Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20.02.2019року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 9197774, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 22.03.2019р. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на обговорену суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору. Згідно п.7.1 Кредитного договору, передбачено, що договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов"язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахзунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань. 15.07.2019р. між ТОВ Мілоан" та ТзОВ "ФК"Кредит-Капітал" відповідно до вимог чинного законодаства було укладено Договір відступлення прав вимоги №34- МЛ від 15.07.2019р. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги кредитним договором № 9197774 від 20.02.2019р., укладеного між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] . Сума та розрахунок заборгованості за даним кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора. Станом на 18.11.2020р. сума заборгованості відповідача становить 14050грн., з якої- 5000грн.- прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1150грн.- прострочена заборгованість за комісією; 5400 грн.- прострочена заборгованість за процентами; 2500 грн.-строкова заборгованість за штрафами і пенями, яку відповідач в добровільному порядку сплачувати не бажає. Позивачем була направлена письмова претензія відповідачу, однак поштова кореспонденція була повернута відправнику за закінченням строку збереження. Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути заборгованість за кредитним договором та судовий збір. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу в порядку спрощеного провадження без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, представник відповідача [PERSON] в письмовій заяві просила справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають частково лише в сумі 5000грн. тіло кредиту та 1350 грн.-проценти за користування кредитом за період з 20.02.2019р. по 22.03.2019р. В задоволені іншої частини позовних вимог просять відмовити, посилаючись на те, що строк позовної давності для неустойки пропущено, стягнення заборгованості за комісією є нікчемною вимогою, оскільки суперечить публічному порядку. Проценти нараховані після закінчення строку дії договору суперечать правовій позиції Верховного Суду у справі №922/3578/18. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З матералів справи вбачається, що 20.02.2019р. між [PERSON] та ТОВ "Мілоан" був укладений кредитний договір № 9197774, за умовами якого відповідач отримала 5000 грн. кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом. Кредит надавався строком на 30 днів з 20.02.2019р.. Термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом визначений до 22.03.2019р. Згідно п.1.5.1 Договору- комісія за надання кредиту складає 1150 грн., яка нараховується за ставкою 23.00 відсотків від суми кредиту, одноразово. Згідно п.1.5.2- проценти за користування кредитом складають 1350 грн., які нараховуються за ставкою 0,90 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.2.2.3 Договору- в разі неповернення позичальником кредиту у встановлений договором термін, проценти за користування кредитом з наступного дня починають нараховуватися за підвищеною ставкою у розмірі 1.80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом після спливу строку його повернення та нараховуються протягом 45 днів, після чого нарахування процентів може бути припинено товариством в односторонньому порядку. Відповідно до п.4.1 Договору- у разі прострочення позичальником зобов"язань повернення кредиту та сплати процентів за його користування та інших платежів, згідно з умовами договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну, вказаного в п.1.4 цього Договору, зобов"язаний сплатити на користь товариства пеню в розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором. Відповідно до п.6 Договору-кредитний договір уклдадається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua Відправляючи через сайт онлайн-заявку про надання кредиту або підтверджуючи її оператору товариства в порядку визначеному в правилах, позичальник тим самим підтверджує свою згоду на укладення цього договору.(п.6.2 Договору). Згідно п.7.1 Кредитного договору, передбачено, що джоговір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов"язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань. 15.07.2019р. між ТОВ Мілоан" та ТзОВ "ФК"Кредит-Капітал" відповідно до вимог чинного законодаства було укладено Договір відступлення прав вимоги №34- МЛ від 15.07.2019р. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги кредитним договором № 9197774 від 20.02.2019р., укладеного між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] . Сума та розрахунок заборгованості за даним кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора. У зв"язку з неналежним виконанням позичальником зобов"язань за договором, станом на 18.11.2020р. сума заборгованості відповідача становить 14050грн., з якої- 5000грн.- прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1150грн- прострочена заборгованість за комісією; 5400 грн.- прострочена заборгованість за процентами; 2500 грн.-строкова заборгованість за штрафами і пенями,що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором. . ТзОВ Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" вважає, що відповідач неналежним чином виконував умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту, яку товариство просить стягнути . Проаназізувавши письмові докази, надані представником позивача та представником відповідача, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" - електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч 6 ст.11 Закону України "Про електронну кормерцію" -відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийнтяя може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозиію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього закону; заповнення формуляра заяви(форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі,що підписується в порядку передбаченому ст.12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз"яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз"яснення логічно пов"язані з нею. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором , визначеним цим законом ( ст.12 Закону України "Про електронну комерцію".) Відповідач [PERSON] не заперечує проти укладення кредитного договору з ТОВ "Мілоан", правонаступником прав та обовязків якого є ТОВ Фінансова Компанія "Кредит-Капітал". Позивач просить стягнути з [PERSON] тіло кредиту в сумі 5000 грн., проти чого відповідач не заперечує. Відповідач не заперечує і проти стягнення з неї процентів за користування кредитом, але в розмірі 1350 грн. за період з 20.02.2019р. по 22.03.2019р., тоді як позивач просить стягнути заборгованість по простроченим процентам в сумі 5400 грн. Однак, суд не погоджується з вимогою позивача стосовно розміру простроченої заборгованості процентів, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 922/3578/18, з якою суд погоджується, неповернення чужих кошгтів у строк дає кредиторові право нараховувати проценти за ст.ст.536,625 ЦК України, тобто проценти річних. Однак, визначений сторонами в договорі порядок нарахування цих процентів виключає застосування ст,625 ЦК України, оскільки законодавець чітко обмежив порядок нарахування процентів за ст.625 ЦК України: вони визначені саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, і тим самим обмежив свободу сторін на використання іншої методики нарахування процентів. Водночас обчислення процентів від суми боргу за кожен день за своєю правовою природою є пенею. Отже, проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами договору нараховуються за кожен день прострочки, враховуючи спосіб їх обчислення, підпадають під визначення пені. Відповідно до положень ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або біль тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, позовна давність в один рік застосувється до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, на підставі ст.258 ЦК України, заборгованість за пенею та штрафами в розмірі 2500грн. за період 22.03.2019р. по 15.07.2019р. не підлягає стягненню судом, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності. Крім того, відповідно до ч 1 ст.1054 ЦК України- надання грошових коштів за укладеним кредитним договором є обов"язком банку або іншої фінансової установи(Кредитодавця), виконання такого обов"язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16.11.2016р.- відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затв. Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007р. №168, банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь ( ведення справи, договору, облік заборгованості споживача , тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняттяґ платежу від споживача, тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин. Встановивши у кредитному договорі сплату комісії , позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику.. Компенсація сукупних послуг банку у виді комісії за рахунок позичальника є незаконним і тому в задоволені позовної вимоги в частині стягнення з відповідача комісії в сумі 1150 грн.- належить відмовити. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5000 грн. та простроченої заборгованості процентів в розмірі 1350 грн., в задоволені іншої частини вимог, а саме: в частині стягнення заборгованості за штрафами і пенями в сумі 2500 грн. та стягнення різниці у несплачених процентах в розмірі 4050грн., нарахованих поза межами строку кредитного договору, які за правовою позиціює Верховного суду можна вважати пенею, виходячи із спосібу нарахування, належить відмовити за пропуском строку позовної давності, а в частині стягнення заборгованості за комісієї- відмовити, так нарахування є незаконним і таким, що суперечить вимогам діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов"язані зі сплатою судового збору в розмірі 2270 грн., а з урахуванням пропорційності задоволених вимог судові витрати будуть складати 1025.94 грн.

Outcome: partial