Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, треті особи - Житлово - будівельний кооператив № 97 "Ластівка", [PERSON], [PERSON], Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачка просила визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 42, 6 кв.м., житловою площею 26, 9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Житлово-будівельного кооперативу № 97 "Ластівка" у судове засідання з'явився, просив суд винести рішення відповідно до чинного законодавства. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 травня 1966 року мати позивачки - [PERSON] отримала ордер № 130 на двокімнатну квартиру [ADDRESS] в Житлово - будівельному кооперативі № 97 "Ластівка". До складу родини належить [PERSON], батько - [PERSON], рідна сестра - [PERSON], рідна сестра - [PERSON]. Станом на 16 серпня 1981 року мати позивачки [PERSON] сплатила повну вартість квартири № 10, площею 42, 63 кв.м., в сумі три тисячі триста двадцять рублів. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO], про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано 29 липня 2008 року свідоцтво про смерть, зроблено відповідний актовий запис за № 1093, батько позивачки [PERSON] помер [INFO], про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано 13 жовтня 2010 року свідоцтво про смерть, зроблено відповідний актовий запис за № 1349. Після смерті батьків [PERSON] зверталася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте листом від 07 квітня 2011 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що у позивачки були відсутні оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, оскільки мати позивачки не зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] в реєстрі прав власників нерухомого майна в КП "ДМБТІ" Дніпропетровської обласної ради. [PERSON] фактично прийняла у спадщину квартиру [ADDRESS], вона повністю знаходиться на її утриманні, але оскільки їй було відмовлено в отриманні правовстановлюючих документів, позивачка не в змозі в повному обсязі та на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що фактично їй належить, та здійснювати будь-які дії, що не протирічать закону. 04 березня 1989 року позивачка ([PERSON]) уклала шлюб із [PERSON], та взяла прізвище [PERSON]. Рідна сестра позивачки - [PERSON] - 16 листопада 1988 року уклала шлюб із [PERSON], та взяла його прізвище - [PERSON]. 23 вересня 1992 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON], та 16 листопада 2001 року уклала шлюб із [PERSON], та взяла його прізвище - [PERSON]. Рідна сестра позивачки - [PERSON] - 28 січня 1989 року уклала шлюб із [PERSON], та взяла прізвище [PERSON]. Від шлюбу у неї народився син - [PERSON], [INFO]. Однак, [PERSON] померла раніше за батьків позивачки - [INFO]. Згідно п.п. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до цивільних норм права спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved