Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення кредитної заборгованості у сумі 31437,84 грн, посилаючись на те, що 01.08.2017 [PERSON] отримав в ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України» кредит у розмірі 27800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач кредитні кошти використав, але своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 18.08.2021 виникла заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 31437,84 грн., із яких заборгованість за тілом кредиту 27794,71 грн., комісія 15 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 971,11 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 2657,02 грн. ІІ.\~Заяви (клопотання)\~учасників справи Від представника позивача 27.09.2021 до суду поступила письмова заява про розгляд справи у відсутності представника АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.55-59). ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 15.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 13 жовтня 2021 року, з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.50-51). Ухвалу суду від 15.09.2021 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідача [PERSON] , зазначену в позовній заяві [ADDRESS] , проте поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 110). Відповідно до довідки Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 02-12/1628 від 14.09.2021, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.49). З метою повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, 04 та 26 листопада 2021 року на веб - порталі "Судова влада" судом розміщені оголошення про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання (а.с. 112, 116). Таким чином, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України). 13.10., 04.11, 26.11.2021 у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, судові засідання відкладено на 04.11., 26.11. та 10.12.2021 відповідно (а.с. 60, 111, 115). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, повторно на виклик суду не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на веб - порталі "Судова влада" (а.с.112, 116). Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі\~ наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статтей 280 -281 ЦПК України.\~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено факт укладення 01.08.2017 заяви про приєднання №1050133 між ПАТ «Державний ощадний банк України» і [PERSON] та приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно якої останньому відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установах Банку, а також надано платіжну картку «Mastercard Debit Standart чип PayPass». 01.08.2017 між позивачем та відповідачем укладено Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного обслуговування (далі Заяви). Згідно п.п. 6.1, - 6.4 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії Банк встановив [PERSON] кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] на строк до 06.08.2017. 11.08.2017 між сторонами укладено Заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного обслуговування, відповідно до якої Банком погоджено та встановлено [PERSON] кредит в розмірі 27800 грн. Відповідач [PERSON] укладаючи договір погодився з умовами надання послуг та розміром винагород за надані послуги, що передбачений Тарифами Банку. Згідно п. п. 1.17 1.18 розділу ХХ11 Договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти в порядку та розмірах, визначених у Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання Кредиту включно, та до фактичного повернення Кредиту ( його частини). Процентна ставка є фіксованою, встановлюється в розмірі 30% річних на користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку кредитування кредитними коштами протягом Грейс періоду (п.3.6 Договору). Відповідно до п.1.21 розділу ХХІІ Договору сплата нарахованих процентів за користування Кредитом, обов`язкового щомісячного платежу, процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості. Згідно п. 3.7 Заяви про встановлення 2 відновлювальної кредитної лінії Клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлено Договором. Відповідно до взятих на себе зобов`язань позичальник [PERSON] зобов`язувався кожного місяця сплачувати щомісячну суму мінімально необхідного платежу, проте своїх зобов`язань не виконує. Останнє зарахування сум коштів на картковий рахунок на погашення відсотків та кредиту відбулося в червні 2018 року. У результаті невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 18.08.2021 становить 31437,84 грн., із яких заборгованість за тілом кредиту 27794,71 грн., комісія 15 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 971,11 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 2657,02 грн. Заборгованість за кредитним договором нараховано відповідно до діючого законодавства та умов договору (а.с.35-41). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Даному факту відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, за договором якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.526\~ЦК України\~зобов`язання мають\~виконуватись належним\~чином відповідно\~до умов\~договору та\~вказаного кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). За приписами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такі висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 127/15672/16-ц. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Частиною 3 статті 12, статтями 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електронні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні «Бендерський проти України» від 15.11.2007, в якому наголошується, що право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії»). Відповідач [PERSON] не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень. Небажання [PERSON] надати відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову дало суду право обмежитись доказами, наданими позивачем. VІ.\~Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів, поданих позивачем у підтвердження позовних вимог переконують суд, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 01.08.2017 щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 18.08.2021 становить 31437,84 грн., із яких заборгованість за тілом кредиту 27794,71 грн., комісія 15 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 971,11 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 2657,02 грн. За таких обставин, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» зазначеної заборгованості, оскільки відповідачем не доведено факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом, чим право АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» порушено і підлягає судовому захисту. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в сумі 2270 грн (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved