Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] 15.08.2012 року звернувся в суд з позовом до [PERSON], відділу Держкомзему м. Ковеля про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. Свою вимогу обґрунтував тим, що [PERSON] незаконно, без поділу будинковолодіння в натурі, у березні 2012 року отримала державний акт на право власності земельною ділянкою, який порушує його законні права, так як виготовлений без погодження його та членів його сім'ї спільних меж землекористування, без врахування рішення судів, оскільки остаточне рішення було прийнято 14 червня 2012 року. Позивач просив визнати недійсним державний акт виданий відділом Держкомзему в м. Ковель [PERSON] на частину земельної ділянки в [ADDRESS]. В подальшому позивач [PERSON] доповнив і уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним і договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] площею 1261 кв. м , який був укладений між [PERSON] та Ковельською міською Радою. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 14.10.2012 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача Ковельську міську Раду. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Ковельської міської Ради, відділу Держцему м. Ковеля про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки було відмовлено з підстав, що позивач не довів факт порушення його права власності на господарське приміщення - хлів "б" площею 19.8 кв. метрів в результаті приватизації [PERSON] спірної земельної ділянки. 10.11.2014 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про перегляд судового рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Ковельської міської Ради, відділу Держкомзему м.Ковеля про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки посилаючись на ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 30.01.2013 року, згідно якої у всіх реченнях Ковельського міськрайонногосуду від 06.04.2012 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння в натурі з виділенням частки із спільної часткової власності замінено слово "хлів "б" площею 19,8 кв.метрів на слова "хлів "Б - 1"площею 19,8 кв. метрів, а слова "хлів"б - 1" площею 16,2 кв. метрів - замінено на слова"хлів "б" площею 22,5 кв. метрів. Після цього позивач [PERSON] вказує, що звернувся до Ковельського міськрайонного виробничого відділу ВРФ ДП "Центр ДЗК" на виготовлення технічної документації і йому було відмовлено в зв'язку з невідповідністю правовстановлюючих документів на господарські споруди по рішенню суду від 30.01.2013 року. У зв'язку з відмовою у виготовленні технічної документації на земельну ділянку він знову звернувся з позовом в Ковельський міськрайонний суд про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання права користування частиною земельною ділянкою. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 27.08.2014 року йому у позові відмовлено, але в мотивувальній частині свого рішення суд зазначає, що в разі задоволення позову виникне конкуренція судових рішень, і суд вказав, що виходом з цієї колізії є лише звернення позивача до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Ковельської міської Ради, відділу Держкомзему м. Ковеля про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10.10.2014 року дане рішення суду залишене без змін. В зв'язку з цією обставиною позивач [PERSON] подав в Ковельський міськрайонний суд заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Ковельської міської Ради, відділу Деркомзему м. Ковеля про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки покликаючись на вищезазначені підстави. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 05.12.2014 року заяву [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було задоволено рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Ковельської міської Ради, відділу Держкомзему м. Ковеля про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки скасовано, а справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити. В подальшому позивач [PERSON] подав заяву про залишення його позову в частині вимоги визнання недійсним договору оренди земельної ділянки без розгляду, яку суд ухвалою від 19.02.2014 року задовольнив . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно в зв'язку з постановленням Ковельським міськрайонним судом ухвали від 30.01.2013 року, згідно якої у всіх реченнях Ковельського міськрайонногосуду від 06.04.2012 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння в натурі з виділенням частки із спільної часткової власності замінено слова "хлів "б" площею 19,8 кв. метрів на слова "хлів "Б - 1"площею 19,8 кв. метрів, а слова "хлів"б - 1" площею 16,2 кв. метрів - замінити на слова"хлів "б" площею 22,5 кв.метрів, сталося так, що після цієї ухвали хлів, який належить [PERSON] розміщений на її земельній ділянці, а на земельній ділянці, якою користується [PERSON] розміщений її хлів. Вона вказує, що при бажанні даний спір можна вирішити шляхом укладання мирової угоди. Просить в позові відмовити. Представник Ковельської міської Ради [PERSON] позов не визнала, вважає, що державний акт виданий відповідачці згідно з вимогами земельного законодавства, просила в позові відмовити. Представник управління Дерземагенства у Ковельському районі [PERSON] подала заяву в якій просила здійснювати розгляд без її участі за наявними у справі документами. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], Ковельської міської Ради, управління Держземагенства у Ковельському районі про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а, згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 ЗК України. Як вбачається із представленої суду технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої в [ADDRESS], (підготовка та виготовлення якої було проведено Ковельським міськрайонним відділом Волинської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" ), 15.12.2011 року звернулась до начальника Ковельського міськрайонного виробничого відділу Волинської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на 9/16 ідеальної частки житлового будинку по [ADDRESS] підтверджено рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01.10.2008 року, яке наявне у даній технічній документації. Згідно цього ж судового рішення за [PERSON] було визнано право власності на 7/16 ідеальної частки цього ж будинку та виділено у користування, - крім приміщень у житловому будинку, - господарські споруди, зокрема, [PERSON] -літню кухню "б-2" площею 20 кв.метрів , хлів "Б-1" площею 16,2 кв.метрів , а [PERSON], зокрема, - гараж "б-1" площею 15,1 кв.метрів та хлів "б" площею 19,8 кв.