Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що 21 вересня 2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Агробанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», був укладений договір про надання кредитної лінії №111.840.06.02.М, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 70 000,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.09.2008 року. 14.04.2011 року між ПАТ "ХК БАНК" та ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК" було укладено договір відступлення права вимоги № 20110414-Г, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступив новому кредитору всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному в додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за кредитним договором. В порушення умов договору та закону позичальник зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв»язку з чим станом на 03.01.2013 року має заборгованість у розмірі 2 317 612 грн. 98 коп., яка складається з: 65 600 доларів США - заборгованість за кредитом, що в еквіваленті за курсом НБУ (799,3 грн. за 100 доларів США) - 524 340грн. 80 коп.; 48209,91 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ - 385 341 грн. 81 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 407 930 грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 26.01.2012 по 03.01.2013 року. Позивач посилається на те, що для забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором відповідач 21.09.2006 року уклав з банком договір іпотеки №111.840.06.02.М.1, за яким відповідач надав в іпотеку нежиле приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] яке належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором звернути стягнення на нежиле приміщення [ADDRESS], загальною площею 76,5 кв.м., яке належить на праві власності [PERSON], зазначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів з продажу вказаного майна, за початковою ціною, яка буде встановлюватись на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 21.09.2006 року між [PERSON]. та Закритим акціонерним товариством «Агробанк», правонаступником якого є позивач, був укладений кредитний договір №111.840.06.02.М, за яким банк зобов»язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою на касу на строк з 21.09.2006 по 20.09.2008 р. включно у розмірі 70000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 17 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом. Встановлено, що відповідно до умов договору [PERSON]. 21.09.2006 року отримав кредит у загальному розмірі 70000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.09.2008 року. Відповідно до п.4.2 Кредитного Договору позичальник зобов'язався починаючи з місяця, наступного за датою видачі траншу, щомісячно в період з 1 по 25 число вносити грошові кошти в сумі достатній для погашення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом в попередньому календарному місяці. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов»язань за даним договором виступає іпотека: нежитлове приміщення, загальною площею 76.50 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п.4.6 Кредитного Договору за порушення строків повернення заборгованості по кредиту та/чи відсотків за його використовування, відповідач зобов'язався сплачувати пеню в розмірі 0,5 відсотка від суми прострочених грошових зобов'язань, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Відповідно до п.5.1 Кредитного договору, первісний Кредитор набуває право вимагати від відповідача погашення кредиту достроково у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Крім того, відповідно до п. 9.2. кредитного договору у разі невиконання відповідачем грошових зобов'язань по сплаті відсотків відповідно до умов цього договору, зі спливом 60 днів з дати виникнення заборгованості відповідача по сплаті процентів на рахунки простроченої заборгованості, термін повернення заборгованості за Кредитним договором вважається таким, що настав та відповідач зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня сплати кредит, відсотки за фактичний час використання кредиту, пеню. Встановлено, що 14.04.2011 року між ПАТ "ХК БАНК" та ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК" було укладено договір відступлення права вимоги № 20110414-Г, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступив новому кредитору всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному в додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором відповідач 21.09.2006 року уклала з банком договір іпотеки №111.840.06.02.М.1, за яким відповідач надала в іпотеку нежиле приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] Згідно до п.1.3 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 500 677 грн. 00 коп. Згідно до п.5.3. договору іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання позичальником зобов'язання за основним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем пункту 2.1.цього договору, в тому числі при не попередженні іпотеко держателя про всі відомі іпотекодавцю права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки ; у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором. Встановлено, що зобов»язання за кредитним договором виконувалися відповідачем неналежним чином, в зв»язку з чим банком на його адресу були направлені письмові вимоги від 25.11.2011 року № 60-15/21472, від 18.11.2011 року №60-15/20760, від 01.09.2011 року №60-15/13861, від 18.11.2011 року №60-15/20764, в яких повідомлялося про необхідність погашення в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги кредитної заборгованості, в тому числі процентів, комісій, штрафних санкцій. Цими вимогами відповідач попереджався про те, що у випадку непогашення заборгованості банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Разом з цим, встановлено, що вказана вимога залишилася невиконаною та заборгованість відповідачем погашена не була. Судом встановлено, що станом на 03.01.2013 року відповідач має заборгованість по сплаті кредитних коштів у розмірі 2 317 612 грн. 98 коп., яка складається з: 65 600 доларів США - заборгованість за кредитом, що в еквіваленті за курсом НБУ (799,3 грн. за 100 доларів США) - 524 340грн. 80 коп.; 48209,91 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ - 385 341 грн. 81 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 407 930 грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 цього Кодексу при порушенні зобов»язань за договором настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов»язань, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановленим іпотечним договором, іпотекодержатель має право дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання. Згідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, право вибору способу реалізації предмета іпотеки наведеними положеннями договорів та чинного законодавства надано саме у даних правовідносинах позивачу. Питання щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовано сторонами договору у договірному порядку, згідно якого банк має право звернути стягнення на заставлене майно на підставі рішення суду. Тобто, при укладенні вказаного договору іпотеки відповідач погодився з тим, що у разі порушення ним зобов»язання за Кредитним договором, забезпеченого іпотекою, можливо бути звернено стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду і, підписуючи цей договір, він виявив своє волевиявлення на виконання обов»язків за цим договором та погодився з його умовами, що відповідало положенням ч.1 ст.590 ЦК України. Як вбачається із вказаних кредитного договору та договору іпотеки, вони були підписані їх сторонами і на час їх підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних їх умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договорів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Вказані договори в судовому порядку недійсними не визнавалися і тому звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку не суперечить умовам договорів. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких належних доказів в спростування позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем суду не надано, як не надано ним доказів існування у нього заборгованості за кредитним договором у іншому розмірі, ніж вказано позивачем. З огляду на наведене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, загальною площею 76.50 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі, 3444,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved