Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором, що складає 13360 гривень 04 копійки. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 25.12.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у ЗАТ "КБ "ПриватБанк" у розмірі 250 гривень шляхом видачі йому кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки; проте відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 31.10.2013 року склалася заборгованість у розмірі 13360 гривень 04 копійки, що складається із: 3773 гривні 90 копійок - заборгованість за кредитом; 6511 гривень 28 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень та 612 гривень 38 копійок - штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно). Представник позивача вважає, що відповідач порушив свої договірні зобов'язання, і просить стягнути зазначену суму у судовому порядку. У судове засідання представник позивача Суберляк Д.В. не з'явився, проте надав заяву, відповідно до якої просить розглядати позов за своєї відсутності, наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явилися, про дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Разом з цим, представник відповідача [PERSON] надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що строк дії кредитної картки закінчився у січні 2009 року, тобто, за її думкою, у даній справі сплив строк позовної давності; у зв'язку з цим, відповідно до ст.267 ЦК України, просить суд застосувати позовну давність та відмовити у позові з цих підстав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, 25.12.2006 року відповідач [PERSON], згідно його заяви, отримав кредит у ЗАТ "КБ "ПриватБанк" у розмірі 250 гривень шляхом видачі йому кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки (а.с.7). Згідно змісту зазначеної заяви, а також п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-11), відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом у розмірі 3 % щомісячно, або 36 % на рік, шляхом щомісячних виплат за попередній місяць. Представником позивача суду наданий розрахунок (а.с.3-6), з якого вбачається, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 31.10.2013 року склалася заборгованість у розмірі 13360 гривень 04 копійки, що складається із: 3773 гривні 90 копійок - заборгованість за кредитом; 6511 гривень 28 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень та 612 гривень 38 копійок - штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно). Суд звертає увагу, що розмір кредитного ліміту по картці на момент її видачі відповідачу становив 200 гривень, тоді як його розмір згідно позовної заяви та наданого розрахунку становить 3773 гривні 90 копійок. При цьому представник позивача не навів ніяких відомостей та не надав жодних доказів щодо того, при яких обставинах та з яких підстав цей кредитний ліміт був так суттєво збільшений. Надані суду Умови та правила надання банківських послуг (а.с.8-11) не містять ніяких положень щодо можливості збільшення відповідачу кредитного ліміту та порядку такого збільшення. Крім того, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо спливу позовної давності у спорі. Так, відповідно до пп.4.1, 5.2 Умов та правила надання банківських послуг, списання грошових коштів на користь клієнта, що становлять кредитний ліміт, здійснюється виключно з карткового рахунку, і так само погашення кредиту відповідачем має здійснюватися виключно шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок. Згідно умов, викладених у заяві позичальника (а.с.7), строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Таким чином, виходячи з наведених умов, строк дії кредитного договору між позивачем та відповідачем фактично відповідає строку дії кредитної картки. Згідно повідомлення представника ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", отриманого безпосередньо перед судовим розглядом, термін дії картки відповідача закінчився 01.12.2009 року. Відповідно до п.3.1.3 Умов та правила надання банківських послуг (а.с.10), по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії. Ніяких даних про те, що така картка була видана відповідачу після 01.12.2009 року, суду не надано. Позивач звернувся з позовом до суду 04.12.2013 року, тобто більше ніж через 3 роки після закінчення строку дії картки і, відповідно, строку дії договору. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, у задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed