Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах працівників заводу до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод прокатних валків» про визнання незаконним не видання безоплатно працівникам заводу молока, які працюють на роботах з шкідливими умовами праці та зобовязати здійснювати безоплатну видачу молока працівникам заводу. В обґрунтування позову посилаючись на те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про охорону праці», передбачено, що «Працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувальну відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством». Стаття 166 КЗпП України передбачає також видання безоплатно працівникам заводу молока на роботах з шкідливими умовами праці. Крім того, пунктом 6.1.10 Колективного договору на 2016 рік передбачено: мовою оригіналу - «Обеспечить бесплатную выдачу молока - 0,5 л. за рабочую смену работникам, занятым на работах с тяжелыми и вредными условиями труда в соответствии с перечнем профессий и должностей (Приложение №5). Обеспечить всех работников очищенной питьевой водой. Обеспечить работников, занятых на горячих участках и участках с тяжелыми и вредными условиями труда газированной водой». Але, з 24 березня 2014 року відповідач в порушення вищезазначених вимог діючого законодавства України та норм Колективного договору не відає безоплатно молоко працівникам заводу. До профспілкового комітету первинної організації ПМГУ ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» постійно звертаються працівники з проханням здійснити їх захист у незаконному не виданні Відповідачем молока. Профспілковий комітет неодноразово звертався до голови Правління ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» [PERSON] з проханням вирішити дане питання, але відповіді не отримав, та по даний час молоко працівникам не видається. 01 липня 2016 року на засіданні профспілкового комітету первинної організації ПМГУ ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» була прийнята постанова про уповноваження [PERSON] - голову профспілкового комітету підготувати лист до Дніпропетровського обкому ПМГУ про надання юридичної допомоги у оформленні позовної заяви до суду та представляти інтереси працівників заводу працюючих в важких та шкідливих умовах праці в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпро при розгляді позовної заяви. На підставі вимог ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності»: «Профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах с роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян. Мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого ВРУ з прав людини, а також в міжнародних судових установах». [PERSON] був обраний головою профспілкового комітету первинної організації ПМГУ ПАО «ДЗПВ» на загальних зборах трудового колективу, що підтверджується протоколом № 20 від 25.05.2006р., протоколами звітно- виборної конференції від 10.11.2009р. та від 23.10.2014. На підставі вимог п.4.14 Статуту профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України: «Голова профспілкового комітету без довіреності діє від імені первинної організації профспілки, представляє її інтереси і інтереси членів профспілки в органах державної влади, місцевого самоврядування, в судах, в відносинах з роботодавцями і іншими юридичними і фізичними особами». Таким чином, Відповідач незаконно порушує права працівників не здійснюючи видання безоплатно працівникам заводу по 0,5 літра молока, які працюють у шкідливих умовах праці та повинен усунути порушення. На підставі зазначеного позивач просить визнати дії відповідача у невидачі безоплатно по 0,5 літра молока працівникам заводу, які працюють у шкідливих умовах праці незаконними; зобов'язати ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» видавати безоплатно по 0,5 літра молока працівникам заводу, які працюють у шкідливих умовах праці; стягнути з Відповідача на користь первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» суму сплаченого судового збору у розмірі 2756 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував підтримавши надані суду письмові заперечення на позов, в яких просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до абзацу другого частини другої постанови №2 пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції - у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси та брати участь у цих справах. Такі випадки передбачені, зокрема, в законах України від 23 грудня 1997 року N 776/97-ВР "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" від 5 листопада 1991 року N 1789-ХІІ «Про прокуратуру» від 25 червня 1991 року N 1264-ХІІ "Про охорону навколишнього природного середовища" від 12 травня 1991 року N 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів" (у редакції Закону від 1 грудня 2005 року N 3161-IV), від 3 липня 1996 року N 270/96-ВР "Про рекламу" (у редакції Закону від 11 липня 2003 року N 1121-IV). Як вбачаєтся з вищенаведеного, профспілки не включаються до кола зазначених осіб та організацій. Крім того, позивачем не надано до суду документів, які підтверджують наявність поважних гричин, що унеможливлюють самостійне звернення працівників ПАТ ДЗПВ до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів. Відповідно до пункту 8 статті 247 Кодексу Законів про працю України виборний орган профспілкової організації - представляє інтереси працівників за їх дорученням під час розгляду індивідуальних трудових спорів та у колективному трудовому спорі, сприяє його вирішенню. Предмет позову по цій справі не є колективним інтересом працівників підприємства, а має характер індивідуального трудового спору, кожного окремого працівника, трудові права якого, а саме право на отримання безоплатно молока, були порушені. Таким чином, відповідно до статті 42 Цивільного процесуального кодексу України, представник позивача - Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ Дніпропетровський завод прокатних валків має надати відповідну довіреність від працівників ПАТ ДЗПВ на представництво їх інтересів у суді. Проте, така довіреність не була додана до позову. Під час захисту прав і інтересів конкретних працівників профспілка обмежена дією принципу диспозитивності, закріплених у статтях 3, 174, 175 ЦПК України. Зазначений принцип означає, що права та свободи громадянина не можуть бути реалізовані без його волевиявлення. Тому звернення до суду може відбуватися лише при наявності волевиявлення кожного і працівника, якого представляє профспілка. Позивач зазначає, що з 24 березня 2014 року відповідач не видає безоплатно молоко працівникам заводу, відповідно до статті 166 Кодексу Законів про працю України. Відповідно до вищезазначеної статті 166 КЗпП України - на роботах з шкідливими умовами праці працівникам видаються безплатно за встановленими нормами молоко або інші рівноцінні харчові продукти. Тобто підставою для видачі молока є наявність на підприємстві робіт з шкідливими умовами праці та працівників, що працюють на цих роботах. Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України. Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Проте, позивач не надає відповідних доказів, що підтверджують обставину не надання молока, наявність у відповідача робіт із шкідливими умовами праці, та працівників, що працюють на таких роботах, у порушення статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо вимоги позивача про зобов'язання судом відповідача видавати безоплатно по 0,5 літра молока працівникам заводу, які працюють у шкідливих умовах праці, у майбутньому, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, евизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто на момент звернення до суду права позивача вже мають бути порушені, проте на момент звернення до суду права працівників щодо майбутньої видачі молока не порушені відповідачем, оскільки строк для виконання зазначеного зобов'язання відповідачем ще не наступив. Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких підстав, на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed