Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином: в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 58 від 12.02.2008 року в розмірі 485402,447 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно з іпотечним договором від 12.02.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 441, а саме: будинок № 23, загальною площею 128,7 кв.м., житловою площею 86,3 кв.м., який розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Ентузіастів, який належить на праві приватної власності [PERSON]. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки, вищевказаного будинку, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ст.ст. 54, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження», з початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2015 року прийнято заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про зміну предмета позову у даній цивільній справі, до розгляду (а.с. 83), в якій заявлено вимогу про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з будинку, загальною площею 128,7 кв.м., житловою площею 86,3 кв.м., який розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Ентузіастів, 23. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяви (вх. № 14630 від 28.04.2015 року; вх. № 18590 від 03.06.2015 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 103, 115). Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], законним представником яких є [PERSON], про час і місце розгляду справи повідомлялися. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 48-50, 99-102, 111-114). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідачів, зазначену у позовній заяві та за якою відповідачі зареєстровані за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 41, 89, 92). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступник відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 58 від 12.02.2008 року (далі кредитний договір), за умовами пунктів 1.1., 1.2. яких позивач зобовязався надати відповідачу, [PERSON] кредит у розмірі 628000,00 грн. на придбання житлового будинку, строком дії по 12.02.2024 року включно, а відповідач зобов'язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 1.1. договору процента ставка за кредитом становить 15 % річних (а.с. 7-9). Відповідно до п. 1.5. вищевказаного договору позичальник зобовязується щомісячно до 121 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти щомісячно, згідно з графіком (Додаток № 1, а.с. 10-11), шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 12.03.2008 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у гривнях в установі ВАТ «Ощадбанк». Сплату останнього платежу здійснити до 12.02.2024 року. При сплаті останнього платежу Банк та Позичальник здійснюють звірку сум нарахованих та сплачених процентів за користування кредитом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 509, 526 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та або майновим поручителем будь-яких зобовязань за іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку: затримання сплати частини кредиту та процентів за користування кредитом понад двох календарних місяців; незгоди позичальника та/або майнового поручителя з пропозицією банку про зміну процентної ставки за користування кредитом та/або не підписання ним відповідних додаткових угод згідно умов цього договору; використання кредиту не за цільовим призначенням; виникнення обставин, які за обґрунтованим висновком банку призведуть до того, що позичальник не виконає свої зобовязання по цьому договору; втрати предметом іпотеки ліквідності, позбавлення позичальника права на отримання предмету іпотеки у власність або права власності на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору, виникнення обставин, що унеможливлюють звернення стягнення на предмет іпотеки; неподання позичальником, на вимогу банку, даних, що стосуються його фінансового стану; в разі порушення позичальником умов іпотечного договору, в тому числі в разі несплати страхових платежів, порушення умов зберігання предмету іпотеки, що призвело до пошкодження, знищення та втрати його вартості, що обумовлена іпотечним договором. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту належних до сплати процентів, та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Позивач виконав свої зобовязання за договором іпотечного кредиту № 58 від 12.02.2008 року в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: заявою на видачу готівки № б/н від 12.02.2008 року (а.с. 24). Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по цьому договору. Пунктом 4.2.2. кредитного договору визначено, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на два місці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором (договорами). Між тим відповідач, [PERSON], належним чином не виконав взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені договором, внаслідок чого перед позивачем виникла кредитна заборгованість в розмірі 992298,91 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2012 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія-Кіровоградське обласне управління заборгованість у розмірі 992298,91 грн. (а.с. 30-31). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2012 року вищевказане рішення в частині стягнення кредитної заборгованості залишено без змін (а.с. 32-34). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.01.2013 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2012 року, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2012 року в частині задоволення позовних вимог до поручителя [PERSON] скасовано. Справу у цій частині передано до суду першої інстанції на новий розгляд. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2012 року, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.08.2012 року в частині задоволення позовних вимог до позичальника (боржника) [PERSON] залишено без змін (а.с. 35-37). Внаслідок несплати кредитної заборгованості від дати ухвалення рішення Кіровським районним судом м Кіровограда від 27.03.2012 року, станом на 27.11.2014 року заборгованість [PERSON] збільшилася та становить 485402,47 грн., з яких: заборгованість по сплаті відсотків в сумі 160052,90 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань в сумі 325349,57 грн. Стаття 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Належне та своєчасне виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит № 58 від 12.02.2008 року [PERSON] забезпечувалось іпотечним договором, укладеного між сторонами 12.02.2008 року, за умовами п. 1.2. якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями за № 23, розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Ентузіастів. Відповідно до п. 3.1.3. цього договору, іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за договором про іпотечний кредит та/або цим договором, в тому числі, зокрема невиконання або неналежне виконання іпотекодавцем зобовязання за договором про іпотечний кредит в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше двох місяців (а.с. 14-17). За змістом статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За статтею 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який впливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування ними та штрафних санкцій не виконав, у зв'язку з чим у позивача виникло право, передбачене частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та стягнення заборгованості в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно. У відповідності до статті 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У зв'язку з тим, що суд вважає позовні вимоги про звернення стягнення на заставне майно, а саме: будинок № 23, що знаходиться по вулиці Ентузіастів у м. Кіровограді такими, що відповідають способам захисту цивільних прав, характеру та змісту цивільно-правових відносин, не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому і вимога про примусове виселення відповідачів є такою, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Статтею 589 Цивільного кодексу України та статтею 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 1 статті 35 Закону України Про іпотеку передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивачем направлялась вимога відповідачу-іпотекодавцю (а.с. 29), яка останнім залишилась без відповіді та реагування. В силу частини 2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У частинах 2 і 3 статті 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в частині 3 статті 109 Житлового кодексу України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою частино 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку». Судом встановлено, що вимога відповідачу направлялась з дотриманням вищезазначених норм, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 29 на звороті). Таким чином, Закон України "Про іпотеку" щодо процедури проведення виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення, дає суду підстави для задоволення вимоги позивача про виселення відповідачів, оскільки передбачає можливість їх виселення в судовому порядку під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved