Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася в суд до ФОП [PERSON] з позовом про розірвання договору побутового підряду №38 від 15.07.2011р. та відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14490грн. у зв'язку з істотними недоліками виготовленої продукції. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 31 січня 2008 року між нею та відповідачем - ФОП [PERSON] було укладено договір на виготовлення та встановлення з матеріалу підрядника трьох дерев'яних (з вільхи) дверей та двох дерев'яних (з вільхи) накладок на металеві двері. Згідно умов договору відповідач був зобов'язаний виготовити замовлення протягом двох місяців з дня отримання авансу. Загальна вартість замовлення за договором побутового підряду склала 8050,00 грн. Передплата за договором становила 4000, 00 грн. і була сплачена нею відповідачеві в день укладення договору. Окремим замовленням було обговорено та сплачено лакування 48 м плінтусу, виготовлення фальш-короба для вхідних дверей з вільхи. Відповідач, порушуючи умови договору щодо строків виготовлення столярних виробів, встановив їх лише в липні 2008 року. Двері були з недоліками. В жовтні 2008 року вона звернулася до відповідача з претензією щодо якості виробів. Відповідач погодився усунути недоліки. 27 жовтня 2008 року позивач доплатила відповідачу 4 050, 00 грн. Таким чином нею було сплачено відповідачу вся вартість замовлення у сумі 8050,00 грн. (готівковим розрахунком). Далі зазначала, що 18 листопада 2008 року між нею та відповідачем було укладено новий договір побутового підряду на виготовлення та встановлення трьох дверей, двох накладок на металеві вхідні двері, сорока восьми метрів плінтусу, фальш-коробу для вхідних дверей з вільхи. В процесі виконання умов даного договору відповідач надав послуги неналежної якості та встановив вироби з істотними недоліками. Позивач намагалася досягти з відповідачем угоди, проте відповідач відмовився надати послуги належної якості, тому вона у вересні 2009 року звернулася за захистом своїх порушених прав до Ленінського районного суду м. Миколаєва. В процесі розгляду цивільної справи № 2-46/11 судом призначено товарознавчу експертизу, висновок якої підтвердив істотні недоліки наданих послуг. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.03.2011 року позовні вимоги було задоволено частково, суд вирішив: зобов'язати приватного підприємця [PERSON] виготовити згідно з договором побутового підряду від 18.11.2008 року троє дверей, дві накладки на вхідні двері, сорок вісім метрів плінтусу та фальш-короб для вхідних дверей з вільхи. Після ухвалення такого рішення суду вона отримала виконавчий лист і звернулася за його виконанням до Корабельного відділу ДВС м. Миколаєва. З метою виконання даного рішення суду в добровільному порядку між нею та відповідачем 15.07.2011 року було укладено договір № 38, який зобов'язав приватного підприємця [PERSON] виготовити, згідно з договором побутового підряду від 18.11.2008 року виготовити троє дверей, дві накладки на вхідні двері, сорок вісім метрів плінтусу та фальш-короб для вхідних дверей з вільхи. Через те, що відповідач умови договорів не виконує, ігнорує рішення суду, позивач вдруге звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва за захистом своїх законних прав та інтересів. В процесі розгляду справи також була призначена експертиза для встановлення відповідності столярних виробів державним стандартам, проте вона не сплатила вартість експертного дослідження. Ленінський районний суд м. Миколаєва в задоволенні її позову відмовив повністю через недоведеність позовних вимог. На день подачі позову до Корабельного районного суду м. Миколаєва, на думку позивача, умови укладеного нового договору між позивачем та відповідачем не виконані, вироби, які були встановлені, мають істотні недоліки та не можуть бути використані за призначенням з огляду на специфіку замовлених моделей. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги і просила розірвати договір підряду та стягнути з відповідача 11564 грн. матеріальної шкоди . Відповідач та його представник позов не визнали, наполягали на відмові у задоволенні позову, вважаючи його недоведеним. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.2008 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір побутового підряду на виготовлення та встановлення трьох дверей, двох накладок на вхідні двері, сорок вісім метрів плінтусу, фальш-блок для вхідних дверей із вільхи. 