Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

11.09.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що в період з 1990 року по 1997 рік перебував у трудових відносинах з КСП «Перше Травня» , що розташоване на території Злинської сілької ради Маловисківського району Кіровоградської області. При проведенні розпаювання землі в господарстві та отримання державного акту на право колективної власності на землю, він був членом КСП, але під час виготовлення та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), не отримав сертифікату на право на земельну частку (пай), так як його не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) і не виготовили на його ім'я Сертифікат. Посадові особи КСП дану прикру помилку не виправили, на даний час КСП ліквідовано, а тому просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 4,10 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перше травня». Сторони надіслали до суду заяви. Позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, крім того, просить суд поновити пропущений строк звернення до суду, адже лише в 2017 році дізнався, що його не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), при цьому вважає, що його право на земельну частку ( пай), є непорушним, оскільки він будучи членом господарства під час проведення розпаювання його набув. Представник Маловисківської районної державної адміністрації заперечив проти задоволення позову, адже позивач пропустив строк позовної давності та на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області відсутні вільні земельні частки (паї), які можливо передати у власність із земель колишнього КСП "Перше Травня". Представник відділу у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. Позивач в період з 1990 по 1997 роки перебував в трудових відносинах з ПКХ « Перше Травня», що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] та архівною довідкою Комунальної установи "Маловисківський районний трудовий архів" від 15.07.2013 року. З відомостей, наданих відділом у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, встановлено, що середній розмір земельної частки (паю), які виділялися працівникам КСП «Перше Травня» становить 4,10 га. в умовних кадастрових гектарах. 26 березня 1996 року КСП «Перше Травня» отримало Державний акт на право колективної власності на землю, серія КР МВ05 , що вбачається з копії акту. Відповідно до протоколу № 7 від 30.07.1991 року засідання правління колгоспу вирішило прийняти в члени господарства позивача. Відповідно до Указу Президента України " Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до Закону України " Про колективне сільськогосподарське підприємство" - членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Отже, судом встановлено, що на момент розпаювання землі та отримання КСП державного акту на право колективної власності на землю позивач дійсно перебував у трудових відносинах з КСП та являвся членом підприємства, отже мав право на земельну частку ( пай), однак сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримав. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мють мають право на земельну частку ( пай) особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Земельна частка такій особі має бути надана згідно п.7 Указу Президента України « Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» із земель резервного фонду, створеного місцевою радою під час передачі земель у колективну власність. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. В Ухвалі Верховного Суду України від 05.07.2006 року, вказано, що за змістом ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання, - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, - одержання КСП цього акта. Таким чином, право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (ст.257 ЦК), перебіг якої відповідно до ч.1 ст.261 ЦК починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки позивач в трудових відносинах перебував з 1990 року по 1997 рік та був членом КСП, отже мав право на земельну частку (пай), але, щодо основного списку осіб, які мали право на земельну частку ( пай), під час розпаювання, його не було включено дізнався під час бесіди з представником відділу у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру на початку 2017 року, на даний час його ніхто не позбавив даного права, а тому суд вважає, за можливе поновити строк позовної давності та визнати за позивачем право на земельну ділянку ( пай). За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved