Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити, що частка [PERSON], яка померла [INFO], в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0504 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] становила 49/100. Вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є донькою та єдиною спадкоємицею [PERSON], яка померла [INFO]. Нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 49/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Співвласником іншої частини вказаного будинку із часткою 51/100 є [PERSON]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку земельна ділянка під вищезазначеним житловим будинком площею 0,0504 га належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] не відбулося виділення належної їй частки із земельної ділянки. Постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Ухвалою від 30.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 28.11.2018 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано докази. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, у вирішені спору покладалась на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 25.11.1986 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою [PERSON] належать 51/100 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташований в [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.08.2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. за реєстровим №1717, 49/100 частин вищезазначеного будинку належать [PERSON] Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого11.02.2008 року Управлінням земельних ресурсів у місті Херсоні Херсонської області, земельна ділянка площею 0,0504 га, розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий [NUMBER] належить співвласникам. [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.02.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 09.06.1956 року міським бюро ЗАГС м. Херсон [PERSON] є донькою [PERSON]. Відповідно до заяви від 19.06.2018 року поданої приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS], з посиланням на неможливість визначити склад спадкового майна, оскільки вказана земельна ділянка належала померлій на праві спільної сумісної власності, таким чином, до складу спадщини входить не все майно. В роз'ясненнях наданих у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. При цьому, суд враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, оскільки частка у праві власності [PERSON] на житловий будинок становить 49/100 то право власності на земельну ділянку має визначатися пропорційно до вказаної частки. Враховуючи положення вказаних вище норм законодавства, а також ту обставин, що не визначення часток позбавляє позивача можливості в повній мірі розпоряджатися правом власності на земельну ділянку, тому, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст.ст. 355, 368, 370, 1226 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354, суд

Outcome: approved