Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Калина» в особі директора Льодіна Г.М. звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0050 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області, що підтверджується Державним актом [NUMBER], виданим Красненською сільською радою 04.03.2002 року та інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Зазначена земельна ділянка протягом 2005-2015 років перебувала в користуванні АТ «Калина» на умовах договору оренди землі б/н від 18.09.2005 року, зареєстрованому в Згурівському відділенні Київської регіональної філії №12 Центрі ДЗК Державного комітету по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.11.2005 року за № 04:05:027:00058. Після закінчення строку оренди, земельна ділянка була повернута відповідачці, яка використовує її самостійно. Оскільки земельна ділянка використовувалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке має річний замкнутий цикл виробництва, вона була задіяна у виробничій програмі позивача та на ній проводились осінньо-польові роботи до моменту закінчення оренди у листопаді 2015 року, а саме на ділянці проводилась передпосівна обробка грунту, під посів культур урожаю 2016 року (дискування) та позивач здійснив витрати на здійснення цих робіт в сумі 2175,35 грн., по їх собівартості, що підтверджується дорожніми листками механізатора від 16.09.2015, 28.09.2015, 30.09.2015, 01.10.2015, 28-30.10.2015 року. Таким чином, після закінчення строку оренди земельна ділянка була передана відповідачу із поліпшеннями та незавершеним виробництвом врожаю, виробничого циклу 2015-2016 років, які не можливо відокремити від земельної ділянки. Позивач звертався до відповідачки з проханням відшкодувати понесені поліпшення, що підтверджується листом від 01.04.2016 року № 42, проте відповіді не отримав, в добровільному порядку витрати на незавершене виробництво врожаю 2016 року не відшкодував. Враховуючи вищевикладене, позивач Приватне акціонерне товариство «Калина» просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 2175,35 гривень витрат на незавершене виробництво врожаю 2016 року та судові витрати. В судовому засіданні представники позивача Приватного акціонерного товариства «Калина» - Сєров В.М. Мікульський К.В. позовну заяву підтримали повністю. Представник позивача Сєров В.М. додатково пояснив, що процес дискування є поліпшенням земельної ділянки. Лущення стерни (дискування) після збирання врожаю - перший етап обробки грунту під посів майбутнього року. Для максимального ефекту починати дискування стерні рекомендовано відразу ж після збирання зернових суцільного посіву. Поверхня поля стає рівною, а якість оранки істотно поліпшується. Оскільки земельна ділянка використовується для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке має річний замкнутий цикл, на ній проводились осінньо-польові роботи по передпосівній обробці грунту на всьому масиві поля під посів культур врожаю 2016 року. Враховуючи, що дискування проводилось планово із року в рік, відбувалось внесення мінеральних добрив та проводились інші агротехнічні роботи - це призвело до значного поліпшення стану об'єкта оренди в порівнянні з попередніми періодами обробітку. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнавав повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовував тим, що земельна ділянка була передана в оренду ЗАТ «Калина» згідно договору оренди б/н від 18.09.2005 року, строком на 10 років, тобто до 18.09.2015 року. Відповідачка завчасно повідомила позивача про припинення оренди, подавши через канцелярію АТ «Калина» відповідну заяву та просила повернути їй земельну ділянку. Після вересня 2015 року відповідачка з АТ «Калина» договорів оренди землі не укладала. Позивачем не надано беззаперечних доказів про те, що за період оренди було поліпшено стан орендованої земельної ділянки, не зрозуміло в чому полягає таке поліпшення. В договорі оренди не визначено меліоративний стан та якісні характеристики грунтового покриву, що не дає можливості на сьогоднішній день визначити стан поліпшення або погіршення родючості орендованої землі. Між сторонами не було укладено угоду про щодо відшкодування орендарю витрат на здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об"єкта оренди, яка б мала додаватись до договору оренди. Позивачем не обґрунтована вартість дискування. Крім того, рішення Згурівського районного суду Київської області, в аналогічній справі, в позові Приватного акціонерного товариства «Калина» відмовлено. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що Акціонерне товариство «Калина» (ЄДРПОУ 30814923) змінювало тип товариства та найменування відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства»: з 16.03.2001 року по 13.01.2011 року - Закрите акціонерне товариство «Калина», з 13.01.2011 року по 12.03.2015 року - Приватне акціонерне товариство «Калина», з 12.03.2015 року по 02.06.2016 року - Публічне акціонерне товариство «Калина», з 02.06.2016 року по теперішній час - Приватне акціонерне товариство «Калина», що встановлено з довідки Приватного акціонерного товариства «Калина» - а.с.47, витягів з Протоколів загальних зборів акціонерів - а.с.48-50. Відповідачці [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 4,0050 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області, що встановлено з копії Державного акту [NUMBER] (а.с.9-10), копії актуальної інформації про державну реєстрацію права власності (а.с.11). Зазначена земельна ділянка протягом 2005-2015 років перебувала в користуванні Закритого акціонерне товариство «Калина», пізніше його правонаступника Приватного акціонерного товариства «Калина», на умовах договору оренди землі б/н від 18.09.2005 року, зареєстрованого в Згурівському відділенні Київської регіональної філії №12 Центрі ДЗК Державного комітету по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.11.2005 року за № 04:05:027:00058, строк дії договору оренди закінчився та земельна ділянка була повернута власнику, що встановлено з копії договору оренди землі (а.с.6-8), витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань (а.с.28-35). 28 серпня 2014 року відповідачка [PERSON] звернулась до Приватного акціонерного товариства «Калина» із заявою про виведення її з членів Товариства та передання їй в натурі земельної ділянки у зв"язку із закінченням строку договору, термін передачі земельної ділянки визначила вереснем місяцем 2015 року (копія заяви - а.с.56). У вересні-жовтні 2015 року позивачем було проведено боронування земельної ділянки відповідачки (копії дорожніх листків трактора - а.с.14-27, викопіювання із схеми поділу земель - а.с.51). Позивачем здійснено витрати на проведення боронування (сальдова відомість по рахунку - ас.5, розрахунок - а.с.4). Публічне акціонерне товариство «Калина» зверталось до відповідачки [PERSON] щодо відшкодування фактичних витрат по обробітку землі (копія листа - а.с.12, копія реєстру поштових відправлень рекомендованих листів - а.с.13). Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 11.01.2017 року в позові Приватного акціонерного товариства «Калина» до [PERSON] про стягнення витрат на незавершене виробництво врожаю 2016 року, відмовлено, що встановлено з копії рішення суду, яке станом на 16.02.2017 року не набрало законної сили (а.с.67-69). Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб ( землекористувач). Відповідно до ст.ст. 13, 14, 15,16, 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону від 2 жовтня 2003 року N 1211-IV, яка діяла на час виникнення правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13 та від 19 лютого 2014 року № 6-162ц13 визначається, що за змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», зокрема п.п. 3, 4, визначено, що відшкодуванню підлягають вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень, понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи та інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості). Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК україни власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступного. Строк дії договору оренди землі, укладеного 18.09.2005 року між відповідачкою [PERSON], як орендодавцем та позивачем АТ «Калина», як орендарем, закінчився, договір оренди поновлений на новий строк не був, на час розгляду справи земельна ділянка позивачем повернута відповідачці. Проведене позивачем дискування мало місце загальним масивом поля та без згоди власника земельної ділянки, на період, що не охоплювався договором оренди, а тому такі дії були вчинені позивачем за відсутності правових підстав на використання земельної ділянки відповідачки. Крім того, позивачем не було доведено, що внаслідок здійснення дискування було дійсно поліпшено стан земельної ділянки відповідачки в порівнянні із станом даної земельної ділянки на час укладення договору оренди, тобто чи не мало місце приведення земельної ділянки в попередній стан для її повернення власнику, відповідно до вимог п. 20 Договору оренди, згідно якого після закінчення дії договору оренди орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Угода, яка додається до договору оренди, щодо відшкодування орендарю витрат на поліпшення земельної ділянки, позивачем до суду надана не була, а тому ці правовідносини або наміри про їх вчинення врегульовані сторонами не були. Окрім цього позивач, будучи попередженим про припинення правовідносин за договором оренди, проводив роботи по дискуванню земельної ділянки, що вважає незавершеним виробництвом 2016 року, а не завершенням виробництва 2015 року. Ця обставина стороною позивача також не доведена в судовому засіданні. На думку суду, позивач також не довів обставин безпосередності затрат на проведення дискування саме земельної ділянки відповідачки, оскільки з представлених доказів не вбачається, що саме земельна ділянка відповідачки піддавалась дискуванню. Позивачем в судове засіданні не доведено факт поліпшення земельної ділянки відповідачки в розумінні поліпшення земельної ділянки згідно Закону України "Про оренду землі", постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам». Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Калина» до [PERSON] про стягнення витрат на незавершене виробництво врожаю 2016 року, відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed