Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Адвокат Охріменко Н.І. звернулася до суду з вищевказаним позовом в інтересах [PERSON] (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі - відповідач) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за №2108, відповідно до якого стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 6284,86 гривень. 17 травня 2021 року відділом Чорнобаївського районного відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області відкрито виконавче провадження № 65460710 з виконання вказаного виконавчого напису. Проте позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає до виконання, оскільки вчинений з порушенням вимог законодавства, як з підстав порушення приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, оскільки боржник не була повідомлена про вимогу кредитора, а також у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника, поскільки поданий стягувачем нотаріусу кредитний договір не було посвідчено нотаріально. Вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договру, нотаріально не посвідченого, законодавством не передбачалось. Адвокат зазначає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, так як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Дану постанову ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі залишено без змін. Тобто нотаріус не врахував, що на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні діючим є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014р. №622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі документів, які не визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Враховуючи викладене позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, та стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн., судовий збір за заяву про забезпечення позову 454 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 25 серпня 2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, на що 03 вересня 2021 року від позивача надійшов лист, у якому вона не надала згоду на врегулювання спору за участю судді. Згідно з ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Враховуючи відсутність згоди позивача, врегулювання спору за участю судді у вказаній справі не проводилось. Суд встановив, що в учасника справи - відділу Чорнобаївського районного відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 14 липня 2021 року змінилась назва на Чорнобаївський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач та її представник адвокат Охріменко Н.І. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача - директора Яворського Р.І., надійшов лист, в якому зазанчено, що відповідач визнає позовні вимоги та просить стягнути з нього 50% судового збору. Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та представник Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Виходячи з приписів ст.128, ч. 3 ст. 223, ст. 200 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін, та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 17 квітня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "Банк "Київська Русь" укладено кредитний договір № 36843-49.8-13-2 (а.с. 12-13), згідно з яким позивач отримала в позику 16500,00 грн. 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2108, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет", якому ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №1/Р від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ПАТ "Банк "Київська Русь" на підставі договору факторингу №UAЕА-2018-06-22-000031-b від 09 серпня 2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором №36843-49.8-13-2 від 17 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ "Банк "Київська Русь" та [PERSON] , заборгованість в розмірі 6234,86 грн. а також 50 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 6284,86 (а.с. 10). Начальником відділу Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Волошиним Б.Д. 17 травня 2021 року відкрито виконавче провадження №65460710 щодо виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 11). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України в частині, в тому числі й п.2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92. Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (21 січня 2021 року), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Слід також зазначити, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а позов підлягає до задоволення. Інші посилання представника позивача стосовно неповідомлення позивача про звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, вчинення виконавчого напису за відсутності всіх необхідних документів судом не досліджуються, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких видано виконавчий напис. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову в сумі 454 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 227 грн., а всього 681 грн. Інші 50 % сплаченого позивачем судового збору - 681 грн., враховуючи визнання відповідачем позову, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved