Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Заявник звернувся із вимогами, якими просить суд ухвалити рішення про припинення іпотеки, вилучення запису про це та зняти заборону на відчуження такого майна. Вимоги мотивовано наступним. Позивач був позичальником за кредитним договором, забезпеченим іпотекою. Всі зобов`язання за таким правочином позичальником було виконано. Обтяжувач майна та іпотекотримач ліквідовано в 2014 році. За інформацією НБУ всі подальші правовідносини щодо такого договору слід з`ясовувати з відповідачами. Звернення до таких осіб позитивної відповіді не надало. За таких обставин, позивач просить вимоги задовольнити в повному обсязі. Розгляд справи судом вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого судом не встановлено. Відповідачі, будучи належним чином та завчасно повідомленими про існування даного судового провадження, свого ставлення до заявлених вимог не висловили. На підставі наданих позивачем даних судом встановлено наступне. Позивач є громадянином України, отримував код платника податків, в 2019 році змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] та має зареєстроване місце проживання у м. Одеса (а.с.6-9). 16 вересня 2005 року між ТОВ "Український промисловий банк" та позивачем укладено кредитний договір за яким позичальник отримав 2,5 тисячі доларів США (а.с.10-12). Дане зобов`язання було забезпечене іпотекою, предметом якої є житловий будинок та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] (а.с.13-14). Також, зобов`язання забезпечене порукою з фізичною особою (а.с.15). Відомості щодо зобов`язання та забезпечення внесені до реєстру (а.с.17-18). Об`єкти іпотеки були набути позивачем у власність за договором купівлі продажу від 8 липня 2004 року (а.с.19-24). НБУ повідомив позивача про те, що ТОВ "Укрпромбанк" ліквідовано 28 лютого 2014 року. Непродані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів передані 5 вересня 2013 року в управління ТОВ "ІК ІФГ Капітал". У переліку непроданих активів ліквідованого банку заборгованість позивача не значилась (а.с.25). Позивач сплачував грошові кошти за згадуваним кредитним зобов`язанням (а.с.26-39). Заявник звертався до відповідача із заявою щодо надання відомостей про відсутність заборгованості по кредитному зобов`язанню, однак відповіді не отримав (а.с.40-43). Проаналізував фактичні обставини справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Приймаючи рішення у даній справі та в даному обсязі суд вирішує застосувати наступні положення лише процесуального законодавства, що регулює порядок розгляду справ, що розглядаються в рамках цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд вважає, що позивач не довів порушення своїх прав саме відповідачем, щоб вимагало задовольнити заявлені вимоги саме до такої особи. Наявність рішення НБУ про те, що саме відповідач є управителем майна ліквідованого банку зазначені висновки суду не спростовують адже справ щодо зобов`язання позивача така юридична особа не отримувала та жодних дій, які б обмежували, не визнавали, або порушували права позичальника не вчиняла. Не є відповідач і правонаступником ліквідованого банку. Відсутність відомостей про позивача як про особу, яка не мала заборгованості перед банком станом на день завершення процедури його ліквідації, на переконання суду, не свідчить про те, що за такі дії має відповідати відповідач. Вимоги щодо не існуючої юридичної особи як то ТОВ "УКРПРОМБАНК" задоволеними бути не можуть і вимоги у цій частині судом відхиляються. Результати вирішення спору не даються підстав для подальшого розподілу судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed