Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка в цілому складається з двох житлових кімнат загальною площею 50,5 кв.м., корисною 48,8 кв.м., житловою 27,0 кв.м., підсобною та в цілому складається з : кімнати 1-а-14,9кв.м., кімнати 2-а-12,1 кв.м., кухні 8,0 кв,м., ванної кімнати 2,6 кв.м., туалету 1,2кв.м., коридору - 9,1 кв.м., вбудовані шафи 0,4 кв.м. та 0,5 кв.м., балкон 1,7 кв.м. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що з 27 серпня 1972року по 14 травня 1990року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON], від даного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей - доньку [INFO], та сина [INFO]. В період шлюбу, як зазначає позивачка, їх подружжям було сплачено пайовий внесок в повному обсязі, [PERSON] було прийнято в члени кооперативу ЖКС «Вимпел 12» та ними було отримано квартиру [ADDRESS]. Позивачка вказує, що після розірвання шлюбу у 1990 році [PERSON] виписався з вищезазначеної квартири та прописався у малосімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS], та був прийнятий на квартирний облік. Зазначену квартиру [PERSON] відповідно до Закону України «Про приватизацію» отримав у власність. 10 січня 1992року, згідно особистої заяви [PERSON], його було виключено з числа членів ЖБК «Вимпел-12». Також позивачка зазначає, що 03 квітня 1992року особовий рахунок на квартиру за адресою: [ADDRESS], був переоформлений на її ім'я, за рішенням загальних зборів членів ЖБК «Вимпел - 12», та її було прийнято до членів кооперативу. 22 липня 1997року, як вказує позивачка, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради їй було видано свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру. Крім того, позивачка зазначає, що 19 червня 1998 року рішенням Київського районного суду м. Одеси на користь [PERSON] з неї було стягнуто 20 500,00грн., та звернено стягнення на її майно, а саме на вищевказану квартиру та [PERSON] було видане реєстраційне .посвідчення, згідно за яким [PERSON] стала власником спірної квартири. Однак, як вказує позивачка, 10 листопада 1998 року [PERSON] звернувся до голови Одеського обласного суду зі скаргою про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня 1998 року про звернення стягнення на майно у вигляді спірної квартири, та на вказану ухвалу прокуратура Одеської області направила протест до презідіуму Одеського обласного суду. Так, постановою президії Одеського обласного суду від 27 червня 2001 року ухвала Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня 1998 року була скасована, а 18 січня 1999року [PERSON] звернувся Київського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], ЖСК «Вимпел - 12», ОМБТІ та РОН, УЖКГ виконавчого комітету Одеської міської ради про розподіл паю, визнання недійсним рішення загальних зборів № 1 від 10 січня 1992року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання недійним рішення №195 від 03.04.1992року та визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. 14 жовтня 2004року Київським районним судом м. Одеси [PERSON] у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі, а рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.05.2005року свідоцтво № 2734 від 22 липня 1997року про право власності на квартиру в будинку ЖБК «Вимпел - 12» у [ADDRESS], на імя [PERSON] було визнано недійсним. Реєстраційне посвідчення №22115.092 від 03 вересня 1998року ОМБТІ видане на ім'я [PERSON] про право власності на квартиру [ADDRESS] було визнано недійсним. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У подальшому, [PERSON] зареєстрував своє право власності на частину вищезазначеної квартири. Також позивачка зазначає, що у 2013році вона в повному обсязі сплатила суму боргу за рішенням Київського районного суду м. Одеси на користь [PERSON] З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що правовий статус нерухомого майна, а саме 1/2 частини квартири, за адресою: [ADDRESS], не визначений, що порушує законні права та інтереси позивачки, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судове засідання 21.09.2015року [PERSON] не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, від її представника надійшла заява, в якій представник позивачки просив суд розглянути справу за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання 21.09.2015року [PERSON] не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив суд провести судове засідання за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 1972року. [PERSON] вступив до ЖБК "Вимпел-12", вніс пайовий внесок до ЖБК "Вимпел-12" у розмірі 3600руб, а також до 1992року сплатив пай до ЖБК "Вимпел-12" у розмірі 7175 руб. У подальшому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] був прописаний та мешкав у малосімейному гуртожитку з донькою, був прийнятий на квартирний облік, а 05 вересня 1997року відповідач з донькою приватизували вказане житло, а у подальшому, згідно договору купівлі-продажу, продали квартиру. Судовим розглядом також встановлено, що у зв'язку з тим, що [PERSON] був виписаний з квартири, відповідно до розпорядження начальника ЖЕО Київського району м. Одеси від 13 квітня 1992р. за №54-12к, та рішення виконкому Київського районної [PERSON] народних депутатів від 03 квітня 1992р. за №195, особовий рахунок був переоформлений на [PERSON], а згідно заяви [PERSON] його було виключено з числа членів ЖБК "Вімпел-12". 22 липня 1997р. на ім'я [PERSON] Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності квартиру [ADDRESS]. 19 червня 1998р. на користь [PERSON] з [PERSON] утримано 20500 грн., згідно ухвали суду від 14 серпня 1998р. звернуто стягнення на майно [PERSON] у вигляді спірної квартири, а відповідно до ухвали Київського районного суду від 14.08.1998року [PERSON] було видано реєстраційне посвідчення №22115.092 від 03.09.1998року, згідно з яким, [PERSON] є власником спірної квартири. 14 вересня 1998року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою №64 у будинку №144/1 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі. У той же час копія позовної заяви була вручена [PERSON], з якої він дізнався, що [PERSON] стала власником спірної квартири. 10.11.1998року [PERSON] звернувся до голови Одеського обласного суду зі скаргою про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14.08.1998року про звернення стягнення на майно в вигляді спірної квартири. На вказану ухвалу прокуратура Одеської області направила протест до презідіуму Одеського обласного суду. Постановою президії Одеського обласного суду від 27 червня 2001року ухвала судді Київського районного суду від 14.08.1998року скасована. У постанові президії вказано, що [PERSON] надав документи, з яких вбачається, що він є власником квартири №64 у будинку №144/1 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі, на підставі виплачених пайових внесків. Пай складає 7175 руб., або 12762 грн., які повністю сплачені у 1992 р. На вказану постанову президії [PERSON] подала касаційну скаргу до Верховного Суду України, а ухвалою Верховного суду України від 23 листопада 2001року в задоволені касаційній скарги [PERSON] було відмовлено. Зазначеній обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами та встановлені рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2005року, яке набрало законної сили, у звязку з чим, в силу ст. 61 ЦПК України, доказування не потребують. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 18 січня 1999року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], ЖСК «Вимпел - 12», ОМБТІ та РОН, УЖКГ виконавчого комітету Одеської міської ради про розподіл паю, визнання недійсним рішення загальних зборів № 1 від 10 січня 1992 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання недійним рішення №195 від 03.04.1992року та визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2004 року [PERSON] у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.05.2005року свідоцтво № 2734 про право власності на квартиру від 22 липня 1997року в будинку ЖБК «Вимпел - 12» у [ADDRESS], на імя [PERSON] було визнано недійсним, реєстраційне посвідчення №22115.092 від 03 вересня 1998року ОМБТІ видане на ім'я [PERSON] про право власності на квартиру [ADDRESS] було визнано недійсним, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Вказане рішення суду є чинним станом на момент розгляду справи судом та встановлює, що квартира [ADDRESS], є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], у звязку з чим, кожен з них має право на ? частину спірної квартири, а тому, за [PERSON] було визнано право власності на ? частину вказаної квартири. У подальшому, [PERSON] зареєстрував своє право власності на частину вищезазначеної квартири. З листа начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.07.2013року за №04/6130-1 вбачається, що [PERSON] здійснила повне фактичне виконання вимог виконавчого листа №2-1516/1998 від 19.06.1998року Київського районного суду м. Одеси про стягнення з неї грошової суми на користь [PERSON] у розмірі 20500,00грн. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 21.09.2015року за №44177887 вбачається, що ? частина квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON], інша частина вказаної квартири на даний час ні за ким не зареєстрована. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, свідоцтво № 2734 про право власності на квартиру від 22 липня 1997року в будинку ЖБК «Вимпел - 12» у [ADDRESS], на імя [PERSON] було визнано недійсним, реєстраційне посвідчення №22115.092 від 03 вересня 1998року ОМБТІ видане на ім'я [PERSON] про право власності на квартиру [ADDRESS] було визнано недійсним, а також те, що судовим розглядом встановлено, що квартира [ADDRESS], є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], у звязку з чим, кожен з них має право на ? частину спірної квартири, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину квартиру [ADDRESS], обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved