Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власницею будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані в даному будинку та не є родичами позивачки. Відповідачі за вказаною адресою не проживають понад 3 роки. Вважає, що факт реєстрації відповідачів у належному їй на праві власності будинку порушує її права, як власника. У зв`язку з відсутністю відповідачів в зареєстрованому житлі понад один рік позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання 18.05.2021 та 08.06.2021 не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень на адресу їх місця реєстрації. Поштові відправлення повернуті до суду з позначками "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, відповідачі вважаються належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без участі до суду не надходило. \~ \~ \~ \~08.06.2021 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з відповідною земельною ділянкою, посвідченого державним нотаріусом Білокуракинського ДНК Луганської області 18.11.2020 та зареєстрований в реєстрі за № 825, належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-12). Згідно довідки, виданої Білокуракинською селищною радою № 12-06/11543 від 28.12.2020, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 5). \~ \~ \~ \~Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім від 06.01.2021, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які протягом останніх трьох років у даному будинку не проживають (а.с. 6-7). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідачі більше року не проживають за вказаною адресою, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 24.03.2021 [PERSON] подала до суду клопотання про повернення зайво сплаченого судового збору в розмірі 908 грн (а.с.20). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 908 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Отже, за подання даної позовної заяви позивачка мала сплатити судовий збір у розмірі 2724 грн Згідно квитанції, позивачка сплатила судовий збір в розмірі 3632 грн (а.с. 3). Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, в розмірі переплаченої суми. Таким чином, клопотання [PERSON] про повернення зайво сплаченого судового збору в розмірі 908 грн підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved