Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна від 27.07.1999 року, а саме житлового будинку №46 по вул. Данила Нечая ( Щорса) у м. Жовті Води Дніпропетровської області, посвідченого Товарною біржею "Дніпродзержинська" - дійсним, посилаючись на наступне. 07.02.2012 року помер його батько [PERSON]. Факт родинних відносин із померлим підтверджується свідоцтвом про народження виданого Миронівською сільською радою сільського ЗАГС. За час життя батько [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 27.07.1999 року, посвідченого товарною біржею "Дніпродзержинська" придбав у власність житловий будинок №46 по вул. Данила Нечая (Щорса) в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Продавцем зазначеного будинку за договором купівлі - продажу нерухомого майна виступив [PERSON] При реєстрації договору купівлі - продажу нерухомості усі вимоги передбачені ЗУ "Про товарну біржу" щодо вчинення правочинів даної категорії, було виконано сторонами в повному обсязі. При цьому правочин не потребував нотаріального посвідчення, відповідно до чинного на той момент Цивільного кодексу України. 29.07.1999 року вищезазначений договір було зареєстровано у Жовтоводському МБТІ та внесено відомості про нового власника до технічного паспорту на будинок. У зв'язку з набранням чинності Цивільного кодексу України від 01.01.2004 року, Цивільний кодекс України, що був чинний на момент укладення та посвідчення договору купівлі - продажу нерухомого майна від 27.07.1999 року, втратив чинність. Тому, на теперішній час в зв'язку з тим, що договір купівлі - продажу зазначеного об'єкту нерухомості нотаріально не посвідчений, це на даний час не породжує у нього прав власності в порядку спадкування на зазначений вище будинок. Тому він змушений звертатися до суду за захистом свої прав. Позивач та його представник належним чином повідомлені про день та час розгляду справи у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій просила розглядати справу у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином, у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.5\~ст.74 ЦПК України, шляхом публікації в газеті „Вісті Придніпров'я" відповідного оголошення. Однак у судове засідання двічі не з'явився. Причини своєї неявки в судове засідання, суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подав, заперечень щодо позову не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. За вказаних обставин суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно ст. 224 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] продав, а [PERSON], батько позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с11), придбав об'єкт нерухомості, а саме житловий будинок №46 по вуд. [PERSON] (Щорса) у м. Жовті Води Дніпропетровської області. Даний договір зареєстрований за № 007/028 - Ж 27 липня 1999 року Жовтоводським представництвом товарної біржі "Дніпродзержинська" (а.с.12). 29 липня 1999 року даний договір купівлі-продажу зареєстрований КП «Жовтоводське МБТІ» (а.с.12 на звороті). Нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично [PERSON] вступив у володіння і користування вказаним нерухомим майном з 27 липня 1999 року. Із копії технічного паспорта на будинок вбачається, що власником будинку № 46 по вул [PERSON] (Щорса) в м. Жовті Води Дніпропетровської області є батько позивача [PERSON] (а.с.13-14). 07.02.2012 року батько позивача [PERSON] помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 3 та видано свідоцтво про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається зі спірного будинку №46 по вул. Данила Нечая (Щорса) в м. Жовті Вод Дніпропетровської області. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Однак, на теперішній час позивач не має можливості оформити свої права на спадок, оскільки договір купівлі - продажу нерухомого майна від 27.07.1999 року, укладений між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] не був нотаріально посвідчений. На підставі викладеного, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб та приходить до висновку про визнання договору купівлі-продажу будинку №46, розташованого за адресою вулиця [PERSON] (Щорса) в м. Жовті Води Дніпропетровської області, укладеного 27 липня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved