Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

До суду надійшла вищевказана позовна заява, в обгрунтування якої позивач посилалася на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з житлового линку А-1 житловою площею 32,1 кв. м. загальною площею 58,9 кв. м. та надвірних будівель «а2» - ганок, «Б» - навіс, «б» - навіс, «В» - душ, «Д» - вбиральня, «Е» - люк, №1 - ворота, № 3,4,5 - огорожа, № 6 - хвіртка, «І» - вимощення за адресою: [ADDRESS] та ощадної книжки [NUMBER] рахунок [NUMBER]. Листом від 16.10.2015р державним нотаріусом Восьмої державної нотаріальної контори м. Харкова Ворвуль Г.Г. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом так як відсутня державна реєстрація права власності на вище зазначене нерухоме майно на ім'я спадкодавця. У зв»язку з чим позивач просила визнати за нею право власності на вищевказане майно в порядку спадкування за законом після смерті її батька. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, щодо ухвалення рішення покладалися на розсуд суду. Третя особа у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, щодо ухвалення рішення покладалися на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 08.01.2015р. актовий :влис № 415- [INFO] року помер [PERSON], який на момент смерті мешкав за адресою: [ADDRESS]. Факт того, що позивач є дочкою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Палацом новонароджених м. Харкова 18.03.1977р. актова запис № 2905. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового линку А-1 житловою площею 32,1 кв. м. загальною площею 58,9 кв. м. та надвірних будівель «а2» - ганок, «Б» - навіс, «б» - навіс, «В» - душ, «Д» - вбиральня, «Е» - люк, №1 - ворота, № 3,4,5 - огорожа, № 6 - хвіртка, «І» - вимощення за адресою: [ADDRESS] та ощадної книжки [NUMBER] рахунок [NUMBER]. Листом від 16.10.2015р. № 3904/02-14 державним нотаріусом Восьмої державної нотаріальної контори м. Харкова Ворвуль Г.Г. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом так як відсутня державна реєстрація права власності на вище зазначене нерухоме майно на ім'я спадкодавця. Зазначений будинок станом на 14.08.2015 рік згідно матеріалів інвентаризаційної справи значиться за [PERSON], який помер [INFO], який був дідом позивача. Батько позивача [PERSON] та бабуся позивача [PERSON], після смерті діда [PERSON] прийняли спадщину 17.04.1985 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою реєстр № 3-1233 у рівних частках на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], але не зареєстрували це свідоцтво у Харківському Міському бюро технічної інвентаризації. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 15 ЦК україни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнанних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строки для прийняття спадщини встановлені законодавцем у ст. 1270 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті особи або оголошення її померлою). Згідно підпункту 2.1 пункту 2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі (п.п. 3.3 п. 3 Глави 10 зазначеного Порядку). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені законодавцем у ст. 1272 ЦК України. За правилами частини першої вказаної правової норми, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що згідно з ст.1297 ЦК України та ст.66 Закону України "Про нотаріат" оформлення прав на спадкове майно входить до виключної компетенції органів нотаріату. Відповідно до ст.8-1 Закону України "Про нотаріат", будь-яке втручання в їх діяльність та вирішення питань, що належать до їх виключної компетенції забороняється. Ст.1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України "Про нотаріат" у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії із вказаних підстав надає особі право звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, від яких залежить виникнення права на спадкування. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Вказаний висновок суду відповідає також роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, згідно п.23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проте, суду не надано доказів щодо неможливості [PERSON] одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, так як в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину . Зазначене вказує на те, що відсутні підстави вважати, що право позивача на спадкування порушено. За наведених обставин, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed