Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати договір оренди землі, укладений ним з відповідачем 05 листопада 2009 року із-за невиконання орендарем умов договору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди землі, згідно якого відповідачу було передано в оренду земельну ділянку і він повинен був сплачувати орендну плату. Відповідачем порушено умови виконання договору, а саме не виплачується орендна плата. Позивач, як спадкоємець майна [PERSON], зверталася до відповідача з вимогою сплатити кошти за оренду землі, але йому відмовляли в зв'язку з відсутністю коштів. В подальшому відповідач на телефонні дзвінки не відповідав, а листи, адресовані йому, повертаються без вручення останньому. А тому він просить розірвати договір оренди землі в зв'язку з несплатою орендної плати та стягнути судові витрати. Відповідач був належним чином повідомлений про день та час слухання справи( а.с.33), але в судове засідання представник не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи в його відсутність до суду не надав, тому суд вважає, за згодою представника позивача, за можливим, в силу вимог ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. В позовній заяві також були вказані підставами для розірвання договору те, що при укладенні договору не виконані вимоги ст.15 Закону України "Про оренду землі". В судовому засіданні представник позивача просив не розглядати дані підстави. Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тому, хоча, згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України, передбачено право позивача змінити предмет позову або підстави позову до початку розгляду справи по суті, але в той же час діючим законом не заборонено зміну предмету позову або підстав позову під час розгляду цивільного позову по суті. А тому суд допустив зміну підстав позову за клопотанням представника позивача. Заслухавши думку представника позивача та вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач, як спадкоємець майна [PERSON] (а.с.23) є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520585500:02:000:0064, що підтверджено копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.22). Дійсно між [PERSON] та відповідачем було укладено Договір оренди землі від 05 листопада 2009 року, згідно якого [PERSON] передала в оренду відповідачу земельну ділянку площею 2,94 га., терміном на 10 років, і даний Договір було зареєстровано у Державному реєстрі земель від 20 березня 2010 року (а.с.24-25). Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, регулюються Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі". Згідно ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. ст. 93, 125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до п. "г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.7 ст.93 ЗК України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Згідно ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч.2 ст.31 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Згідно ч.4 ст.32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно п.9 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій та натуральній формі (за домовленістю) у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно п.11 Договору оренди землі орендна плата вноситься до 1 січня року, наступного за звітним. Згідно положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 та ч.3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні представник позивача вказав на те, що відповідач несплатив позивачу орендну плату. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не спростував твердження представника позивача про несплату орендної плати, не надав суду достовірних доказів про належне виконання ним умов Договору щодо сплати орендної плати, хоча йому завчасно було вручено повідомлення про розгляд справи та надано час для підготовки до захисту прав відповідача. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що орендар не зазначив в Договорі оренди землі терміни розрахунку з орендодавцем, зазначивши лише кінцевий термін - до 1 січня року, наступного за звітним. В порушення передбачених Договором оренди землі зобов'язань, орендарем орендна плата належно не сплачувалась. Також в судовому засіданні не було встановлено того, що сторонами переносились строки сплати орендної плати. Крім, того в судовому засіданні було встановлено, що право власності на земельну ділянку, зазначену в договорі оренди землі, перейшло до позивача. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до позивача не є підставою для зміни умов або розірвання договору. А тому, позивач має право вимагати від відповідача належного виконання умов договору, а в разі їх не виконання - ставити вимогу про розірвання договору. Отже, суд вважає за необхідним задовольнити позов та розірвати Договір оренди землі, оскільки відповідач неналежним чином виконував умови договору, а саме несплатив орендодавцю орендну плату. Так як позов підлягає задоволенню, тому, в силу вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати (а.с.2).

Outcome: approved