Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп"), фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , про визнання недійсним договору поруки. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Москаленко К.О. від 10 травня 2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп", ФОП [PERSON] , про визнання недійсним договору поруки передано на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Андрейчука Т.В. від 13 серпня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито у справі загальне позовне провадження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у грудні 2017 року він дізнався про те, що ухвалою Постійно діючого третейського суду при асоціації "Розвитку ринку фінансових послуг" від 06 грудня 2017 року відкрито провадження у справі про стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованості у сумі 92369,83 грн. У матеріалах справи містився договір поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041, укладений нібито між ФОП [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким позивач поручився за належне та у повному обсязі виконання клієнтом [PERSON] зобов`язань, що виникають за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 10 серпня 2017 року №60075150041, укладеним між ФОП [PERSON] та [PERSON] [PERSON] стверджував, що договір поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041 він не підписував, а тому просив суд визнати його недійсним. У підготовчому судовому засіданні 15 квітня 2019 року за клопотанням позивача судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] Відповідач ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказало, що воно є неналежним відповідачем у справі, позаяк не є стороною оспорюваного договору поруки. Відповідачі ФОП [PERSON] та [PERSON] відзиви на позовну заяву до суду не подали. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року за клопотанням позивача [PERSON] призначено у справі судову почеркознавчу експертизу для перевірки того, чи виконано підпис в договорі поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041 [PERSON] та зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп", ФОП [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору поруки. 24 жовтня 2019 року до суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи від 21 жовтня 2019 року №19396/19397/19-32, виконаний експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, у зв`язку з чим ухвалою суду від 29 серпня 2019 року поновлено провадження у справі. У судовому засіданні 02 липня 2019 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 13 лютого 2020 року, позивач та його представник не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" у судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідачі ФОП [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Заслухавши вступне слово позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Матеріалами справи засвідчується, що 23 вересня 2016 року ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" (Процесинг-центр) та ФОП [PERSON] (постачальник) уклали договір про участь постачальника у системі ПлатиПізніше™ (факторигну), згідно з яким постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції, затвердженій наказом від 13 березня 2015 року №1, які є невід`ємною частиною цього договору. Товари (послуги) постачаються клієнтам постачальником за заявками, погодженими Процесинг-центром. Права вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів (послуг) та право власності на поставлені клієнтам товари відступаються постачальником на користь Процесинг-центру в момент підписання відповідного договору з клієнтом (т. 1, а. с. 58). 10 серпня 2017 року ФОП [PERSON] (постачальник) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ №60075150041, за умовами якого клієнт бере участь в системі ПлатиПізніше™, зокрема отримує товар від постачальника - учасника системи ПлатиПізніше™ на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування ПлатиПізніше™, а постачальник зобов`язується забезпечити передачу товарів (надання послуг) клієнту, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом фінансування. У момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центру - ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" (т. 1, а. с. 55). Відповідно до п. 1.2. договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 10 серпня 2017 року №60075150041 порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції, затвердженій наказом від 13 березня 2015 року №1, які є невід`ємною частиною цього договору. П. 2.1. договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 10 серпня 2017 року №60075150041 передбачено, що умови, за якими товари (послуги) надаються клієнту, визначаються обраним клієнтом пакетом фінансування, який є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 2.2. договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 10 серпня 2017 року передання клієнту товарів (надання послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта на договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. На виконання умов договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 10 серпня 2017 року №60075150041 [PERSON] передано в оренду на умовах лізингу ноутбук Apple MacBook Pro вартістю 96218,57 грн. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 10 серпня 2017 року №60075150041 не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість за договором у розмірі 92369,83 грн. Указану суму заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" намагалось стягнути у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] , звернувшись з позовною заявою до Постійно діючого третейського суду при асоціації "Розвитку ринку фінансових послуг". До позовної заяви ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" було долучено договір поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041, укладений нібито між ФОП [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за умовами якого поручитель [PERSON] поручився за належне та у повному обсязі виконання клієнтом [PERSON] зобов`язань, що виникають за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 10 серпня 2017 року №60075150041, укладеним між ФОП [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). Ст. ст. 547, 533 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Такий правочин вчиняється у письмовій формі. Положеннями ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори) (ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Отже, непідписання стороною договору свідчить про відсутність її волевиявлення на укладення цього правочину та є підставою для визнання його недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України (такий правовий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постановах від 24 грудня 2019 року у справі №490/9543/13-ц, від 04 лютого 2020 року у справі №387/710/18). Експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру у висновку від 21 травня 2018 року №8-4/459, який був складений у рамках кримінального провадження №12017100020012144, не зміг з`ясувати, чи підпис у в оскаржуваному договорі поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041 виконаний [PERSON] (т. 1, а. с. 115-144). За клопотанням позивача судом було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу для перевірки того, чи виконано підпис в договорі поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041 [PERSON] . Висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21 жовтня 2019 року №19396/19397/19-32 встановлено, що підписи від імені [PERSON] , які містяться у графі "поручитель" на першій та третій сторінці договору поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] , які містяться у графі "поручитель" на першій та третій сторінці договору поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041, виконані не [PERSON] , а іншою особою (т. 1, а. с. 242-249). Вказаний експертний висновок є категоричним, чітким та зрозумілим, експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз досліджено всі надані їм об`єкти та надано вичерпну відповідь на поставлене судом питання. Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] не підписував договір поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041. Оскільки [PERSON] не підписував оскаржуваний договір поруки, відсутнє його волевиявлення на укладення цього правочину, а тому суд дійшов висновку про необхідність визнати недійсним договір поруки від 10 серпня 2017 року №60075150041. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з належних відповідачів у справі ФОП [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 640,00 грн та витрати на проведення експертизи у сумі 6280,00 грн.

Outcome: approved