Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 09.03.2017 року звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк") з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 04.06.2015 року в сумі 17 979,67 грн. і судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 600 грн. Вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаної генеральної угоди [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 763,56 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком кредитний договір. У порушення ст.ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 06.02.2017 року в загальній сумі 17 979,67 грн., яка складається з наступного: 8 763,56 грн. - заборгованість за кредитом; 1 494,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 309,72 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1 411,73 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме 8 763,56 грн. - заборгованість за кредитом; 1 494,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією в умі 6 309,72 грн. просив зменшити до 500 грн. на підставі ст. 551 ЦК України через скрутне матеріальне становище, а в задоволенні вимоги про сплату штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 1 411,73 грн. просив відмовити з підстав того, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та через сплив строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № SAMDN50ОТС002691854 від 03.02.2010 року, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 04.06.2015 року, відповідно до якої сторони домовились зменшити розмір заборгованості, який виник в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 740,50 грн., комісію на 80,04 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 653,49. Заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 9 303,56 грн.. Дата закінчення погашення заборгованості по договору 1 - 30.06.2016 року (а.с.7). Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 8763,56 грн. на строк 12 місяців, з 04.06.2015 року по 30.06.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби в сумі 8 763,56 грн., в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 0,833 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в заяві, умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 771,01 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.06.2016 року. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 року, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно ст.212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не настав, сторони домовились, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, що починається з 32 дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1 474,03 грн.. Як зазначено у п.2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов'язань по поверненню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день затримки. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003 цс15. Умовами та правилами надання банківських послуг сплата пені та штрафу передбачені за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, тобто за одне й те саме порушення. Таким чином позов в частині стягнення з відповідача 1 411,73 гривень штрафу не підлягає задоволенню. Згідно положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення у справі. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення у справі. Враховуючи, що відповідач ніде не працює, має на утриманні малолітню дитину, не отримує соціальної допомоги та аліментів, а також те що саме на кредитора покладено обов'язок доводити реальний розмір збитків чого ним не було зроблено, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми пені до 500,00 грн. Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст.59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими зобов'язаннями згідно з умовами договору, і має відображення в розрахунку заборгованості за договором (а.с.5), який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 10 758,22 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 8 763,56 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 494,66 грн., заборгованість за пенею та комісією - 500,00 грн.. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 957,37 грн. (1 600 грн. х 10 758,22 грн. / 17 979,67 грн.). На підставі наведеного та

Outcome: partial