22.03.2011 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва, який набрав законної сили 02.04.2011р., позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, приватного підприємця [PERSON] зобов'язано виготовити та встановити згідно вказаного вище договору троє дверей, дві накладки на вхідні двері, сорок вісім метрів плінтусу, фальш-блок для вхідних дверей із вільхи. На виконанні рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.03.2011р. був виписаний виконавчий лист про зобов'язання приватного підприємця [PERSON] виготовити і встановити згідно договору підряду від 18 листопада 2008року у квартирі [PERSON] троє дверей, дві накладки на вхідні двері, сорок вісім метрів плінтусу,а також виготовити із вільхи і залакувати фальш-коробку для вхідних дверей. В процесі виконання рішення суду 15.07.2011 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено новий договір № 38, яким передбачено встановлення нових столярних виробів, що обумовлені рішенням суду. 18.07.2011р. [PERSON] написала заяву державному виконавцю про врегулювання спору у добровільному порядку, а державний виконавець склав акт від 29.07.2011р. про фактичне та повне виконання судового рішення від 22.03.2011р. Постановою від 29.07.2011р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-46, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 25.05.2011р., було закрито через фактичне та повне виконання рішення суду. 04.09.2011 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили 15.09.2013 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, в якому вона просила розірвати договір №38 від 15.07.2001р. та стягнути матеріальну шкоду у розмірі 17450 грн. та моральну шкоду у сумі 20000 грн. відмовлено повністю через недоведеність позовних вимог. Зі змісту позову вбачається, що на дату звернення позивача до суду, тобто станом на 20.11.2013 року, умови договору не виконані, встановлені нові вироби, які мають, на думку позивача, істотні недоліки та не можуть використовуватися за призначенням з огляду на специфіку замовлених моделей. Згідно зі ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядчик) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти роботу та оплатити виконану роботу, а у відповідності до ч.2 ст.839 ЦК України підрядник відповідає за належну якість наданих ним матеріалу і устаткування. Відповідно до умов п. 4.1 укладеного між сторонами договору від 15.07.2011 року № 38, виконавець-відповідач надає гарантію на вироби і виконану роботу: на столярну частину-один рік з дня підписання акту про закінчення робіт; а на лакофарбове покриття- три роки. У судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що у межах гарантійного строку відповідач неодноразово здійснював усунення недоліків у встановлених відповідно до спірного договору столярних виробів, але і вироби продовжують мати неякісний товарний вигляд. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів " споживач-фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Таким чином, між сторонами мають місце зобов'язальні правовідносини, на які поширюється законодавство про захист прав споживачів та відповідні положення ЦК України. Згідно зі ст.849 ЦК України якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію ( ч. 1). Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції (ч. 2). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживача " у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів ", а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену ч. 1 цієї статті (ч. 3 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів). При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться, виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (ч.7 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів "). Згідно з п. 12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" істотний недолік- недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а)він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Таким чином, наведеним положенням Закону передбачено, що для визнання недоліків істотними мають бути три обов'язкові ознаки та хоча б одна із факультативних ознак (пункти а-в). Згідно із частиною третьою ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Обставини, на які посилаються сторони повинні бути підтвердженні належними і допустимими доказами, наданими суду у відповідності до статей 57-60 ЦПК України. Оскільки доведення істотного недоліку в продукції законодавством покладено на споживача, а матеріали справи належних і допустимих доказів такого недоліку столярних виробів не містять, а позивач, якому було роз'яснено право на призначення експертизи, не заявив клопотання про проведення експертизи, підстави для визнання судом факту невідповідності встановлених позивачу столярних виробів відповідним державним стандартам та відповідно наявності в цих виробах істотного недоліку відсутні. За такого, позов в частині розірвання договору та відшкодування відповідачем збитків, встановлених столярних виробів задоволенню не підлягає через недоведеність позовних вимог.

Outcome: approved