метрів. Згідно витягу з рішення Ковельської міської ради від 08.12.2011 року № 492 було затверджено протокол виїздного засідання узгоджувальної комісії від 22.11.2011 року по зверненню [PERSON] щодо встановлення меж землекористування по [ADDRESS]. Передана у власність [PERSON] земельна ділянка відображена у план-схемі, представленій у даній технічній документації, опис суміжних землекористувачів (землевласників) зазначений у кадастровому плані земельної ділянки. Згідно висновків відділу містобудування та архітектури від 26.12.2011 року № 4156 та відділу Держкомзему у м. Ковелі від 29.12.2011 року № 5335, площа земельної ділянки, яка передавалась у власність [PERSON] складає 411 кв.м . Як вбачається з Технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] саме вище згадана Технічна документація була покладена в основу при виготовленні останньою технічної документації. При цьому, згідно технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON], рішенням Ковельської міської ради від 23.02.2012 року було передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 411 кв. метрів про [ADDRESS] і нею було подано заяву про виготовлення технічної документації по виготовленню державного акту на право власності на згадану земельну ділянку. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 21.04.2012 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 411 кв. метрів, розташованої в [ADDRESS],. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено в ході судового розгляду справи, сторонами визнано той факт, що на земельній ділянці, яка перебуває у власності [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 411 кв. метрів знаходиться господарське приміщення позначене, як Б-1, яке відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.04.2012 року та ухвали Ковельського міськрайонного суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння в натурі з виділенням частки із спільної часткової власності виділене [PERSON] Крім цього, згідно цих рішень суду господарське приміщеня, яке позначене "хлів"б" належить [PERSON] і розміщене на території земельної ділянки, якою в даний час користується позивач. Заявляючи про те, що оспорюваний Державний акт виданий з порушеннями прав позивача на належні йому господарські приміщення, [PERSON] та його представник покликаються на те, що об'єкт "Б-1" є тим хлівом, площа якого становить 19,8 кв.метрів. і який був виділений спочатку у користування, а пізніше у власність позивачу, і на даний час належний йому об'єкт - господарське приміщення "Б-1" площею 19,8 кв.метрів знаходиться на території приватизованої [PERSON] земельної ділянки площею 411 квюметрів. При цьому, як заявив позивач, у судових рішеннях, постановлених у 2008 році та у 2012 році помилково вказано, що хлів, площею 19,8 кв. метрів є хлівом "б" , оскільки він насправді є об'єктом "Б-1" , а хлів площею 16,2 кв.метрів помилково означений, як об' єкт "Б-1". Вважає, що такі помилкові означення господарських споруд призвели до порушень при винесенні в натурі меж земельної ділянки, приватизованої [PERSON] та призвело до порушення його права власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до ст. 61 ч.1 України обставини, що визнаються сторонами доказуванню не підлягають. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не оспорювала та визнала, що хлів"Б-1" є власністю [PERSON] і розміщений на її земельній ділянці, але відповідачка вважає, що така невідповідність сталася через помилку в судових рішеннях, і цей спір можна вирішити шляхом укладення мирової угоди. Доводи позивача підтверджуються також ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 30.01.2013 року, згідно якої у всіх реченнях Ковельського міськрайонного суду від 06.04.2012 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння в натурі з виділенням частки із спільної часткової власності замінено слово "хлів "б" площею 19,8 кв. метрів на слова "хлів "Б - 1"площею 19,8 кв. метрів, а слова "хлів "б" - 1" площею 16,2 кв. метрів - замінено на слова "хлів "б" площею 22,5 кв. метрів. Виходячи в вище наведеного, суд приходить до висновку, що позивач довів факт, що господарське приміщення - хлів "Б - 1" площею 19,8 кв. метрів в результаті приватизації [PERSON] земельної ділянки площею 411 кв. метрів розміщується на цій земельній ділянці, а хлів "б", що належить [PERSON] розміщується на земельній ділянці, якою користується позивач, і яку він бажає приватизувати, але у зв'язку з невідповідністю наявних правовстановлюючих документів на господарські споруди згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 30.01.2013 року № 0306/999/2011 ВРФ ДП "Центр ДЗК" не може виготовити технічну документацію на земельну ділянку по [ADDRESS]. Дана обставина стверджується листом в.о. начальника відділу ВРФ ДП "Центр ДЗК" від 28.08.2013 року № 196 на звернення [PERSON] в якому зазначається, що Ковельський міськрайонний виробничий відділ ВРФ ДП "Центр ДЗК" технічну документацію на земельну ділянку по [ADDRESS] виконати не в змозі в зв'язку із невідповідністю наявних правовстановлюючих документів на господарські споруди по з рішення Ковельського міськрайонного суду від 30.01.2013 року № 0306/999/2011. Позивач [PERSON] в судовому засіданні відмовився вирішити даний спір шляхом укладання мирової угоди, і тому в цьому випадку єдиним шляхом для захисту порушеного права позивача [PERSON], на думку суду, є задоволення його позову про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який виданий [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS], площею 0,0411 гектарів, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER], оскільки перебування частини земельної ділянки, на якій розміщене господарське приміщення [PERSON] у приватній власності [PERSON], створює перешкоди для власника цього приміщення у користуванні цим приміщенням і буде постійно провокувати конфлікт між сторонами, який існує між ними протягом тривалого часу. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] є підставним і підлягає до задоволення, і що слід визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який виданий [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS], площею 0,0411 гектарів, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER]. При подачі позову та заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами [PERSON] сплатив 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 10 коп. судового збору, а тому з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в сумі229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 10 коп.

Outcome: approved