Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Метало-тарний завод», [PERSON] про визнання недійсним договору уступки вимоги від 23.12.2013 року укладеного між ТОВ «Метало-тарний завод» та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 березня 2015 року Господарським судом Чернівецької області задоволений позов АТ «Укрексімбанк», в особі філії в м. Чернівцях до ТОВ «Метало-тарний завод» про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 3446597,06 грн. боргу та 70758,94 грн. судового збору (справа № 926/280/15). Рішення набрало законної сили. 17 червня 2015 року Господарським судом Черкаської області порушено провадження у справі за позовом ТОВ «Метало-тарний завод» до приватного підприємства «Леськівський консервний завод» (справа № 925/1027/15) про стягнення заборгованості за договором поставки № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року. Під час розгляду справи, з'ясувалось, що між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 23 грудня 2013 року укладено договір уступки вимоги, яким Відповідач-1 уступив Відповідачу-2 право вимоги за договором поставки № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року, що був укладений між Відповідачем-1 та ПП «Леськівський консервний завод». Вважають укладений договір уступки вимоги від 23.12.2013 недійсним, з моменту укладання, оскільки 19 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в м. Чернівцях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метало-тарний завод» було укладено Генеральну кредитну угоду № 7113N1, згідно якої Банк проводить Кредитні операції в межах лімітів, визначених п.4.5 Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов Кредитного договору, укладеного в рамках цієї Генеральної угоди. В рамках зазначеної Генеральної угоди між сторонами був укладений Кредитний договір №7113К2 від 19 серпня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов'язався повернути Кредит та сплатити проценти за Кредитом, комісії та інші платежі за цим Договором. Відповідач-1 прострочив виконання взятих на себе зобов'язань, за вказаними договорами про надання кредиту. Позивач звернувся до господарського суду Чернівецької області з відповідною позовною заявою, яка була задоволена 20 березня 2015 року (справа № 926/280/15). В забезпечення виконання згаданих кредитних договорів 19 серпня 2013 року між Позивачем та Відповідачем-1 був укладений договір застави № 7113Z4. Предметом договору за Договором застави є майнові права на виручку за Договором постачання № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року, що укладений між Відповідачем-1 та приватним підприємством «Леськівський консервний завод» (п. 1.2.2. Договору Застави). Пунктом 1.3. Договору Застави передбачено, що Заставодавець з моменту невиконання зобов'язань за Кредитним договором уступає Заставодержателю (Банку) право вимоги за Договором постачання № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року, що укладений між Відповідачем-1 та приватним підприємством «Леськівський консервний завод». Невиконання Кредитних зобов'язань Відповідачем-1 перед Позивачем, встановлено Господарським судом Чернівецької області Рішенням по справі № 926/280/15. Зазначають, що інформація про укладений договір уступки права вимоги між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 позивачу стала відома із матеріалів справи № 925/1027/15, що знаходиться в провадженні Господарського суду Черкаської області. Укладений договір уступки вимоги від 23.12.2013 року прямо порушує права та майнові інтереси позивача, адже відповідач-1 зобов'язався захищати права позивача від претензій та вимог з боку третіх осіб та не здійснювати уступку заставленого права. Відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до ТОВ «Метало-тарний завод», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про часткове визнання недійсним договору застави № 7113Z4 від 19.08.2013 року. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно договору уступки до [PERSON] перейшли всі майнові права за договором постачання №29-3/04/13 від 29.04.13 р. При цьому до [PERSON] право вимоги перейшло з 23.12.13 р. - з моменту укладення договору уступки права вимоги від 23.12.13 року. Згідно п.13.4. договору уступки відступлення права вимоги за договором9 можливе виключно за попередньою згодою ПП «Леськівський консервний завод». Оскільки ПАТ такої згоди не отримував, то договір застави підлягає визнанню недійсним в частині відступлення всіх майнових прав за договором уступки. Згідно п.1.3. договору застави право застави виручки для ПАТ настає з моменту порушення ТОВ зобов'язань за кредитним договором. Як слідує з Рішення від 20.03.15 р. господарського суду Чернівецької області по справі № 926/280/15 на яке посилається ПАТ - момент невиконання зобов'язань за кредитним договором настав з 01.10.14 р., тобто вже після правонаступництва [PERSON] за Договором уступки. Отже на момент укладення договору уступки підстави передбачені п.1.3. договору застави ще не настали, отже право застави для ПАТ ще не настало, а значить і підстави для визнання договору уступки недійсним відсутні і навпаки договір застави в частині всіх майнових прав за договором уступки підлягає скасуванню як незаконний. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, просив його не задовольняти, а зустрічний позов підтримав. Представник відповідача ТОВ «Метало-тарний завод» в судове засідання не з'явився, суду надав клопотання про визнання позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та просить справу слухати у їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом про визнання недійсним договору уступки вимоги від 23.12.2013 року укладеного між ТОВ «Метало-тарний завод» та [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2013 року між ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» та ТОВ «Метало-тарний завод» був укладений договір застави № 7113Z4, предметом договору за є майнові права на виручку за Договором постачання № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року, що укладений між ТОВ «Метало-тарний завод» та приватним підприємством «Леськівський консервний завод» (п. 1.2.2. Договору Застави). Пунктом 1.3. Договору Застави передбачено, що Заставодавець з моменту невиконання зобов'язань за Кредитним договором уступає Заставодержателю (Банку) право вимоги за Договором постачання № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року, що укладений між ТОВ «Метало-тарний завод» та приватним підприємством «Леськівський консервний завод». Пунктом 1.3. Договору Застави передбачено, що Заставодавець з моменту невиконання зобов'язань за Кредитним договором уступає Заставодержателю (Банку) право вимоги за Договором постачання № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року, що укладений між Відповідачем-1 та приватним підприємством «Леськівський консервний завод». Невиконання Кредитних зобов'язань Відповідачем-1 перед Позивачем, встановлено Господарським судом Чернівецької області Рішенням по справі № 926/280/15. Пунктами 2.3.1. та 2.3.11 Договору Застави передбачено, що Відповідач-1 зобов'язався: - захищати права Заставодержателя по відношенню до предмета застави від претензій та вимог з боку третіх осіб; - не здійснювати уступки заставленого права, крім як Заставодержателю (Банку). Пунктом 3.1. Договору Застави передбачено, що застава виникає з моменту підписання Договору застави уповноваженими представниками Сторін та Скріплення печатками Сторін. Договір Застави був підписаний повноважними представниками Сторін та скріплений печатками Сторін 19.08.2013 року. Крім того, 19.08.2013 року в державний реєстр обтяжень рухомого майна внесено запис за реєстровим № 13857383 (контрольна сума 51Е0096ГГ0), яким закріплено право застави Позивача (а.с.14-28). 23 грудня 2013 року між ТОВ «Метало-тарний завод» та [PERSON] укладено договір уступки вимоги, яким ТОВ «Метало-тарний завод» уступив [PERSON] право вимоги за договором поставки № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року, що був укладений між ТОВ «Метало-тарний завод» та ПП «Леськівський консервний завод» (а.с.7-8). 20 березня 2015 року Господарським судом Чернівецької області задоволений позов АТ «Укрексімбанк», в особі філії в м. Чернівцях до ТОВ «Метало-тарний завод» про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 3446597,06 грн. боргу та 70758,94 грн. судового збору (а.с.9-13). Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язання, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Предметом застави можуть бути майно та майнові права (ч.1 ст.4 ЗУ «Про заставу»). Згідно із ст. 50 Закону України «Про заставу», при заставі прав, якщо інше не передбачено договором, заставодавець зобов'язаний: виконувати дії, необхідні для забезпечення дійсності заставленого права; не здійснювати уступки заставленого права; не виконувати дій, що тягнуть за собою припинення заставленого права чи зменшення його вартості; вживати заходів, необхідних для захисту заставленого права від посягань з боку третіх осіб; надавати заставодержателю відомості про зміни, що сталися в заставленому праві, про його порушення з боку третіх осіб та про домагання третіх осіб на це право. Проте, в порушення вимог ст. 50 Закону України «Про заставу», 23 грудня 2013 року між ТОВ «Метало-тарний завод» та [PERSON] укладено договір уступки вимоги, яким ТОВ «Метало-тарний завод» уступив [PERSON] право вимоги за договором поставки № 29-3/04/13 від 29 квітня 2013 року, що був укладений між ТОВ «Метало-тарний завод» та ПП «Леськівський консервний завод» (а.с.7-8). Укладений договір уступки вимоги від 23.12.2013 року між ТОВ «Метало-тарний завод» та [PERSON] прямо порушує права та майнові інтереси Позивача, адже ТОВ «Метало-тарний завод» зобов'язався захищати права позивача від претензій та вимог з боку третіх осіб та не здійснювати уступку заставленого права. Отже, незважаючи на те, що позивач не є стороною оспорюваного договору, його укладення безпосередньо порушує права та законні інтереси позивача (абз. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06.11.2009 - відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину). Частина 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Викладені обставини свідчать про те, що спірний Договір уступки вимоги від 23.12.2013 року, не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним. Що стосується Щодо зустрічного позову [PERSON] про часткове визнання недійсним договору застави № 7113Z4 від 19.08.2013 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися у тому числі заставою. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами (ч. 2 ст. 1 Закону України "Про заставу", ч. 1 ст. 572 ЦК України). Отже, договір застави за своєю правовою природою є забезпечувальним правочином, за рахунок якого, кредитор, у разі порушення боржником основного зобов'язання, має переважне право задовольнити свої вимоги. В той же час, відступлення права вимоги за договором постачання № 29-3/04/13 від 29.04.2013 року, заборона на вчинення якого (відступлення) без згоди позивача передбачено у п. 13.4, регулюється іншими нормами. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні може відбутися переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Наслідком укладення договору відступлення права вимоги є втрата старим кредитором прав та обов'язків за зобов'язанням, права та вимоги за яким були відступлені новому кредитору у визначеному сторонами обсязі (повністю/часктово). В той же час, укладений договір застави майнових прав, правомочність якого у відповідних частинах оспорює зустрічний позивач, не є ідентичним договору відступлення права вимоги, на укладення АТ «Укрексімбанк», виходячи із п. 13.4 договору постачання № 29-3/04/13 від 29.04.2013 року, необхідна була б згода ПП «Леськівський консервний завод» За таких обставин, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved