Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Рогатинського районного суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 141,9 м2, житловою площею 34,00 м2, який розташований за адресою [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством КБ "ПриватБанком" з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання "Привабанку" усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити відповідачку, яка зареєстрована і проживає в житловому будинку [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України. У позовній заяві ПАТ КБ "Приватбанк" зазначено, що 16 березня 2007 року між відповідачем по справі [PERSON] та "Приватбанк" було укладено кредитну угоду №IFM0GK00000019 про надання строкового кредиту на загальну суму 9739 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% на рік на суму залишку кредиту з терміном повернення кредиту до 20.03.2027 року. Відповідно до договору іпотеки від 17 березня 2007 року, укладеного між закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON], [PERSON] надала в іпотеку належне їй майно - житловий будинок загальною площею 141,9 м2, який розташований за адресою - [ADDRESS]. Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ "Приватбанк" виконано повністю. Відповідачка в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повертала, графіку погашення заборгованості не дотримувалася. У зв'язку із зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором сума заборгованості станом на 15.04.2013 року становить 21 503,22 долари США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2013 року становить 171 810, 73 грн. З них: заборгованість по кредиту 7957,21 дол. США, нараховані відсотки 5190, 20 дол. США, 890,40 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 7 465, 41 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просили позов задовольнити повністю. Представник позивача Гураль Я.В., який діє на підставі довіреності від 25.11.2013 року, позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Слухання справи просив провести без його участі. Не заперечував відносно ухвалення заочного рішення у справі. про що направив на адресу суду письмове клопотання. Відповідачка у судове засідання не прибула повторно і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 19 березня 2007 року було укладено договір № IFM0GK00000019 про надання строкового кредиту. Відповідно до укладено договору про надання строкового кредиту "ПриватБанк" надав [PERSON] кредит на суму 9739 доларів США. Термін повного погашення кредиту - 20.03.2027 року. З розрахунку розміру заборгованості позичальника [PERSON] вбачається, що станом на 15.04.2013 року сума простроченого боргу та відсотки від основного боргу, пені по кредиту та відсотках з сумою штрафів становить 21503,22 дол. США. З них: заборгованість по кредиту 7957,21 дол. США, нараховані відсотки 5190, 20 дол. США, 890,40 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 7 465, 41 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.10-15). Право банку при невиконанні позичальником своїх зобов'язань зі сплати кредиту вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та неустойки передбачено п.6.8, укладеного між сторонами кредитного договору. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично порушувала строки та розмір погашення кредиту та сплати процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності до п.2.3.3 банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за час фактичного користування кредитом, пені і штрафних санкцій у випадку прострочення платежу з оплати чергового платежу щонайменше на один календарний місяць. За змістом ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч.1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення виконання даного кредитного договору від 16.03.2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 141, 9 м2 , що розташований за адресою с.Бабухів Рогатинського району, який згідно договору купівлі-продажу від 16.03.2007 року за реєстровим №1020 належить відповідачці [PERSON] (а.с.26-29 ). Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Спосіб реалізації предмета застави, іпотеки встановлений ст. 591 ЦК України та ст. 39 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ст.109 Житлового кодексу звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають в ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За таких обставин позовні вимоги про виселення відповідачки із займаного приміщення, зняття з реєстраційного обліку є передчасними, а тому не підлягають до задоволення. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки є обгрунтованою та підлягає задоволенню. В задоволенні позову в частині виселення [PERSON] із займаного житлового будинку, зняття її з реєстраційного обліку слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 546 ч.1, 548 ч.1, 589, 590, 591, 611, 1050 ч.2, 1054 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial