Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Криворізька міська рада про звернення стягнення на предмет іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] ( далі Спадкодавець) 13.12.2007 року було укладено рамкову угоду № 48, відповідно до п.2.1 якої позивач зобов'язується здійснювати кредитування Спадкодавця в межах лімітів у межах кредитного договору у порядку і на умовах визначених угодою та кредитними договорами, а Спадкодавець зобов'язується належно виконувати необхідні усі умови, необхідні для отримування кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання передбачені угодою та кредитними договорами. Відповідно до п.2.2 Угоди Спадкодавцю були встановлені ліміти у гривні, доларах США та ЄВРО загальним лімітом заборгованості, на дату надання траншу, порахованої з використанням курсів НБУ для відповідних валют не більше ніж 100 000,00 доларів США в межах терміну 180 місяців з моменту підписання цієї угоди та процентною ставкою не більше 40% 13.12.2007 року на виконання умов рамкової угоди та в її межах Спадкодавець та право попередник позивача уклали договір про надання траншу № 19.3938/48 на підставі якого позивач надав Спадкодавцю грошові кошти у розмірі 25 000 Доларів США на строк користування 84 місяці від дати видачі кредиту зі сплатою відсотків в розмірі 14% річних, виходячи з 360 днів у році. Платежі в погашення кредиту та сплату відсотків за його користування Спадкодавцем здійснювались з порушенням графіку, що призвело до створення простроченої заборгованості. На забезпечення зобов'язань боржника, що виникають з рамкової угоди та кредитних договорів , 13.12.2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та позичальником укладено договір іпотеки № 48-ІД-01. Згідно умов договору іпотеки, боржник передав, а ЗАТ «ПроКредит Банк» прийняв в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, на першому поверсі дев'ятиповерхового будинку загальною площею 57,2 кв.м, житловою площею 38,4 кв. м, [ADDRESS] яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Герасимовою Л.С., зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій № 3945, у державному реєстрі правочинів 13.07.2006 року за [NUMBER], реєстраційний № 15289287, номер запису 408, у книзі 115П-408 оціночною вартістю 161 600,00 грн. Так, станом на 21.12.2008 р. заборгованість ( на день смерті позичальника) за Договором про надання траншу № 19.3938/48 від 13.12.2007 року не враховуючи пеню і проценти за фактичне неправомірне користування капіталом кредиту, становила 22806,52 дол. США, з яких: капітал - 22771,10 дол. США; проценти по Графіку - 35,42 дол. США; Враховуючи встановлений на 26.05.2014 р. офіційний курс гривні до долара США ( 11,66 грн. за 1 дол. США) заборгованість за капіталом кредиту ( тіло кредиту ) становить 22 236,95 дол. США* 11,66 = 259 282,84 грн. [INFO] Спадкодавець померла, із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Другою криворізькою нотаріальною конторою Дніпропетровської області їм було відмовлено у видачі свідоцтв на спадщину у зв'язку із суперечкою з приводу їх прав на частки спадщини. Про виникнення заборгованості та необхідність достроково погасити кредит, а також про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не погашення заборгованості та з вимогою їх виселення, відповідачам були направлені попередження. Уточнивши заявлені позовні вимоги у травні 2014 року, просили суд звернути стягнення на предмет іпотеки; надати право на отримання дублікату правовстановлюючого документу на предмет іпотеки; надати право на реєстрацію права власності в Реєсті речових прав на нерухоме майно та право на отримання витягів і довідок з вказаного реєстру щодо нерухомого майна; з метою забезпечення збереження предмету іпотеки передати в господарське управління нерухоме майно до моменту його реалізації; зобов'язати відповідачів передати оригінали правовстановлюючих документів, технічну документацію, ключі від квартири; виселити позивачів з квартири та визнати їх такими, що втратили право користування шляхом зняття з реєстрації всіх осіб, які зареєстровані в квартирі [ADDRESS]; стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність, змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили. Представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Нестерова О.М. в судове засідання не з'явилися, надала через канцелярію суду заперечення на позовну заяву в яких просила розглянути справу без її участі відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях. Представник [PERSON] адвокат Амельчишин О.В. в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заперечення на позовну заяву в яких просив розглянути справу без його участі відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях. Третя особа до суду не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність . Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством "ПроКредит Банк", правонаступником якого є - Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (а.с. 28-32) та [PERSON] (далі - Спадкодавець) було укладено Рамкову угоду № 48 (надалі - рамкова угода), відповідно до п. 2.1. якої позивач зобов'язується здійснювати кредитування Спадкодавця в межах лімітів у межах кредитного договору у порядку і на умовах визначених угодою та кредитними договорами, а Спадкодавець зобов'язується належно виконувати необхідні усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань а також належно виконувати усі взяті зобов'язання передбачені угодою та кредитними договорами. Відповідно до п. 7.1 погашення грошових зобов'язань здійснюється у строк, порядку , черговості та розмірі визначеною угодою та кредитними договорами, шляхом врахування грошових коштів на визначений кредитором рахунок. Пунктом 12.2. сторони встановили, що усі повідомлення вважаються отриманими якщо вони були відправлені на вказану адресу або іншу адресу про яку відправник був безпосередньо письмово повідомлений адресатом, якщо з дня відправлення минуло більше 5 днів. Сторони досягли згоди п. 12.3 що до усіх вимог, що випливають із умов угоди та кредитних договорів встановлюється позовна давність в 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законом встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність (а.