Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18 січня 2013 року у розмірі 45755 грн. 72 коп. та судові витрати у розмірі 1600 грн. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 18 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. В заяві про укладення кредитного договору від 18 січня 2013 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. У позовній заяві позивач вказує, що договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість в сумі 45755,72 грн., яка складається з 2999,85 грн. заборгованості за кредитом, 37003,56 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3097,28 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2155,03 грн. штрафу (процентна складова). (а.с.2-3) Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року скасовано заочне рішення у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, а в разі його надходження, позивачу - відповіді на відзив. (а.с.85-86) У порядку ст.178 ЦПК України, представник відповідача надав суду відзив у якому позовні вимоги визнає частково, лише на суму 4775 грн. 22 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі - 2999 грн. 85 коп. та заборгованості за процентами в розмірі 1775 грн. 37 коп., в межах строку позовної давності, тобто за період з 16.11.2014 року по 16.11.2017 року. Обгрунтовує відзив тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 18.01.2013 року містить відмітку про видачу [PERSON] пенсійної картки з кредитним лімітом «0», тоді як в графіку погашення заборгованості за кредитним договором від 18.01.2013 року зазначена сума кредиту 2999 грн. 85 коп. та дата видачі 26.05.2014 року. Тобто, у відповідача вбачається наявність двох кредитних рахунків: перший на суму 300 грн., другий на суму 2999 грн. 85 коп. Крім того, банк самостійно з пенсійного рахунку відповідача списував грошові кошти і таке списання не можна вважати перериванням строку позовної давності. Вважає, що так як відповідач не підписував Умови і Правила надання банківських послуг та Тарифи, то немає підстав вважати, що саме вони є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Тобто, відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею, комісіє та штрафами, а лише по процентах, виходячи зі змісту ст.1048 ЦК України, за період з 15.04.2014 року по 30.09.2017 року в сумі 1775 грн. 37 коп. (а.с.107-113) 20 березня 2018 року, разом з відзивом, подав до суду і заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог банку про стягнення з [PERSON] неустойки (штрафу, пені) та процентів за користування кредитом. (а.с.122-123) 06 квітня 2018 року у клопотанні про доручення додаткових доказів, просив суд в задоволенні позову банку до [PERSON] відмовити в повному обсязі, оскільки розрахунок нарахування відсотків за карткою «Універсальна», результат проведення якого складає розмір заборгованості за процентами в 10 разів менший, ніж наведений та долучений позивачем. (а.с.132-133) 17 квітня 2018 року представник позивача надав письмові пояснення в яких вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Щодо строку позовної давності, то він не може бути застосований, оскільки повернення кредиту в повному обсязі закінчується зі спливом останнього дня місяця дії картки, строк дії якої закінчився лише 28 лютого 2018 року. Відсотки, пеня, комісії та штрафи застосовувалися та нараховувалися відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. (а.с.135-140) Дослідивши письмові докази у справі, з урахуванням обґрунтувань викладених представником позивача у відзиві, представником відповідача у письмових поясненнях, суд приходить до слідуючих висновків. Судом встановлено, що 18 січня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у формі заяви, складовими та невід'ємними частинами якої є "Умови та правила надання банківських послуг", "Тарифи Банку", викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, згідно яких відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн. на платіжну картку «Універсальна» [NUMBER], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки - 02/2018. Факт укладення та існування договору сторони не заперечують. Картку «Універсальна» [PERSON] отримав, що підтверджується фотом наданим банком. Коштами банку користувався, що підтверджується випискою по його рахунку. (а.с.5, 6, 7-30, 93, 94) Відповідач зобов'язався повертати кредит щомісячно. Разом з цим, відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. За пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. умов кредитування вказаного договору, позичальник надав банку згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. 26.04.2014 року банком був змінений, збільшений кредитний ліміт з 300 грн. на 3000 грн. (а.с.95) Згідно виписку по картці вбачається, що після збільшення кредитного ліміту, відповідач протягом 2-х днів - 26 та 27 квітня 2014 року повністю використав надані йому кошти в сумі 2999 грн. 85 коп., знімаючи в банкоматах готівку та оплачуючи покупки карткою. Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків. Згідно пункту 2.1.1.5.5. правил кредитування зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. правил кредитування зазначеного кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість в сумі 45755 грн. 72 коп., яка складається з 2999 грн. 85 коп. заборгованості за кредитом, 37003 грн. 56 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3097 грн. 28 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2155 грн. 03 коп. штрафу (процентна складова). Суд частково не погоджується з розрахунком боргу. Оскільки, відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Констиуції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу, крім 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2155 грн. 03 коп. штрафу (процентна складова). При таких обставинах позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню лише в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованість за пенею та комісією. В іншій частині - позов не підлягає задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору кредиту, які на час укладення договору його влаштовували в повній мірі, в результаті чого утворилась заборгованість. Те, що відповідач на протязі 5-ти років ніяких дій щодо погашення кредиту не здійснював, ні до часу звернення банком з позовом до суду, ні під час розгляду справи, суд розцінює як пошук можливості, з його сторони, уникнути від взятих на себе зобов'язань під час укладення договору. Щодо застосування строку позовної давності до нарахованих банком вимог по кредиту, то Верховний Суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов'язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа №6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61цс14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Оскільки, строк дії картки «Універсальна» [NUMBER] закінчувався 02/2018 року, тобто до останнього календарного дня лютого місяця 2018 року, а банк звернувся до суду з позовом 16 листопада 2017 року, враховуючи розрахунок заборгованості за кредитом зроблений станом на 30 вересня 2017 року, то суд приходить до висновку, що банком дотримані всі строки звернення з позовом до суду, до спливу строку позовної давності. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнутий судовий збір у відповідності до задоволеної частини позовних вимог, в сумі 1507 грн. 16 коп.

Outcome: partial