Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 20.09.2010 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентами за користування кредитом 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 31.10.2016 року заборгованість перед позивачем становить 15150,52 грн. Представник позивача Сафір Ф. О. в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання 12.05.2017 року не з'явилася, позовні вимоги не визнала про що подала заперечення в якому просила відмовити у задоволенні позову, у зв'язку з пропуском строку позовної давності, а також невідповідністю її підпису в анкеті-заяві та доданням позивачем до матеріалів справи копії її паспорту, який виданий 25.07.2011 року, тобто майже через рік після укладення договору. Крім того, зазначила, що наданий розрухунок заборгованості починається з 16.07.2013 року, в той час як дата укладення договору - 20.09.2010 року, тобто позивачем було подано неналежні докази на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві. Вивчивши письмові матеріали справи, пояснення відповідача, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Встановлено, що між сторонами 20.09.2010 року укладено кредитний договір б/н, за яким ПАТ "ПриватБанк" зобов'язувався надати грошовий кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", зі сплатою відсотків 30,00% річних на умовах та в строки визначених в умовах та правилах надання банківських послуг, а [PERSON] - погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачені договором. Свої зобов'язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 31.10.2016 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 15150,52 грн., а саме: - Заборгованість по кредиту - 282,57 грн.; - Сума заборгованості відсотків за користування кредитом - 10274,81 грн.; - Сума заборгованості за пенею та комісіями - 3395,50 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 697,64 грн. (процентна складова). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить вимогам цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам. Особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховується, що з Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач, якій на момент підписання 20 вересня 2010 року анкети-заяви було 15 років, ознайомлена не була та не підписувала їх. Зарплатну картку було отримано лише на підставі підписаної анкети-заяви позичальника, з наданням копії свідоцтва про народження (а.с.6). Будь-яких доказів отримання саме 20.09.2010 року кредиту в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентами за користування кредитом 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів позову долучений розрахунок заборгованості за договором від 20.09.2010 року, згідно якого початок розрахунку розпочинається з 16.07.2013 року. При цьому, банком також не виконано вимогу суду про витребування інформації щодо терміну дії банківської зарплатної картки [PERSON], а надана інформація стосується кредитного договору б/н від 16.07.2013 року, за яким відповідачу надано кредитну картку [NUMBER] з терміном дії 09/16. З наданої суду фото від 16.07.2013 року про підтвердження отримання клієнтом карти слідує, що вона отримана відповідачкою саме 16.07.2013 року та має напис "Кредитка", тобто стосується інших договірних правовідносин між сторонами. В даному випадку позивач не довів, а в судовому засіданні не було здобуто жодних переконливих доказів того, що у відповідача існує перед банком заборгованість по кредитному договору № б/н від 20.09.2010 року.

Outcome: dismissed