с. 11-13). 13.12.2007р. на виконання умов угоди рамкової та в її межах Спадкодавець та право попередник позивача уклали договір про надання траншу №19.3938/48 (далі - кредитний договір) Відповідно до п.2. кредитного договору позивачем Спадкодавцю були надані грошові кошти у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США, 00 центів на строк користування 84 місяця від дати видачі кредиту із сплатою відсотків в розмірі 14 % річних, виходячи з 360 днів у році. Відповідно до п.п. 4, 5 Кредитного Договору Спадкодавець взяв на себе зобов'язання здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом зарахування коштів на визначені Позивачем рахунки в строки зазначені у Графіку повернення кредиту і сплати відсотків (Додаток №1 до Кредитного Договору) (а.с. 14-16). В забезпечення виконання зобов'язань Спадкодавця за рамковою угодою та кредитних договорів, що укладені на її виконання між позивачем та Спадкодавцем було укладено договір іпотеки від 13.12.2007 р. № 48 ІД-01 (далі - договір іпотеки). Відповідно до п. 2.1. 2.2. договору іпотеки Спадкодавець передала в забезпечення основного зобов'язання трикімнатну квартиру, що розташована на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку загальною площею 57.2 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м, [ADDRESS] та належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Герасимевою Л.С., зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій №3945, у Державному реєстрі правочинів 13.07.2006р. за [NUMBER]. Реєстраційний №15289287, номер запису 408, у книзі 115 П-408 оціночною вартістю 161 600,00грн. Відповідно до п. 6.1.1. позивач набуває право звернення на предмет іпотеки у випадку порушення Спадкодавцем умов договорів укладених з позивачем. Пунктом 6.4.1 сторони встановили, що звернення стягнення здійснюється за вибором позивача на підставі рішення суду (а.с 17-19). 21.12.2008 р. боржник [PERSON] [INFO] померла (а.с. 21). На момент смерті зобов'язання [PERSON] за вищевказаними кредитними договорами залишились не виконаними, загальна сума заборгованості становить 22806,52 дол.США, з яких: капітал - 22771,10 дол. США, проценти по графіку - 35,42 дол. США. З урахуванням двох здійснених після цього платежів ці суми складають відповідно: капітал - 22 236,95 доларів США, проценти по графіку - 0,00 дол.США. Враховуючи встановлений на 26.05.2014 р. офіційний курс гривні до долара США (11,66 грн. за 1 долар СІЛА) заборгованість за капіталом кредиту (тіло кредиту) становить 22 236,95 доларів США * 11,66 = 259 282,84 грн. Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій Другої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкоємцями померлої [PERSON] є батьки померлої - [PERSON], [PERSON] та неповнолітні діти померлої - [PERSON], [PERSON], законним представником неповнолітніх спадкоємців призначено їх батька - [PERSON], свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] не видавалося (а.с.23 зворотній бік). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 ЦК України. Невиконання спадкоємцем вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволені позову в межах вартості, майна одержаного в спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Матеріалами справи встановлено, що обсяг спадкового майна складається з - трикімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Відповідно до положення ст..1282 ЦК України, що за позовом кредитора, суд накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі у разі їх відмови від одноразового платежу. Із матеріалів справи вбачається, що вимоги кредитора, про наявність заборгованості обґрунтовані та доведені. Оскільки вимоги Банку спадкоємцями не задоволені шляхом одноразового платежу, домовленості між кредитором та спадкоємцями боржника - відповідачами по справі, про порядок виплати боргу не досягнути, тому є всі підстави для задоволення вимог банку в межах вартості майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців, застосувавши ч.2 п.2 ст. 1282 ЦК України, шляхом накладання стягнення на спадкове майно, яке передано спадкоємцям в натурі. Згідно зі ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право iпотекодержателя на продаж предмета іпотека будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної заборгованості за договором кредиту відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки дана іпотека є дійсною і для спадкоємців. Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: зокрема, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Окрім того, ст.38 цього Закону передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, у частині 6 визначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як вбачається заставна вартість предмету іпотеки визначена самими сторонами за іпотечним договором у п.п. 2.2.1 у сумі 161 600 грн. 00 коп. Таким чином, з умов укладених між позивачем та відповідачем правочинів та зі змісту наведених правових норм вбачається, що вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині звернення стягнення на зазначений предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Однак, в частині пред'явлених банком позовних вимог про зобов'язання відповідача звільнити вказану квартиру та забезпечити її виселення суд вважає за необхідне відмовити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим, у частині 1 статті 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 цієї ж статті 40 законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в частині 3 статті 109 ЖК України. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України та ч. 1 і 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Щодо позовних вимог про одержання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру, дублікатів технічної документації, то вони не підлягають задоволенню з огляду на задоволення вимог про зобов'язання відповідачів передати ключі від квартири з правовстановлюючими документами та технічною документацією. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial