Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором, що складає 27564 гривні. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 31.01.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у ЗАТ "КБ "ПриватБанк" у розмірі 10000 гривень шляхом видачі йому кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки; проте відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 31.12.2014 року склалася заборгованість у розмірі 27564 гривні, що складається із: 6415 гривень 63 копійки заборгованість за кредитом; 14675 гривень 93 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом; 4683 гривні 68 копійок заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 гривень та 1288 гривень 76 копійок штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно). Представник позивача вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання, і просить стягнути зазначену суму у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, наполягаючи на тому, що відповідач користувався кредитними коштами, і у нього наявна заборгованість, зазначена у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просить застосувати відповідно до ст.267 ЦК України позовну давність до вимог позивача, та відмовити у позові з цих підстав. Крім того, відповідач звернув увагу, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги "Умовами та правилами надання банківських послуг", з якими відповідач не знайомився, та які як частину договору не підписував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, 31.01.2007 року відповідач [PERSON], згідно його заяви, отримав кредит у ЗАТ "КБ "ПриватБанк" у розмірі 10000 гривень шляхом видачі йому кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а.с.11). Згідно змісту зазначеної заяви, а також п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-17), відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом у розмірі 3 % щомісячно, або 36 % на рік, шляхом щомісячних виплат за попередній місяць, а також сплачувати комісію. Представником позивача суду наданий розрахунок (а.с.5-10), з якого вбачається, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 31.12.2014 року склалася заборгованість у розмірі 27564 гривні, що складається із: 6415 гривень 63 копійки заборгованість за кредитом; 14675 гривень 93 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом; 4683 гривні 68 копійок заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 гривень та 1288 гривень 76 копійок штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно). Суд звертає увагу, що "Умови і правила надання банківських послуг", на які посилається позивач як на частину укладеного з відповідачем кредитного договору, самим відповідачем не підписані, а у відповідній заяві-анкеті (а.с.11) відсутні умови, які б їх дозволяли достовірно ідентифікувати як додаток до договору, укладеного з відповідачем. Враховуючи це, суд погоджується з доводами відповідача, що позивач не довів належними доказами факт укладення кредитного договору саме на тих умовах, що викладені в наданих ним суду "Умовах та правилах…". Крім того, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо спливу позовної давності у спорі. Згідно умов, викладених у заяві позичальника (а.с.11), строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Термін дії картки відповідача закінчився у лютому 2010 року (а.с.36). Відповідно до п.3.1.3 Умов та правила надання банківських послуг (а.с.16), по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії. Ніяких даних про те, що така картка була видана відповідачу після лютого 2010 року, суду не надано. Позивач звернувся з позовом до суду у січні 2015 року, тобто більше ніж через 3 роки після закінчення строку дії картки і, відповідно, строку дії договору. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, у задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed