Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

4 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк ,,Надра'' (далі Банк) звернулося в суд з позовом до [PERSON], в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Прилісненнської сільської ради Маневицького району Волинської області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 3 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк ,,Надра'' (Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк ,,Надра'' є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Комерційний банк ,,Надра'') та [PERSON] (далі Позичальник, Боржник, Відповідач) було укладено кредитний договір № 3 - 3/14 - В (надалі Договір), відповідно до якого відповідачеві було надано кредит в сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США з кінцевим терміном повернення 3 жовтня 2016 року зі сплатою 11,0% (відсотків) річних для використання на споживчі цілі. В якості забезпечення вимог по Договору, 3 жовтня 2006 року між Банком та Відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останнім було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 145,1 метрів квадратних, в тому числі житловою площею 67,4 метрів квадратних, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] який належить Відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, виданого Прилісненською сільською радою 20 липня 2005 року, зареєстрованого у Волинському бюро технічної інвентаризації 21 липня 2005 року; земельна ділянка площею 0,2034 га, надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яка належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 0086007, виданого Прилісненською сільською радою 4 липня 2005 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 5. Відповідно до п. 5.1. Договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь - яких зобов'язань за цим Договором або будь - яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим Договором. Станом на 1 січня 2014 року заборгованість за кредитним договором № 3 - 3/14 - В від 3 жовтня 2006 року становить 121 673 долари США 71 цент, що еквівалентно 972 537 гривень 96 копійок з них: заборгованість по тілу кредиту - 35 635,96 дол. США (284 838,23 грн.); заборгованість по відсотках - 5 977,93 дол. США (47 781,59 грн.); плата за управління кредитом - 7 382,85 дол. США (59 011,12 гр.); пеня за прострочення сплати кредиту - 68 676,97 дол. США (548 935,02 грн.); штраф за порушення вимог кредитного договору - 4 000,00 дол. США )31 972,00 грн.). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 40 цього Закону, ст. 590 ЦК України, ст. 109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців і в разі відмови від добровільного виселення, виселення мешканців проводиться в судовому порядку за рішенням суду. Враховуючи вище зазначене, та ту обставину, що іпотекодавцем кредит не погашено перед Банком та відповідачі не бажають добровільно звільнити займаний житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належить Відповідачу на праві власності, Банк змушений звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та їх примусове виселення. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив звернути стягнення, на належний відповідачам, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] що є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 3 жовтня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за Н 1269, за рахунок яких задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк ,,Надра'' по кредитному договору № 3 - 3/14 - В від 3 жовтня 2006 року, за яким станом на 1 січня 2014 року за Відповідачем рахується заборгованість 121 673 долари США 71 цент, що еквівалентно 972 537 гривень 96 копійок з них: заборгованість по тілу кредиту - 35 635,96 дол. США (284 838,23 грн.); заборгованість по відсотках - 5 977,93 дол. США (47 781,59 грн.); плата за управління кредитом - 7 382,85 дол. США (59 011,12 гр.); пеня за прострочення сплати кредиту - 68 676,97 дол. США (548 935,02 грн.); штраф за порушення вимог кредитного договору - 4 000,00 дол. США )31 972,00 грн.). Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, виселити всіх мешканців із даного житлового будинку та стягнути з відповідачів судові витрати. 29 квітня 2014 року відповідач [PERSON] за первісним позовом звернулася в суд з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк ,,Надра'', третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: [PERSON], органу опіки та піклування Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, приватного нотаріуса Маневицького районного нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на момент нотаріального посвідчення договору іпотеки 3 жовтня 2006 року вона була неповнолітньою, їй виповнилося 17 років. При цьому вона з 30 грудня 1996 року проживала та була зареєстрована у будинку, який є предметом іпотеки. Посвідченням договору іпотеки були порушені її права як дитини, передбачені на той час національним чинним законодавством та Конвенцією ,,Про права дитини''. Вважає, що для посвідчення договору іпотеки необхідний був дозвіл органу опіки та піклування. Вказаний дозвіл не приймався та приватному нотаріусу при укладені договору іпотеки не надавався. Саме тому в момент вчинення спірного договору були порушені її права та інтереси на користування житлом, а тому цей договір суперечить як актам цивільного законодавства так і її правам та інтересам. Просила визнати недійсним договір іпотеки від 3 жовтня 2006 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк ,,Надра'' та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Маневицького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1269 та стягнути судові витрати з відповідача. 30 квітня 2014 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, що на думку суду є можливим, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує про ухвалення заочного рішення. Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Прилісненнської сільської ради Маневицького району Волинської області в судове засідання не з'явилися, просять слухати справу у їх відсутності, що на думку суду є можливим, позовних вимог не визнають і в їх задоволені просять відмовити. Крім того, відповідач [PERSON] подала до суду письмове клопотання, в якому просить її зустрічний позов про визнання недійсним договору іпотеки залишити без розгляду, а [PERSON] - надіслала додаткове пояснення, в якому просить відмовити в задоволені позову на підставі Закону України ,,Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті''. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов безпідставний і до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що 3 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк ,,Надра'' та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3 - 3/14 - В для використання на споживчі цілі, відповідно до якого відповідачеві було надано кредит в сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США з кінцевим терміном повернення 3 жовтня 2016 року зі сплатою 11,0% (відсотків) річних. На виконання кредитного зобов'язання 3 жовтня 2006 року між Відповідачем (іпотекодавець) та Банком (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 145,1 метрів квадратних, в тому числі житловою площею 67,4 метрів квадратних та земельна ділянка площею 0,2034 га, надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, виданого Прилісненською сільською радою 20 липня 2005 року, зареєстрованого у Волинському бюро технічної інвентаризації 21 липня 2005 року та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 0086007, виданого Прилісненською сільською радою 4 липня 2005 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 5. Судом також безспірно доведено, що [PERSON] грубо порушила умови кредитного договору, а тому мала б нести відповідальність за його невиконання перед Банком. Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із житлового будинку, суд приймає до уваги, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України ,,Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті'', відповідно до п. 1.1. якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України ,,Про іпотеку'', якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Згідно ст. 4 цього Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Таким чином, судом встановлено, що предметом іпотеки є жила нерухомість, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 145,1 метрів квадратних, в тому числі житловою площею 67,4 метрів квадратних, використовується як місце проживання позичальника та членів його сім'ї - інших відповідачів, у власності [PERSON] іншого житлового нерухомого майна не перебуває, що підтверджується довідкою житлово - комунального підприємства виконавчого комітету Прилісненської сільської ради Маневицького району Воинської області від 8 липня 2014 № 90. [PERSON] згоди на відчуження іпотечного майна не надала і позичальник не є особою, на яку поширюється дія Закону України ,,Про засади запобігання і протидії корупції'', а тому протягом дії Закону України ,,Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті'' вказане іпотечне майно не може бути примусово відчужене. Приймаючи до уваги, що земельна ділянка, яка є предметом іпотеки, надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на які не може бути звернуто стягнення як на предмет іпотеки, то з цих міркувань не може бути звернуто стягнення і на земельну ділянку, оскільки вона з будинковолодінням є неподільними і не може окремо використовуватися від нього. Виходячи із вище наведеного, суд вважає, що звернення стягнення на нерухоме майно [PERSON] суперечить Закону України ,,Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті'', а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. 9 липня 2014 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просить справу за її зустрічним позовом про визнання недійсним договору іпотеки залишити без розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає що клопотання [PERSON] про залишення її позову без розгляду підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed