Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

22.12.2016 року [PERSON] через представника - [PERSON], звернувся до Погребищенського районного суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю до відповідача - Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ "Фірма РУНА". Позивач вказує, що 18 листопада 2016 року між ним та Вінницькою обласною державною адміністрацією в особі голови Погребищенської районної державної адміністрації укладено договір оренди землі, відповідно до якого йому передається в оренду земельна ділянка, площею 0, 27191 га, у тому числі пасовище - 0,2554, під гідротехнічними спорудами - 0,0237 га. Позивач зазначає, що володіє цегляним млином, що розташований у безпосередній близькості до гідротехнічної споруди, яка знаходиться на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району та має вигляд греблі з рядом водопропускних споруд (колишній хутір Чалово). [PERSON] стверджує, що володіє млином з 1999 року, здійснює догляд за ним та ремонт. В позові пояснює, що хоче отримати гідроспоруду у власність шляхом визнання права власності на неї за набувальною давністю. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення аналогічні до викладених в позовній заяві та просив задоволити позов. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ "Фірма РУНА" в судове засідання не зявився, однак заявою повідомив про неявку та пояснив, що предявлений позов не порушує його прав та інтересів, при вирішенні даної цивільної справи покладається на розсуд суду, просить розгляд справи здійснити без його присутності. Допитані у судовому засіданні свідки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що дійсно позивач здійснює функції власника гідроспоруди, що знаходиться на території Старостинецької сільської ради з 1999 року. Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази, наявні у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Рішенням № 17 2 сесії 7 скликання Погребищенської районної ради затверджено технічну документацію з нормативно - грошової оцінки земельної ділянки (землі водного фонду), що надавалася на умовах оренди [PERSON] для рекреаційних цілей, розташованої на території Старостинецької сільської ради (за межами населеного пункуту) (а.с. 5). 18 листопада 2016 року між [PERSON] та Вінницькою обласною державною адміністрацією в особі голови Погребищенської районної державної адміністрації укладено договір оренди землі (далі - договір оренди землі від 18.11.2016) (а.с. 7). Відповідно до п. 2 договору оренди землі від 18.11.2016 в оренду була передана земельна ділянка загальною площею 0,27191 га, у тому числі пасовище - 0,2554, під гідротехнічними спорудами - 0,0237 га. Кадастровий номер: 0523481600:02:000:0087. Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 18.11.2016 договір укладено на 10 (десять) років. Відповідно до п. 16 договору оренди землі від 18.11.2016 орендар зобов'язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням з дотриманням вимог чинного законодавства та дотримання режиму природоохоронного використання земель. На виконання умов договору оренди землі від 18.11.2016, за актом передавання - приймання земельної ділянки в натурі вказана земельна ділянка в розмірі 0,2791 га, у тому числі пасовище - 0,2554 га, під гідротехнічними спорудами - 0,0237 га, кадастровий № 0523481600:02:000:0087 була передана позивачу - [PERSON] (а.с. 11). ,: На переданій позивачу земельній ділянці у 1980 році здійснювалося будівництво гідротехнічних споруд а саме: греблі № 1, Греблі № 2, Водопропускна споруда №3, Водопропускна споруда №4, Водопропускна споруда № 5, Водопропускна споруда № 6, Водопропускна споруда № 7. Згідно довідки Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області вих. № 2183 від 19.12.2016 вказана гідроспоруда раніше перебувала на балансі в колгоспі ім. Горького с. Старостинці, після реформування якого гідроспоруду було передано на баланс Старостинецької сільської ради, а з 1999 року [PERSON], який є спадкоємцем млина, утримує і проводить ремонт даної гідроспоруди. На разі спірне нерухоме майно, а саме гідроспоруда №2 (Богачевий), яка розміщена по вул. Чалово 16 перебуває на балансі Старостинецької сільської ради (а.с. 16). Рішенням № 26 від 26.09.2016 року Виконавчим комітетом Старостинецької сільської ради спірному нерухомому ману присвоєно юридичну адресу, зокрема: гідротехнічна споруда №2 (Богачевий), вул. Чалово, 1-6, с. Старостинці, Погребищенський р-н, Вінницька обл (а.с. 17). Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМС № 789296 від 06.12.2000, реєстровий № 856, вбачається, що [PERSON] є власником спадкового майна після смерті гр. [PERSON], а саме: млина цегляного, зазначеного в плані літ. А. Цей млин складається з коридору, службового приміщення, виробничого приміщення, складського приміщення, службового приміщення, складського приміщення та розташований в с. Старостинці (хутір Чалово) Погребищенського району Вінницької області (а.с. 18). Таким чином беззаперечно встановлено, що млин, власником якого є позивач, юридично та фактично знаходиться у безпосередній близькості до гідротехнічної споруди право власності про яку просить визнати позивач. Тобто, знищення, пошкодження або відсутність наявної гідротехнічної споруди унеможливить існування цегляного млина, власником якого є позивач. Згідно довідки Старостинецької сільської ради вих. № 2183 від 19.12.2016 позивач з 1999 року утримує та проводить ремонт спірної гідроспоруди. Більше того, завдяки наявним гідроспорудам утримується рівень води у розташованому поблизу ставку. У 1999 році позивачем зауважено, що гідроспоруди через відсутність належного обслуговування необхідно утримувати, здійснювати догляд та поточний ремонт, задля унеможливлення прориву греблі, що могло спричинити не лише знищення належного йому майна, а й підтоплення будівель села Гопчиця. Осіб юридичних чи фізичних які б взяли на себе відповідальність за належне утримання гідроспоруд [PERSON] не відшукав, а туму він був змушений прийняти рішення своїми силами утримувати наявні гідроспоруди, задля їх збереження, недопущення настання непоправних наслідків та збереження власного майна. Також дії по утриманню гідротехнічних споруд, підтверджується Актом виконаних робіт від 30.03.2013 на загальну суму 152 499 (сто п'ятдесят дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) гривень, Актом виконаних робіт від 30.03.2013 на загальну суму 307 345 (триста сім тисяч триста сорок п'ять) гривень, накладними за №№ 124 від 11.08.2012, 131 від 12.08.2012, 168 від 17.08.2012. (а.с. 20,21). У 2016 році [PERSON] для належної інвентаризації нерухомого майна замовлено, а ФОП [PERSON] розроблено Технічний паспорт на гідротехнічну споруду № 2 (Богачевий), що розташована по вул. Чалово 1-6 у селі Старостинці від 15.12.2016, інвентарна справа № 129-16-ТП. (а.с. 23). Таким чином, [PERSON] з 1999 року і по сьогоднішній день вільно, добросовісно, відкрито, безперервно та безперешкодно володіє та користуються гідротехнічною спорудою № 2 (Богачевий) , що розташована по вул. Чалово 1-6 у селі Старостинці, а також земельною ділянкою під нею. Претензій інших осіб з приводу володіння та користування гідроспорудою та земельною ділянкою немає. Позивач підтримує дану гідроспоруду у належному стані, проводить поточні та капітальні ремонти. Більше того, здійснюючи повноваження власника гідроспоруди [PERSON] тим самим створив безпечні умови не лише для свого майна, а й для власників житлових будинків с. Гопчиця, що розташовані у безпосередній близькості до ставка, рівень води у якому на даний час можна регулювати завдяки наявності надійних гідроспоруд, що підтверджується показами свідків. З огляду на ст. 344 Цивільного кодексу України позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна, а відповідачем є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з п. 8 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004р., правила ст. 344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються, також, на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Майно -гідротехнічні споруди, щодо яких заявлений позов, відповідає визначеним законом критеріям (ознакам, властивостям) нерухомого майна. Разом з тим, відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; (Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (внаслідок шахрайства тощо)) - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. В п.11 вищевказаної Постанови вказано, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (СТ.214ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст.344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. Таким чином судом беззаперечно встановлено, що позивач вже протягом 15 років безперервно вільно та відкрито володіє спірним нерухомим майном. Відповідно до п. п.13, 14 Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.Ц, 16 ЦК, а також частини 4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved