Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова\~компанія» (далі\~ПрАТ «УПСК») та [PERSON], матеріальну шкоду в сумі 18 465,30 грн., моральну шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП) в сумі 10\~000,00 грн., вартість послуг за виготовлення експертного дослідження в розмірі 1\~000,00 грн., витрати за евакуацію транспортного засобу та його розміщення на штраф майданчику в розмірі 3\~039,60, витрати за виклик телеграмою в розмірі 83,98 грн. В обґрунтування вимог, представник позивача, посилався на те, що 23.06.2015р. сталася ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під\~керуванням [PERSON]В та «ВАЗ 2103», р/н [NUMBER] під керуванням позивача. Винним у вчиненні злочину, який передбачено ч.1 ст. 286 КК України, визнано [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «УПСК» і настав страховий випадок, позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, але від ПрАТ «УПСК» надійшла відмова у виплаті в звязку з тим, що транспортний засіб розібрано та розкомлектовано. В частині обґрунтування матеріальної шкоди зазначив, що позивачем було здійснено калькуляцію матеріальної шкоди, яка склала 18 465,30 грн. Крім того, зазначив, що позивачем були здійснені витрати на: експертне дослідження в розмірі 1\~000,00 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу та його розміщення на штраф майданчику в розмірі 3\~039,60, витрати за виклик телеграмою в розмірі 83,98 грн. В частині обґрунтування моральної шкоди пояснив, що через пошкодження транспортного засобу, позивач зазнав хвилювань, тривалий час знаходився в пригніченому стані, не міг вести звичайний спосіб життя, оскільки автомобіль був засобом заробітку. Таким чином, представник позивача, просив задовольнити позов в повному обсязі. Разом з тим, за клопотанням представника позивача, ухвалою суду позовні вимоги в частині вимог до ПрАТ «УПСК» залишено без розгляду. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] надав до суду відзив на позов, в якому вимоги позову не визнав, посилаючись на те, що між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Законодавством чітко передбачено,\~що обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності здійснюється\~з метою\~забезпечення відшкодування\~шкоди,\~заподіяної життю,\~здоровю та/або\~майну потерпілих\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди та\~захисту майнових\~інтересів страхувальників. Таким чином, [PERSON] необхідно було звернутись до ПрАТ «УПСК» з яким було укладено договір (поліс) № АС/7244306 між [PERSON] з заявою про відшкодування матеріальної шкоди в наслідок ДТП в строки та за умов передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, оскільки на момент скоєння ДТП власником автомобіля [NUMBER]. була [PERSON], за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 26 квітня 2018 року [PERSON] було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 144). Відповідач та його представник в судове засідання не зявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 145). Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву (а.с.141). Тертя особа в судове засідання не зявилась, про місце та час його проведення повідомлялась належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 170), причини неявки не повідомляла, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила. Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 23.06.2015р., о 15.30 годині, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], на підставі довіреності від 24.11.2014р., посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 1901(а.с.9), в порушення вимог п.п.«б» п.2.3., п.п.«а» п.2.9., п.13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, перебуваючи\~ в стані алкогольного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], та здійснюючи рух в м. Одесі по вул. Миколаївська дорога, 307Б, з боку вул. Дніпропетровська дорога в напрямку вул. Сортувальна по другій смузі руху у відповідному напрямку, позбавив себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним автомобіля, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість його руху та не витримав безпечної дистанції до рухаючого попереду в попутному напрямку автомобіля [NUMBER],\~в результаті\~чого здійснив\~з ним\~зіткнення,\~від якого\~останній транспортний\~засіб перекинувся\~через дах\~та вилетів\~за межі\~проїзної частини. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження та пасажир автомобіля ВАЗ 2103, [PERSON], отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Винним у порушенні ПДР, що призвели до зіткнення та пошкодження транспортних засобів визнано [PERSON] Зазначені обставини встановлені вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09.11.2016р., справа № 523/15933/15-к (а.с. 58), а отже в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Також встановлено, що [PERSON], уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «УПСК» (а.с. 50), строк дії договору з 26.12.2014р., по 25.12.2015р. Крім того, встановлено, що розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля[NUMBER] становить\~18\~465,30грн.,\~що підтверджується\~Висновком №\~170/15\~від 30.07.2015р., автомобіль було доставлено евакуатором на штрафний майданчик, вартість доставки склала 1\~800,00 грн., (а.с. 54), послуги зберігання автомобіля на штрафному майданчику склали 1 180,00 грн. (а.с.55), вартість послуг за виготовлення експертного дослідження у розмірі 1\~000,00 грн. (а.с.56), витрати за виклик телеграмою в розмірі 83,98 грн. (а.с. 57). В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON], знаходиться в безпосередньому причинному звязку із заподіянням матеріальної шкоди майну [PERSON], та з урахуванням того, що [PERSON], застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «УПСК» та у встановлений законом строк повідомив про подію, то вимоги [PERSON] до [PERSON], в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 18\~465,30 грн., задоволенню не підлягають, оскільки розмір заподіяної матеріальної шкоди не перевищує встановленого Полісом страхового ліміту за шкоду заподіяну майну. Отже звернення в цій частині відбулося до неналежного відповідача (ст. 22, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилання на те, що ПАТ «УПСК» на звернення [PERSON], про виплату страхового відшкодування відмовила у виплаті, не є підставою для звернення із позовом до винної особи. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною [PERSON] Палатою Верховного Суду у справі № 785/18006/15-ц від 04.07.2018р., а саме відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. [PERSON] Верховного Суду вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Разом із тим, задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення з [PERSON], на користь [PERSON], витрати понесені позивачем за: послуги виготовлення експертного дослідження в розмірі 1\~000, 00грн., послуги зберігання автомобіля на штрафному майданчику 1\~180, 00 грн., витрати за евакуацію автомобіля 1 800,00 грн., витрати за виклик телеграмою в розмірі 83,98 грн., як шкода заподіяна позивачу у вигляді збитків, яких зазнав позивач у звязку із пошкодженням належного йому майна та на відновлення порушеного права (п. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України), що підтверджено належними доказами дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. Завдання моральної шкоди [PERSON], знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що виразилося в пошкодженні належного йому майна, що в будь якому випадку є моральним стражданням повязаним з вимушеними змінами укладу життя повязаного із неможливістю певний час експлуатувати автомобіль внаслідок його пошкодженням та ремонту. Таким чином, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає, що з [PERSON], підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 грн. На підставі ст. 23, 1166, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: partial