Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування зазначеного позову посилався на те, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №18295 від 14 серпня 2020 року, за яким запропоновано стягнути з нього на користь\~ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 19 353,12 грн. Про існування виконавчого напису позивач довідався після того, як із його заробітної плати на підставі постанови державного виконавця про звернення стягнення почали здійснюватися відрахування у розмірі 20%. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною;\~ розмір заборгованості документально не підтверджено; позичальника не було повідомлено про зміну кредитора. Тому, виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а саме Закону України "Про нотаріат", Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У зв`язку з чим, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем зареєстрований в реєстрі за № 18295, за яким запропоновано стягнути з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 19 353,12 грн. Одночасно із поданням позовної заяви позивач звернувся із заявою про забезпечення його позову. Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення його позову, шляхом зупинення виконання спірного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою судді від 11 лютого 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання та витребувано копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивача не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подавав. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович у судове засідання не з`явився, надіслав суду засвідчені копії документів, які стали підставою для вчинення ним спірного виконавчого напису. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинений виконавчий напис, реєстровий номер №18295, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», заборгованість за кредитним договором № 630162893 від 04 липня 2014 року, за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року у розмірі 18 703,12 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 9 663,56 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 5 669,22 грн., заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 3 370,34 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 19 353,12 грн.(а.с.48). Зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Малкової М.В., ВП № 62963364. Разом з тим, постановою приватного виконався про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15 вересня 2020 року звернуто стягнення на дохід боржника [PERSON] (а.с.13). У відповідності до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону України "Про нотаріат", ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу", ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на ставі виконавчих написів нотаріусів". Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22 лютого 2012 р. № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зі змісту виконавчого напису та матеріалів нотаріальної справи вбачається, що його вчинено на підставі кредитного договору № 630162893 від 04 липня 2014 року, укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк». У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 04 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та позивачем було укладено договір шляхом підписання Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», відповідно до якого Банк надав позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 75 000 грн. строком на 2 роки (а.с.49,53). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Суд вважає, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 1, ч. 7, ч. 8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням зазначених вище норм, підстав для скасування заходів забезпечення позову цим судовим рішенням, суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved