Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та скасування державної реєстрації право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона успадкувала 1/3 частку земельної ділянки площею 4,36 га. яка належала [PERSON] та 15.12.2003 року отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом , видане [PERSON] державною нотаріальною конторою Миколаївської області. 16 червня 2005 року [PERSON] районною державною адміністрацією на її ім'я видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 089898 в якому допущена помилка щодо зазначення розміру земельної ділянки. Посилаючись , що допущена помилка в правовстановлюючому документі на землю перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, позивач просить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 089898 визнати недійсним та скасувати державну реєтрацію. Представник позивача в судовому засіданні позоввні вимоги підтримав частково, просив визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація в надісланому на адресу суду листі визнала позов, просить розглянути справу без участі її представника. Третя особа [PERSON] в суд не прибула, в надісланій заяві просить справу розглянути без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим [PERSON] державною нотаріальною конторою 15 грудня 2003 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2409 (а.с. 4), в порядку спадкування отримала у приватну власність 1/3 частки земельної ділянки, площею 4,36 га, розташованої на території Красненьківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON], померлому 08.12.2002 року на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ - МК № 040784, виданого Красненьківською сільською радою 15.03.2001 року. На підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 115-р від 23.02.2005 року (а.с. 5), [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації по передачі у власність земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 грудня 2003 року та 16 червня 2005 року [PERSON] районною державною адміністрацією Миколаївської області видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 089898898 (а.с. 6), в якому зазначено розмір земельної ділянки 4.36 га. Технічна документація на земельну ділянку, належну позивачу [PERSON] розроблена відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 грудня 2003 року [PERSON] державною нотаріальною конторою на 1/3 частку земельної ділянки площею 4.36 га., належної спадкодавцю [PERSON], (а.с. 4), та розмір земельної ділянки становить 1, 3656 га., кадастровий номер 4823981500:01:000:1079, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 7). Іншому співвласнику земельної ділянки загальною площею 4.36 га. належної [PERSON], - [PERSON] належить 2/3 частки земельної ділянки, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 грудня 2003 року, виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою (а.с. 10), що становить в розмірі 3.00 га., згідно Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 932588, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією 16 липня 2008 року (а.с. 11). Виходячи з викладеного, судом встановлено, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК № 089898898, виданому на ім'я [PERSON] допущена помилка у зазначенні розміру земельної ділянки. Земельним кодексом, який набрав чинності у 2002 році, встановлено, що форми державних актів на право власності на земельні ділянки затверджується Кабінетом Міністірв. Тому 02.04.2002 р. постановою №449 затверджено нові форми державних актів, якими внесення будь-яких змін не передбачено. Пунктом 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю в право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ґ9в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.1999 року № 43 чітко зазначено, що при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розірливо, виправлення не допускаються. 2 Отже, можливість внесення змін чи виправлень до державного акта на право власності на земельну ділянку законодавством не передбачена. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. В зв'язку з набранням з 01.01.2013 року Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" чинності, повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди), земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) було припинено, у зв`язку з чим відділ Держгеокадастру у Кривоозерському районі не може видати новий державний акт, так як видача державних актів на землю нормами законодавства не передбачена. За такого, суд вважає, що вимоги позивача, які є належним способом захисту майновимх прав, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved