Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-К00/191/2008 від 17.10.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», а саме: на квартиру [ADDRESS], яка належть іпотекодавцю, [PERSON] на праві приватної власності, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити для погашення заборгованості за кредитним договором № ML-К00/191/2008 від 17.10.2008 року в розмірі 911118,49 грн. та застосувати спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною не нижче вартості предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки майна. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву (вх. № 2773 від 28.01.2015 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 40). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялася. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 37, 39, 47-48). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 32). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» [PERSON], укладено кредитний договір № ML-К00/191/2008 від 17.10.2008 року, за умовами частини 1 пункту 2. якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 153000,00 грн. на споживчі цілі, строком дії по 13.10.2022 року включно, а відповідач зобов'язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених цим Договором. Відповідно до частини 1 пункту 3. договору процента ставка за кредитом використовується плаваюча, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 4,99% річних та FIDR (а.с. 8-11). Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «покупець») та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - «продавець») укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року, за умовами п. 3.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься в Додатку 1 до цього договору, а.с. 21 на звороті), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду (а.с. 18-21). Крім того, Між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «фактор») та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - «клієнт») укладено договір про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 22), за умовами статті 1. якого у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 18.03.2011 року між фактором та клієнтом, за яким клієнт передав фактору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 (а.с. 23) до даного договору (надалі - «кредитні договори»), укладеними між клієнтом та позичальником клієнта, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору (надалі - «боржники»), що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/договорами застави, перелік яких міститься в додатку № 1 до даного договору (надалі - «Договори забезпечення»), укладеними між клієнтом (в договорах забезпечення іменуються - «Іпотекодавець(вці)» чи «Заставодавець(вці)») (надалі - «Іпотекодавець/заставодавець»). Сторони домовились про наступне: Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних клієнту за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись правом звертати стягнення на заставлене майно. За цим договором до Фактора переходять всі права клієнта як сторони, що іменуються «іпотеко держатель»/«Заставодержатель» у зобов'язаннях, які виникли на підставі договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором (включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки/застави). Таким чином, право вимоги за кредитним договором № ML-К00/191/2008 від 17.10.2008 року переходить до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», про що свідчить витяг з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року (а.с. 23). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статей 509, 526 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу правил частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені договором, внаслідок чого перед позивачем станом на 24.10.2014 року виникла заборгованість в розмірі 911118,49 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 155589,82 грн.; заборгованість по сплаті відсотків в сумі 40349,64 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 715179,03 грн. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. За статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Належне та своєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-К00/191/2008 від 17.10.2008 року [PERSON] забезпечувалось іпотечним договором № PML-K00/191/2008, укладеного між сторонами 17.10.2008 року, за умовами якого, предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Пунктом 6.1. вищевказаного договору визначені вимоги, що задовольняються із вартості предмета іпотеки, а саме: за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги (далі - «Фактичні вимоги»): (а) всі боргові зобов'язання, не сплачені іпотекодавцем, в тому числі заборгованість по овердрафту і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов'язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпоткодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим договором. Згідно п. 6.2. іпотеко держатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: (а) несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; (б) порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов'язань за ст. 5 цього договору; (в) інших обставин, передбачених чинним законодавством України, кредитним договором та цим договором. За змістом статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За статтею 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який впливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач, [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування ними та штрафних санкцій не виконала, у зв'язку з чим у позивача виникло право, передбачене частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та стягнення заборгованості в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно. У відповідності до статті 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved