Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач 21 травня 2014 року звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, де просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що у місті Жовті Води, Дніпропетровської області, укладений між ним та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 16 лютого 1999 року та зареєстрований Товарною Біржею "Новий век". Одночасно просить визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що 16 лютого 1999 року між ним та відповідачами укладено вказану угоду, що посвідчена Товарною Біржею "Новий век", а 19 лютого 1999 року зареєстрована ним у Жовтоводському БТІ. При цьому, нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався, оскільки він був введений у оману працівниками біржі, за твердженнями яких нотаріальне посвідчення угоди не є обов'язковим. Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, просять позов задовольнити. Вказує, що із часу укладення договору, він фактично вступив у володіння і користування зазначеним майном. Однак, не може реалізувати свої права як власник квартири у повному обсязі, через відсутність нотаріального посвідчення договору. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився. У наданій суду заяві просить розглядати справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. неодноразово повідомлялися про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'являються, причини своєї неявки не повідомляють, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали, як і заперечень щодо позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України "Про власність", що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] придбав об'єкт нерухомості, а саме трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], що належала продавцям, при цьому останні отримали від позивача за квартиру 8000 гривен при підписанні угоди. Даний договір зареєстрований за № 3-81 від 16 лютого 1999 року ТБ "Новий век" (а.с.5). На вказаному договорі міститься відмітка Жовтоводського міського бюро технічної інвентирізації від 19 лютого 1999 року, за якої згадана квартира зареєстрована на праві власності за позивачем, що записано в реєстрову книгу № 14 ст. 24 за № 24 (а.с. 5 об.) При цьому, [PERSON], як власнику, видано паспорт на квартиру, придбану в особисту власність (а.с. 6-7). Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України "Про товарну біржу" передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивач вступив у володіння і користування вказаною квартирою з 16 лютого 1999 року. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач та відповідачі виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним, визнавши за позивачем право власності на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved