Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Свої вимоги мотивує тим, що з 2018 працював в КУ ММР "Центр енергоефективності м. Миколаєва" на посаді головного фахівця. 26 лютого 2020 року його було звільнено із займаної посади на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, в зв`язку з невиплатою відповідачем заробітної плати в період з 1 січня 2020 року по дату звільнення. В день звільнення відповідач не виплатив всіх сум, що належать позивачеві від установи, що утворило заборгованість в сумі 105293,02 грн., з яких: 18326,34 грн. - заборгованість по виплаті заробітної плати за січень 2020 року; 16 493,58 грн. - заборгованість по виплаті заробітної плати за лютий 2020 року; 15494,08 грн. - компенсації за невикористану відпустку; 54979,02 грн. - вихідна допомога за ст.44 КЗпП України. 22 травня 2020 року відповідачем виплачено позивачу 50 819,55 грн. За такого, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з виплати заробітної плати, невикористаної частини відпустки та вихідної допомоги в сумі 54473,47 грн. Ухвалою від 01.09.2020 року відкрито загальне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 10.11.2020 року від представника відповідача - адвоката Сіхарулідзе Д.Г. надійшла заява, в якій просив відкласти підготовче засідання, в зв`язку з його хворобою, а також просив залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] . 13.11.2020 року від позивача надійшла заява про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Департамент енергетики, енергозбереження та запровадження інноваційних технологій Миколаївської міської. 11.01.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що по-перше, станом на 22 травня 2020 року з позивачем проведений розрахунок в повному обсязі у відповідності до розрахунково-платіжної відомості, а саме: заборгованість по заробітній платі за січень 2020 року в розмірі 6108,78 грн. (нараховано) - 4917,57 (виплачено з урахуванням утримання 18% ПДФО та 1,5% військового збору), заборгованість по заробітній платі за лютий 2020 року в розмірі 5497,90 грн. (нараховано) - 4425,80 грн. (виплачено з урахуванням утримання 18% ПДФО та 1,5% військового збору), вихідна допомога в розмірі 36652,68 грн. (нараховано) - 29505,40 грн. (виплачено з урахуванням утримання 18% ПДФО та 1,5% військового збору), невикористана відпустка в розмірі 14871,01 грн. (нараховано) - 11971,16 грн. (виплачено з урахуванням утримання 18% ПДФО та 1,5% військового збору). З урахуванням сплати ПДФО та військового збору позивачеві виплачено 50819,95 грн. По-друге, позовні вимоги ґрунтуються на невірному розрахунку середнього заробітку, не відповідає дійсності довідка про нараховану заробітну платню, дані позивача не включають відомості із утриманих та відрахованих ПДФО, не враховано приписи колективного договору. По-третє, накази про преміювання №01-09/4/1 від 24 січня 2020 року та № 01-09/5 від 25 лютого 2020 року скасовано наказом від 08 квітня 2020 року. В четверте, відповідачем подана заява про вчинення злочину [PERSON] , який обіймав посаду Директора КУ ММР "Центр енергоефективності м. Миколаєва", за період охоплений спірними правовідносинами, в тому числі і щодо підписання наказів які стали підставою позову. Ухвалою від 11.01.2021 року відкладено підготовче засідання, притягнуто до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача Департамент енергетики, енергозбереження та запровадження інноваційних технологій Миколаївської міської ради та [PERSON] , витребувано: 1. Від Комунальної установи Миколаївської міської ради "Центр енергоефективності м. Миколаєва ": - штатний розпис підприємства на 2020 рік з вказанням розміру посадових окладів; - колективний договір підприємства, який діяв на 2020 рік; - дані бухгалтерськоо обліку про начислення та виплату заробітної плати [PERSON] на 2020 рік ( помісячно). 2. Від Департаменту енергетики, енергозбереження та запровадження іноваційних технологій Миколаївської міської ради дані щодо затвердження фінансування КП " Центр енергоефективності м. Миколаєва " на 2020 рік. 25.01.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій той вважав хибною думку відповідача щодо значення скасування наказів про преміювання працівників від 24.01.2020 року №01-09/4/1 та від 25.02.2020 року №01-09/5 для нарахування та виплати премії позивачу за січень 2020 року, разом з тим погоджується з його доводами в частині відсутності підстав для нарахування премії за лютий 2020 року. За такого, просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати, невикористаної частини відпустки та вихідної допомоги в сумі 31 166,97 грн. 25.01.2021 року третьою особою [PERSON] подано письмові пояснення до позову, в яких зазначено, що станом на день його звільнення (26.02.2020) лист Департамента енергетики, енергозбереження та запровадження інноваційних технологій ММР від 26.12.2019 року №927/20.04-05 про відсутність фінансування у бюджеті на 2020 рік до КУ ММР "Центр енергоефективності м. Миколаєва" не надходив. Позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Ухвалою суду від 06.04.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 17.05.2021 року, надано можливість учасникам справи подати усі наявні у них докази, що стосуються предмету доказування, письмові заперечення, клопотання про виклик свідків до початку розгляду справи по суті. 17.05.2021 року від представника відповідача - адвоката Сіхарулідзе Д.Г. надійшла заява про відкладення судового засідання, в зв`язку з його участю в іншому судовому процесі. Судове засідання відкладено на 06.09.2021 року. 06.09.2021 року представник відповідача - адвокат Сіхарулідзе Д.Г. надав заяву про відкладення судового засідання, , в зв`язку з його участю в іншому судовому процесі, а також для надання можливості позасудового врегулювання спору. Судове засідання відкладено на 30.11.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що позивач працював в КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на посаді головного фахівця з 02.11.2018 року по 26 лютого 2020 року. Розмір заробітної плати у період часу, який охоплює січень та лютий 2020 року, встановлений рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №789 від 26 липня 2019 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10 серпня 2018 №744 «Про затвердження штатного розпису Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва», яким затверджено штатний розпис КУ ММР «Центр енергоефективності м.Миколаєва» у кількості 7 штатних одиниць із місячним фондом заробітної плати 142283 грн. 31 коп., визначено за посадою «головний фахівець» чотири штатні одиниці з посадовим окладом 24435 грн. 12 коп., премією 48870 грн. 24 коп. та місячним фондом заробітної плати - 73305 грн. 36 коп. Згідно з п.4.16 колективного договору між роботодавцем і трудовим колективом КУ ММР «Центр енергоефективності м.Миколаєва» на 2018-2021 роки, схваленого на Загальних зборах трудового колективу 05 листопада 2018 року, роботодавець зобов`язується заробітну плату у грошовому виразі (у гривнях) виплачувати до 15 числа за першу половину місяця, до 30 числа остаточний розрахунок. Відповідно до п. 4.10 колективного договору визначено, що преміювання працівників здійснюється згідно з Положенням (додаток 3). Відповідно до п. 2.4 додатку 3 до колективного договору передбачено, що загальний розмір премії, що нараховується працівникам установи, визначається керівником установи. Конкретний розмір премії працівників граничними розмірами не обмежується, але визначається в межах встановленого фонду преміювання та/або економії фонду оплати праці. Пунктом 2.7 додатку 3 визначено, що у повному обсязі премія виплачується за фактично відпрацьований час працівникам, які виявили сумлінне виконання службових обов`язків, не допустили порушень трудової та виконавської дисципліни Згідно з п.2.9 додатку 3 регламентовано, що при призначенні та звільненні за неповний відпрацьований місяць премія не нараховується. Відповідно до пункту 3.1 додатку 3, премія виплачується одночасно з виплатою заробітної плати за другу половину місяця, за який була нарахована премія. Наказом № 01-09/4/1 від 24 січня 2020 року «Про нарахування заробітної плати працівникам КУ ММР «Центр енергоефективності м.Миколаєва» ухвалено про виплату посадового окладу та премії за січень 2020 року згідно штатного розкладу, у розмірі встановленим рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради згідно відпрацьованого робочого часу. Наказом № 01-09/5 від 25 лютого 2020 року «Про нарахування заробітної плати працівникам КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» ухвалено про виплату посадового окладу та премії за лютий 2020 року згідно штатного розкладу, у розмірі встановленим рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради згідно відпрацьованого робочого часу. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №789 від 26липня 2019 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10 серпня 2018 року №744 «Про затвердження штатного розпису Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м.Миколаєва», яким затверджено штатний розпис Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва», позивачу, як головному фахівцю, встановлено посадовий оклад у розмірі 6108 грн. 78 коп., премія у розмірі 12217 грн. 56 коп. Наказом №04-01/8 від 26 лютого 2020 року позивача звільнено з займаної посади з 26 лютого 2020 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиплатою заробітної плати з 01 січня 2020 року. Ухвалено про виплату компенсації за 32 календарних дня щорічної основної відпустки за період роботи з 02.11.2018 року по 01.11.2019 року - 24 к.д.; 02.11.2019 року по 26.02.2020 року - 8 к.д. Ухвалено про виплату вихідної допомоги у розмірі, передбаченому ст.44 КЗпП України. Втім, при звільненні з позивачем не був проведений повний розрахунок та належні йому кошти не були виплачені в повному обсязі. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України та ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за №100 (з наступними змінами і доповненнями). У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 № 100. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені ст.117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. З розрахунку заробітної плати, наданого відповідачем, вбачається, що позивачеві за січень - лютий 2020 року нараховано 63130,37 грн. виплат, з яких: 11606,68 грн. - оклад; 14871,01 грн.- невикористаної відпустки; 36652,68 грн - компенсація згідно ст. 44 КЗпП України. Позивачу з урахуванням утримання 18% ПДФО та 1,5% військового збору, виплачено 50819,95 грн., що також підтверджується випискою з особового рахунку позивача, з якої вбачається, що 22.05.2020 року на рахунок [PERSON] надійшла сума у розмірі 50829,95 грн. з призначенням платежу «зараховано з/пл на поточний рахунок працівника КУ ММР «Центр енергоефективності м.Миколаєва». Крім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву надано наказ № 01-08/9 від 08 квітня 2020 року «Про скасування наказів від 24.01.2020 р. №01-09/4/1 та від 25.02.2020 р. № 01-09/5», згідно якого ухвалено про відміну наказів від 24.01.2020 р. №01-09/4/1 та від 25.02.2020 р. № 01-09/5, та про проведення виплати заробітної плати за рахунок фонду оплати праці комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м.Миколаєва». Пунктом 1 розділу І Правил організації діловодствата архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 за № 1000/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за № 736/27181 визначено, що ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами. Пунктом 4 частини 1 розділу ІІ Правил встановлено, що право на видання певного виду розпорядчого документа (постанови, рішення, наказу, розпорядження) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється правовим статусом установи та порядком прийняття управлінських рішень (на підставі єдиноначальності або колегіальності). Пунктом 6 цієї частини визначено, що розпорядчий документ може бути відмінено (змінено, доповнено) лише новим розпорядчим документом. Пунктом 10 частини 9 розділу ІІ Правил передбачено, що розпорядчий документ набираєчинності з моменту його підписання і реєстрації, якщо в тексті не встановлено інші строки. Пунктом 11 цієї частини врегульовано, що з розпорядчим документом з кадрових питань (особового складу) обов`язково ознайомлюють згаданих у ньому осіб, які на першому примірнику документа чи на спеціальному бланку проставляють свої підписи із зазначенням дати ознайомлення. Відповідно до абзацу 4 ст.97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. За такого, суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про відсутність необхідності виплати премій за січень 2020 року у зв`язку з виданням наказу № 01-08/9 від 08 квітня 2020 року, адже такий набрав чинності 08 квітня 2020 року, тобто після звільнення позивача, в той час як за приписами ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать позивачеві провадиться в день звільнення, тобто 26 лютого 2020 року. При цьому, суд погоджується з твердженням відповідача про відсутність підстав для виплати премії позивачеві за лютий 2020 року, адже такого звільнено 26 лютого 2020 року, тобто до завершення місяця, що у відповідності до п. 2.9 додатку 3 до колективного договору позбавляє позивача права на отримання премії за цей місяць. Отже, на час звільнення розмір заборгованості відповідача по заробтіній платі [PERSON] становив 18326,34 грн. за січень 2020 року та 5497,90 грн. за лютий 2020 року. Розраховуючи розмір виплат компенсації за не використані 32 дня щорічної основної відпустки та про виплату вихідної допомоги у розмірі, суд виходить з наступного. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до абз.1 п. 2розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року,обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, тощо або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до абз.3 п. 2 розділу 2 вказаного Порядку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.Відповідно до п. 8 вказаного Порядку , середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, в даному випадку, позивачем надано довідку № 4 про розмір нарахованої заробітної плати, а відповідачем надано довідку № 3 про розмір нарахованої заробітної плати. Обидві довідки є тотожними щодо сум заробітної плати за період з лютого 2019 року по грудень 2019 року, відмінною є сума за січень 2020 року. Так у позивача зазначено суму з урахуванням премії, а у відповідача сума вказана без такої. Судом встановлено, що оклад позивача за січень 2020 року становив 6108,78 грн., а премія 12217,56 грн., тобто разом 18326,34 грн. Для визначення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки враховується розмір заробітної плати за лютий 2019 - січень 2020, який складає 176728,15 грн. / 365 = 484,19 грн. (середньоденної заробітної плати). 484,19 х 32 = 15494,08 грн. компенсації за невикористану відпустку. Для визначення середньомісячної заробітної плати для виплати вихідної допомоги при звільненні, враховується розмір заробітної плати за грудень 2019 та січень 2020, який складає 36652,68 / 2 = 18326,34 грн. (середньомісячної заробітної плати). 18326,34 х 3 = 54979,02 грн. (тримісячний середній заробіток). Таким чином, виплаті позивачеві станом на день звільнення підлягала сума 94297,34 грн. без врахування обов`язкових відрахувань. Відповідно до наданого відповідачем розрахунку, позивачеві сплачено за січень 2020 року 6108,78 грн. замість 18326,34 грн. різниця 12217,56 грн., за лютий 2020 року 5497,90 грн. в повному обсязі, за невикористані 32 дні відпустки 14871,01 грн. замість 15494,08 грн. різниця 623,07 грн., виплата вихідної допомоги склала 36652,68 грн. замість 54979,02 грн. різниця 18326,34 грн. Загальна різниця склала 31166,97 грн. - які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що є підставою для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви звільнений від його сплати на підставі закону. Відповідно до ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved