Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

02.07.2020 року позивач [PERSON] звернулась з позовної заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача Миколаївської міської ради в якій просила: Встановити юридичний факт - факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Миколаєві Миколаївської області, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Миколаєві Миколаївської області, мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Миколаїв, громадянкою України (рнокпп: [NUMBER] ), право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0505 гектарів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 4810136600:03:004:0016, в порядку спадкування за заповітом від 02 грудня 2011 року, посвідченого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, р. №2-2539; номер у Спадковому реєстрі: 52094260, після смерті батька - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Миколаєві Миколаївської області, мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог пояснила те, що після смерті її батька - [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , відкрилася спадщина за заповітом у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, який останній в свою чергу успадкував від своїх батьків. Проте при зверненні до нотаріату позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендацію звернутися до суду. Також для оформлення своїх спадкових прав на вказану земельну ділянку, позивачу необхідно в судовому порядку встановити юридичний факт - факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Миколаєві, мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Миколаєві, мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На підставі того, що дані питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернулась до суду. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Представник відповідача - Миколаївської міської ради, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, просила винести рішення на розсуд суду за наявними у справі доказами. Третя особа свого представника в судове засідання не направила, також не надала до суду заперечень щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] в місті Миколаєві помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 22.01.2019 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №60 від 22.01.2019 року. Позивач по справі [PERSON] , народилась [INFO] в місті Миколаєві, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане (повторно) 27.06.1989 року Корабельним районним відділом ЗАГС міста Миколаєва, актовий запис №1334 від 13.12.1983 року. 24.04.2014 року в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] , актовий запис №142; після реєстрації вказаного шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.04.2014 року. У позивача є рідний брат [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання особи №19.03.03-22/К/1780/20 від 17.02.2020 року та копії витягу із будинкової книги на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] (бабуся позивача), була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , - з 26.03.1974 року, знята з реєстраційного обліку - 14.07.1998 року у зв`язку зі смертю (померла [INFO] ); на день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований її чоловік [PERSON] , [INFO] (дідусь позивача), - з 26.03.1974 року, знятий з реєстраційного обліку - 17.02.2005 року у зв`язку зі смертю (помер [INFO] ); на день смерті [PERSON] у вищевказаному житловому будинку був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (батько позивача), - з 07.09.2004 року, знятий з реєстраційного обліку - 11.02.2019 року у зв`язку зі смертю (помер [INFO] ); на день смерті батька позивача, разом з ним в житловому будинку [ADDRESS] , ніхто не був зареєстрований та не проживав. 02.12.2011 року батько позивача [PERSON] , [INFO] , залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Токіой І.В., р. №2-2539; номер у Спадковому реєстрі: 52094260, що підтверджується доданою до позовної заяви копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28912993 від 02.12.2011 року. Згідно вказаного заповіту все майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, тобто все нерухоме, рухоме майно та речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, і які будуть належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, [PERSON] заповідав в рівних частинах своїй дочці [PERSON] , [INFO] , та своєму синові [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина у вигляді: - цілого житлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 20.12.1996 року державним нотаріусом П`ятої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївською області Козленок С.І., зареєстрованого в реєстрі за №1-3126, право власності на який 29.04.1997 року зареєстровано на ім`я [PERSON] в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №10164; згідно договору дарування [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар цілий житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 0,0505 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала на праві власності [PERSON] , [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV МК №015115, виданого 07.02.1997 року Миколаївською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради народних депутатів від 26.12.1996 року за №667, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №403. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, позивач по справі [PERSON] , [INFO] , згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що відкрилась після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Миколаєві. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 03.06.2019 року у встановленому законом порядку (тобто в межах шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України) позивач звернулася до державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Авраменко Сергія Вікторовича з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . 03.06.2019 року нотаріусом було відкрито спадкову справу після смерті батька позивача (номер у Спадковому реєстрі: 64268775, номер у нотаріуса: 184/2019), витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56380175 від 03.06.2019 року. Рідний брат позивача [PERSON] , [INFO] (спадкоємець за заповітом від 02.12.2011 року), у встановленому законом порядку (тобто в межах шестимісячного строку), відмовився від належної йому частки у спадщині, що залишилась на день смерті батька [PERSON] , на користь позивача. Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України (право на обов`язкову частку у спадщині), у тому числі малолітніх або неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, дієздатність яких обмежена, немає. У встановленому законом порядку позивач оформила свої спадкові права на цілий житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом на спадщину, що відкрилася після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На теперішній час державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Авраменко С.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті батька [PERSON] , а саме: на земельну ділянку площею 0,0505 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 4810136600:03:004:0016, яка належала на праві власності [PERSON] , [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV МК №015115, виданого 07.02.1997 року Миколаївською міською радою підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.12.1996 року, за №667, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №403. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вказує: в зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю та право власності на цю земельну ділянку було видано та зареєстроване не у відповідності до чинного законодавства та на сьогоднішній день іншої можливості вирішити це питання в позасудовому порядку можливості немає, тому з огляду на вказані обставини, нотаріус на підставі ст. 49 Закону України "Про нотаріат" рекомендує мені звернутись до судових органів щодо вирішення цього питання та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку. У зв`язку зі смертю батька позивача [PERSON] вирішити це питання в позасудовому порядку неможливо. Слід зазначити, що п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачено,1 що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003р. (вступив в дію з 01.01.2004р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. На час смерті [PERSON] , [INFO] (бабусі), яка померла [INFO] , діяв Цивільний кодекс Української PCP від 18.07.1963 року №1540-VI (вступив в дію з 01.01.1964 року). На час смерті [PERSON] , [INFO] (діда), який помер [INFO] , та на час смерті [PERSON] , [INFO] (батька), який помер [INFO] , діяв ЦК України 2003 року (вказаний ЦК вступив в дію з 01.01.2004 року). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української PCP спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу УРСР передбачали, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим, - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу . Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті його дружини [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном чи подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Частина 2 ст. 548 Цивільного кодексу УРСР передбачала, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику в справах про спадкування" у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частини 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , прийняв її чоловік [PERSON] , [INFO] ; він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проживав на час смерті своєї дружини разом за однією адресою (ст. 549 ЦК УРСР), а [PERSON] , [INFO] , прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , шляхом постійного проживання на час його смерті разом за однією адресою (ч. З ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] заповіти не залишили,спадкові справи після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] не відкривалися. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно доданої до позовної заяви копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4807190872019 від 22.08.2019 року земельна ділянка площею 0,0505 гектарів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 4810136600:03:004:0016, дійсно зареєстрована за [PERSON] на підставі Державного акту від 07.02.1997року IV МК №015115, виданого на підставі рішення органу місцевого самоврядування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.12.1996 року за №667. Таким чином суд вважає, що позов про визнання за позивачем права власності на спадкове майно - на земельну ділянку площею 0,0505 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 4810136600:03:004:0016, яка належала на праві власності [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в місті Миколаєві, є законним та обґрунтованим, і є всі правові підстави для його задоволення. Також для оформлення спадкових прав позивача на вказану земельну ділянку, необхідно встановити юридичний факт - факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Миколаєві, мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Миколаєві, мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Це обумовлено тим, що в свідоцтві про народження батька позивача серії [NUMBER] , виданого 25.03.1957року Маловолицькою сільською радою Чуднівського району Житомирської області, його прізвище вказано " [PERSON] " (актовий запис №13 від 08.03.1957р.), в свідоцтві про одруження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER], виданого (повторно) 26.09.1985 року відділом ЗАГС Чуднівської районної Ради народних депутатів Житомирської області, прізвище вказано " [PERSON] ", а в свідоцтві про смерть батька позивача [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в свідоцтві про смерть бабусі позивача [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та в свідоцтві про смерть діда позивача [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , прізвище вказано " [PERSON] ". Згідно з висновками Корабельного районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про внесення змін до актового запису цивільного стану №225/15.3-5.6.4 від 03.03.2020 року за №489/111-78 від 16.06.2020 року позивачу відмовлено про внесення змін до актового запису про народження батька №13 від 08.03.1957року на громадянина [PERSON] , складеного по Маловолицькій сільській раді Чуднівського району Житомирської області, та до актового запису про шлюб №70 від 17.05.1948 року на громадян [PERSON] та [PERSON] , складеного по Іванопільській сільській раді Чуднівського району Житомирської області, по причині розбіжності в трактуванні прізвища батька позивача. Встановлення даного юридичного факту дозволяє визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що доводи позивача та сукупність документів, які додаються до даної позовної заяви, безумовно, підтверджують вищевказаний юридичний факт. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved