Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал", третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~20\~лютого 2021\~рокуз\~додатку "Дія"\~йому стало\~відомо про\~те,\~що відносно\~нього відкрито\~виконавче провадження\~№64489372\~на підставі\~постанови приватного\~виконавця виконавчого\~округу Львівської\~області Меленчука\~В.І.\~від 11.02.2021\~року.\~Із змісту\~даної постанова\~вбачається,\~що така\~винесена з\~метою примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. за №4334 від 19.01.2021 року щодо стягнення з нього на користь ТзОВ "Фінансова\~компанія "Кредит\~Капітал" заборгованості за кредитним договором від 05.01.2021 року на суму 13905 грн. 00 коп. Крім цього, 12.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. винесено постанови про стягнення з нього основної винагороди в розмірі 1390 грн. 50 коп. та мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 482 грн. 00 коп. 18.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, степндію та інші доходи боржника, яка скерована на виконання до військової частини [NUMBER] . Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки у нотаріуса на час його вчинення були відсутні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості та були відсутні правові підстави для вчинення такої нотаріальної дії. Зазначає, що його не було повідомлено про звернення із заявою про вчинення виконавчого напису. При винесенні\~виконавчого напису,\~нотаріус не\~врахував та\~не перевірив\~факту наявності\~чи відсутності\~спору щодо\~заборгованості,\~чим порушив\~норму закону.\~Всі розрахунки\~здійснені у\~виконавчому написі\~зроблені відповідачем\~одноособово без\~врахування думки\~та позиції\~позивача,\~що не\~відповідає дійсній\~сумі заборгованості.\~Зазначає,\~що безспірність\~вимоги є\~відсутність заперечень\~боржника щодо\~заборгованості та\~його розрахунку,\~а також\~відсутності будь-яких\~суперечностей у\~поданих документах.\~На підтвердження\~безспірності заборгованості\~нотаріусу мали\~бути подані\~документи,\~що свідчать\~про визнання\~боржником вимог\~кредитора.\~За таких обставин вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 18 березня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено стягнення зі [PERSON] на підставі виконавчого напису №4334 від 19.01.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія\~"Кредит\~Капітал" заборгованість в сумі 13905 грн. 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 березня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі та призначеного судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник адвокат Радик Б.А. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримав, просить такі задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" у судове засідання не з`явився, хоч про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. в судове засідання не з`явилися, хоч про розгляд справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, пояснень щодо позову не подали. Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання не з`явився повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подав відзиву, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з матеріалів справи убачаються права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору №ІКК-1 від 04 грудня 2020 року, укладеного між ТзОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №04185-01/2020 від 05.01.2020 року. 19.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис за №4334 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова\~компанія "Кредит\~Капітал" заборгованості за кредитним договором від 05.01.2021 року на суму 13905 грн. 00 коп. 11.02.2021 року приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Львівської області\~Меленчуком В.І.\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№64489372\~на підставі виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. за №4334 від 19.01.2021 року. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до норм статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджувати факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню. При цьому, слід зазначити, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. Згідно із статтею 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні , нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд приймає до уваги зазначені позивачем обставини про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначений у виконавчому написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Застосування вищенаведених\~правових норм\~відповідає висновку,\~викладеному у\~постанові Верховного\~Суду від\~23\~червня 2020\~року у\~справі №\~645/1979/15-ц, а тому суд, у відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, враховує такий при вирішенні даного спору. Крім того, суд звертає увагу на те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Разом із цим, ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № К/800/6492/17 залишено постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року - без змін, якою в свою чергу визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині пункту 2 змін, яким Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса 19.01.2020 року, постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року втратила законної сили внаслідок визнання судовим рішенням нечинною та незаконною, тобто нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис лише про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Водночас, матеріали справи не містять відомостей про нотаріальне посвідчення кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, що також свідчить про його вчинення за відсутності передбачених для цього підстав. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частин 1, 2 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судові витрати у вигляді судового збору, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved