Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів") звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 березня 2017 року [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») заяву №6431718698 на отримання кредиту, підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір. 26 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги №20190626, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору №6431718698 від 13 березня 2017 року на суму 73471,85 грн, з яких: 37576,99 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2277,75 грн - сума заборгованості за відсотками, 19906,04 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 13711,07 грн. - сума заборгованості за пенею. Позивач направляв на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, повідомлення про відступлення прав грошової вимоги до ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів". За умовами кредитного договору позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26 червня 2019 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Просить стягнути з відповідача вказані суми заборгованості за кредитним договором. Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про визнання недійсними умов кредитного договору від 13 березня 2017 року №6431718698, стягнення збитків та моральної шкоди. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначає, що при підписанні кредитного договору сторонами узгоджені такі умови: початковий процент - 2% від суми кредиту; щомісячні проценти 2,99% від суми кредиту згідно з графіком платежів; річні проценти - 11,99% від суми боргу по договору згідно з графіком платежів. Вважає, що умова договору «щомісячні проценти 2,99% від суми кредиту згідно з графіком платежів» є по суті платою за управління кредитом. Позивач приховав справжню природу вказаних відсотків, чим ввів боржника в оману. Вона не потребувала такої послуги, вартість якої перевищує договірну вартість кредиту, за отримання якого вона звернулась до фінансової установи та не готова платити таку велику ціну додаткової фінансової послуги - 47159,28 грн. Про такі витрати за управління кредитом кредитор не попередив її при підписанні договору. Зазначає, що про фактичну правову природу місячних процентів - 2,99% від суми кредиту вона дізналась після ознайомлення з матеріалами даної цивільної справи, до цього часу вважала вказані проценти в розумінні ч.2 ст. 1056-1 ЦК України. Таким чином під дією обману вона фактично сплатила щомісячні проценти в розмірі 15553,76 грн, що є її збитками та які підлягають стягненню з позивача за первісним позовом у подвійному розмірі, відповідно до ч.2 ст. 230 ЦК України. Також зазначає, що у зв`язку з обманом їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 15000 грн, які є достатніми щоб компенсувати негативні емоції від трирічного обману позивача. [PERSON] у зустрічному позові просить визнати недійсною умову договору «щомісячні проценти 2,99% від суми кредиту згідно з графіком платежів», яка зазначена в кредитному договорі від 13 березня 2017 року №6431718698; стягнути з ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на її користь збитки в розмірі 31107,52 грн та моральну шкоду в розмірі 15000 грн; в первинному позові про стягнення боргу по кредиту - відмовити; судові витрати покласти на ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Також [PERSON] подала заяву про застосування спеціального строку позовної давності в 1 рік до вимоги позивача за первинним позовом про стягнення пені. Представник ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, просить позовні вимоги товариства задовольнити в повному обсязі. Також представником відповідача за зустрічним позовом подано відзив, в якому зазначає, що підписанням кредитного договору боржник засвідчила прийняття умов з надання кредитів в якості невід`ємних умов договору. Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» передбачені такі види процентів: початковий процент - обчислення від суми кредиту та справляється за його рахунок, відразу при його наданні; щомісячні проценти - обчислення від суми кредиту та нараховується щомісячно; річні проценти (річна відсоткова ставка) - обчислюється від загальної суми грошового боргу позичальника за кредитним договором та встановлюється у розмірі, що відповідає періоду часу в один рік, але нараховується щомісячно виходячи з кількості днів у календарному році. В даному випадку сума за щомісячними процентами є сталою та складала 1309,98 грн, що зазначено в графіку платежів. У даному випадку щомісячні проценти та плата за управління кредитом є тотожними поняттями. Жодних умов, які законом визнаються несправедливими до договору внесено не було. Застережень бо зауважень з боку позичальника, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору, під час його підписання, не було подано. Оскільки плата за управління кредитом визначене не за формулою із змінними величинами, а чітко визначеною фіксованої сумою то така умова не суперечить положенням ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та затвердженому сторонами графіку платежів. Позичальник здійснювала платежі на погашення кредиту та відсотків з урахуванням вказаного виду відсотків, тому вважає, що остання погодилась на такі умови. Крім того, у відзиві зазначають, що відповідач за зустрічним позовом не є стороною кредитного договору, а тому вимога [PERSON] про визнання недійсною умову кредитного договору повинна бути заявлена саме до первинного кредитора - ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». Позивач [PERSON] не надає жодних доказів на підтвердження завдання їй Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» моральної шкоди, тому такі вимоги вважають безпідставними. В задоволенні зустрічного позову просять відмовити в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, надала заяву про розгляд справи без її участі. Також надала письмові пояснення стосовно відзиву на зустрічний позов, в яких вказує, що у відзиві на зустрічний позов відповідач визнає, що щомісячні проценти та плата за управління кредитом є тотожними поняттями. В постанові від 27 грудня 2018 року у справі 3695/3474/17 ВС дійшов висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. На її думку відшкодування моральної шкоди в даному випадку прямо передбачено ч.2 ст. 230 ЦК України та не підлягає доведенню. Крім того, при підписанні договору ніякі умови вона не підписувала та ознайомлена з ними не була. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромта відкрито провадження у справі. Витребувано у позивача докази відступлення йому Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центра фінансових рішень» права вимоги за кредитним договором. Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року зустрічний позов [PERSON] до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" про визнання недійсними умов кредитного договору від 13 березня 2017 року №6431718698, стягнення збитків та моральної шкоди - прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом; ухвалено про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження; витребувані від ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" докази за клопотанням [PERSON] . На підставі ухвали суду від 11 грудня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 13 березня 2017 року [PERSON] підписала заяву №6431718698 на отримання кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Відповідно до погоджених умов надання кредиту кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 43811,72 грн строком на 36 місяців, з початковою процентною ставкою - 2% від суми кредиту, що становить 745,36 грн; щомісячною процентною ставкою - 2,99 % від суми кредиту згідно з графіком платежів; річними процентами в розмірі 11,99% від суми боргу за договором, згідно з графіком платежів щоденна пеня - 0,3% від загальної суми прострочення. З вказаної суми кредиту 7324,63 грн спрямовано на погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором [PERSON] №1441366914 від 19 вересня 2016 року, 29943,27 грн переказано на картрахунок позичальника; суми в розмірі 1850 грн і 3948,46 грн є страховими платежами» (а.с.5). Позичальником підписано графік платежів, відповідно до якого загальний щомісячний платіж по кредиту складає 2769,99 грн, в тому числі щомісячні проценти - 1309,98 грн (а. с. 6). У підписаній позичальником заяві на отримання кредиту зазначено, що позичальник погоджується з тим, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір. Умови кредитного договору, зокрема про сукупну вартість кредиту їй роз`яснені та зрозумілі, вона ознайомилась з кредитним договором до його укладання і згодна з усіма його умовами. При цьому, свій примірник цієї заяви позичальник отримала, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» згодна отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця. Позичальник зобов`язалась виконувати кредитний договір і регулярно ознайомлюватися з його змінами на зазначеному веб-сайті (а.с.6 - зворотний бік аркуша). Відповідно до платіжного доручення №І111600169 від 11 березня 2017 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» здійснив переказ коштів на картковий рахунок [PERSON] в сумі 29943,27 грн згідно кредитного договору №6431718698 від 13.03.2017 (а.с.7). На аркушах справи 12-13 містяться умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». Із довідки ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» щодо руху коштів по кредиту позичальника [PERSON] видно, що за кредитним договором №6431718698 від 13 березня 2017 року надійшло на погашення кредиту 30086,60 грн, з яких списано річні проценти на суму 8298,11 грн, списано щомісячні проценти -15553,76 грн, списано частину кредиту на суму 6234,73 грн. Станом на 26 червня 2019 року сума несплаченого боргу складає 47152,84 грн, пеня та неустойка 13711,07 грн, загальна сума до сплати складає 60863,91 грн, сума для дострокового погашення - 73471,85 грн (а.с.14-15). 26 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6431718698 від 13 березня 2017 року на суму 73471,85 грн, що підтверджується вказаним договором та витягом з реєстру боржників (а. с. 19-22). Листом від 09.07.2019 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» повідомив [PERSON] про відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитним договором №6431718698 від 13 березня 2017 року на суму 73471,85 грн. та про необхідність сплати заборгованості на рахунок нового кредитора (а.с. 17). ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" надіслало боржнику повідомлення від 09 липня 2019 року з вимогою сплатити заборгованість за кредитом (а. с. 18). Із поданого позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості видно, що станом на 26 червня 2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №6431718698 від 13 березня 2017 року становить 73471,85 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 37576,99 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 2277,75 грн, прострочена сума заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) - 19906,04 грн, сума заборгованості за пенею - 13711,07 грн, що підтверджується розрахунком (а.с. 16). Вказаним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з умов дійсності договору, наслідків їх недійсності, щодо відступлення права грошової вимоги фактору, правовідносин з належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. Згідно з приписами ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 627 та ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Встановлено, що відповідач за первісним позовом була ознайомлена під підпис з графіком платежів, відповідно до якого загальний щомісячний платіж становить 2769,99 грн., з яких щомісячні проценти складають 1309,98 грн, та останній платіж необхідно сплатити 23 березня 2020 року, всього загальна сума сплати за кредитом становить 99719,55 грн (а.с.6), тобто при укладені договору позичальнику [PERSON] було відомо про розмір сплати процентів за користування кредитом. Згідно із частиною першою ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»), тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим ТОВ має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом було встановлено, що [PERSON] була ознайомлена з сумою процентної ставки, яку необхідно сплачувати щомісячно за користування кредитом, погодилась з цією сумою, що склала 1309,98 грн. щомісячно, про що проставила свій підпис на графіку платежів (а.с.6), тобто запропоновані умови надання кредиту її цілком влаштували та, проставивши підпис на усіх наданих їй бланках, підтвердила своє волевиявлення та згоду на отримання кредиту на умовах запропонованих фінансовою установою. В зустрічному позові як на підставу своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що кредитний договір укладений під впливом обману, а саме стосовно положення про щомісячні проценти в розмірі 2,99%, які фактично є платою за управління кредитом. У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.ст. 215-235 ЦК України особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. При обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням (ч.1 ст. 229 ЦК України). Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Відповідно до ч.2 ст.230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. На підставі вказаного положення закону позивачем за зустрічним позовом нараховані завдані їй збитки в розмірі 31107,52 грн. Окрім того в обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на Закон України «Про захист прав споживачів». За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що була чинною на час укладення договору кредиту) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Проаналізувавши зміст укладеного сторонами спірного договору, судом встановлено, що підписанням заяви №6431718698 від 13 березня 2017 року відповідач за первісним позовом підтверджує, що умови кредитного договору, зокрема про сукупну вартість кредиту їй роз`яснені та зрозумілі, вона ознайомилась з кредитним договором до його укладання і згодна з усіма його умовами. А також засвідчила, що повідомлена кредитодавцем про всі умови, передбачені ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Судом встановлено, що спірний кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і детальний розпис його сукупної вартості, процентні ставки, дату укладення правочину та всі істотні умови передбачені законодавством України. Підпис [PERSON] на заяві №6431718698 на отримання кредиту, в якій передбачено сплату щомісячних відсотків в розмірі 2,99%, її підпис в графіку платежів, з якого видно, що розмір щомісячних процентів складає 1309,98 грн, а також та обставина, що позивачем протягом певного періоду часу виконувалися всі умови договору свідчить, що позичальник та кредитодавець досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Тому посилання відповідача за первісним позовом [PERSON] про те, що нарахування плати за управління кредитом (яка фактично є щомісячними відсотками за користування кредитними коштами, як було встановлено судом) є несправедливими умовами в договорі, не знайшли свого підтвердження, так як в заяві на отримання кредиту та в графіку платежів, з якими вона була ознайомлена під підпис, чітко зазначені вище перелічені умови. Також встановлено, що 26 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20190626, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Згідно з п.1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими Кредитними Договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до Реєстру Боржників - Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги № 20190626 від 26 червня 2019 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 73471,85 грн.. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з платіжного доручення №І111600169 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перерахувало на рахунок [PERSON] суму кредиту 29943,27 грн., тому умови договору були виконанні кредитодавцем. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 6431718698 від 13 березня 2017 року у встановлені строки належним чином не виконала, а саме за весь час користування кредитними коштами сплатила за кредитним договором 30086,60 грн: 24 квітня 2017 року - 2773,40 грн., 24 травня 2017 року - 2772,00 грн, 23 червня 2017 року - 2781,90 грн, 25 липня 2017 року - 2781,90 грн, 13 жовтня 2017 року - 6039,00 грн, 21 грудня 2017 року - 2970,00 грн, 28 грудня 2018 року - 4365,00 грн та 28 грудня 2018 року - 5603,40 грн. Згідно розрахунку, станом на 26 червня 2019 року заборгованість за договором становить 73471,85 грн, з яких: 37576,99 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 2277,75 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 19906,04 грн -прострочена сума заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом), 13711,07 грн - сума заборгованості за пенею. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу. Умовами кредитного договору, а саме пунктом 2 заяви передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів, внаслідок чого нарахування банком пені відбувається в розмірі 0,3 % від загальної суми прострочення. Пеня нарахована боржнику за договором починаючи з 24 серпня 2017 року, та станом на 26 червня 2019 року складає 13711,07 грн. Відповідачем за первісною позовною заявою подано клопотання про застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені. Відповідно дост. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) за своїм характером є додатковими (похідними) вимогами щодо певного основного зобов`язання. Додатковими вимогами є вимоги, що забезпечують або обумовлюють виконання основного зобов`язання, які встановлені законом або договором. У випадку, якщо неустойкою (штрафом, пенею) забезпечується виконання зобов`язання, на яке розповсюджується загальна позовна давність, право на таке стягнення втрачається лише зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, скорочена позовна давність стосовно неустойки (штрафу, пені) фактично означає можливість стягнення неустойки (штрафу, пені) за один рік, за умови, якщо не сплив строк позовної давності щодо основної вимоги. З матеріалів справи вбачається, що договір був укладений 13 березня 2017 року на строк 36 місяців, тобто зі строком дії до 13 березня 2020 року. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 26 березня 2020 року, який надійшов до суду 02 квітня 2020 року. Таким чином, строк позовної давності щодо основної вимоги не сплинув. Оскільки відповідачем за первісним позовом заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, суд вважає за можливим застосувати строки спеціальної позовної давності, передбачені ст. 258 ЦК України, а тому сума заборгованості за пенею підлягає зменшенню з 13711,07 грн до 2437,14 грн. Таким чином, у зв`язку з порушенням майнових прав позивача за первісним позовом внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту, заборгованості по відсоткам та пені з відповідача є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню: 37576,99 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 2277,75 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 19906,04 грн -прострочена сума заборгованості за щомісячними процентами, 2437,14 грн - сума заборгованості за пенею, а всього 62197,92 грн. Щодо належного відповідача за зустрічним позовом суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сторонами укладеного 13 березня 2017 року кредитного договору є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] .. Як встановлено судом 26 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20190626. Згідно з п.6.2.3 Договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права вимоги. Додатково оформлення відступлення Права вимоги, у цих випадках не вимагається. Згідно п.3.1 Договору відступлення права вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» гарантує, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у реєстрі Боржників. На виконання п.6.6 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст.ст.512-514, 516 ЦК України, на адресу Відповідача зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти від імені ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто права та обов`язки первісного кредитора припиняються. Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про зміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимог нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором, на момент його виконання. Позивачем за первісним позовом не було надано доказів належного повідомлення боржника [PERSON] про заміну кредитора у зобов`язанні. Отже, за умови припинення прав та обов`язків первісного та набуття прав та обов`язків на підставі договору відступлення права вимоги новим кредитором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є належним відповідачем за зустрічною позовною заявою. Так як судом було встановлено, що умови договору щодо відсоткової ставки цілком задовольнити обидві сторони при укладанні договору, позичальнику [PERSON] було відомо про сукупну вартість кредиту та процентні ставки за користування кредитними коштами, вона особисто, своїм підписом, засвідчила свою згоду на сплату саме такої процентної ставки, суд вважає зустрічні позовні вимоги щодо визнання недійсними умов договору про встановлення щомісячних процентів 2,99% від суми кредиту необґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню. Одночасно, оскільки вимоги за зустрічним позовом про стягнення збитків в розмірі 31107,52 грн відповідно до ч.2 ст. 230 ЦК України, яка є наслідком застосування обману при укладенні договору, похідними від первинної вимоги, тому вони також не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Оскільки судом не встановлено дій відповідача за зустрічним позовом, що могли спричинити завдання [PERSON] моральної шкоди, а тому зустрічні вимоги в цій частині також не підлягають до задоволення. Виходячи з того, що первісні позовні вимоги задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1779,46 грн (62197,92 грн/73471,85 грн * 2102 грн). Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. Оскільки позивач по зустрічному позову - [PERSON] звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» тому останній відноситься на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial