження Висновку про доцільність позбавлення [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], оскільки в даному випадку, судом встановлено самоусунення [PERSON] від виховання дитини [PERSON], який, за її заявою, навчається та проживає в КЗ "Чернігівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів" ЧОР, при відсутності будь-яких обмежень з боку органів влади в спілкуванні матері з дитиною. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що [PERSON] систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених ст.. 150 СК України, по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність постановлення рішення про задоволення позову в цій частині та застосування позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], як крайнього заходу впливу на неналежну її поведінку, оскільки позбавлення батьківських прав відповідачки необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Враховуючи те, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, з огляду на відсутність доказів про майновий стан відповідачки, з огляду на потреби дитини, суд вважає, що позов в частині аліментів слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь КЗ "Чернігівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів" ЧОР аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 8 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а не "в розмірі 1/3 частини", як просив позивач. В порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

Outcome: partial