Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Звертаючись до суду, заявник в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1993 року. [INFO] померла [PERSON]. За життя померла мала доньку [PERSON]. У зв'язку з тим, що спадкоємець [PERSON] померла у [INFO], її донька - [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги мала прийняти спадщину за правилами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто фактично прийняла спадщину. Також [PERSON] мешкала та була зареєстрована у квартирі з 1965 року. [INFO] померла [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. [PERSON] також мешкав та був зареєстрований у квартирі з 1965 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками заявника. Після смерті батька з метою оформлення спадщини 14.03.2014 року заявник звернувся до приватного нотаріуса. Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі номер у спадковому реєстрі 55851472. Однак під час оформлення спадщини було з'ясовано, що у домовій книзі відсутній запис про реєстрацію бабусі заявника - [PERSON] у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], а отже нотаріус не може видати свідоцтво про прийняття спадщини. Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 " Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" глава 10 п.1.13, 1.14, місце відкриття спадщини підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили. На підставі зазначеного заявник просив встановити факт прийняття спадщини на спадкове майно за [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка відкрилась 29.11.1993 року після смерті [PERSON]; встановити місце відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка настала [INFO] - [ADDRESS]. Заявник у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, заперечень по суті заяви не мав. Враховуючи вищенаведене у зв'язку з неявкою в судове засідання віх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1993 року, виданого УЖКГ в/о "Стахановугілля" [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належить квартира [ADDRESS] (ар.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (ар.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (ар.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO](ар.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження заявника, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (ар.с.10). Після смерті батька з метою оформлення спадщини 14.03.2014 року заявник звернувся до приватного нотаріуса. Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі номер у спадковому реєстрі 55851472 (ар.с.15). [PERSON] була матір'ю [PERSON], що підтверджується копією довідки з державного архіву Луганської області (ар.с.36), відповідно до якої батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON], а також копією свідоцтва про одруження (ар.с.9), відповідно до якого [PERSON] 08 травня 1955 року уклала шлюб з [PERSON] та їй було привласнено прізвище [PERSON] (ар.с.9). Згідно відповіді Стахановської державної нотаріальної контори від 13.05.2014р., за наявними архівними даними та згідно витягу зі Спадкового реєстру, з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] з дня смерті по теперішній час ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося (ар.с.30-31). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах спадкування" у разі відкриття спадщини до 01січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини. В пункуті 2 зазначеної Постанови вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до законодавства, яке діяло на час смерті [PERSON], а саме ст.529 ЦК Української РСР від 18.03.1963року (надалі ЦК УРСР), спадкоємцем першої черги була донька померлої, яка після смерті матері залишилася проживати в квартирі [ADDRESS] та утримувати це жило, була в ній прописана з 1965року по день своєї смерті, що наступила [INFO], що підтверджується копією будинкової книги (ар.с.11-13). Відповідно до ст. 549 ч.1 п 1 ЦК УРСР спадкоємець вважається прийнявшим спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто мати заявника [PERSON] фактично прийняла спадщину на частку в квартирі [ADDRESS], що належала померлій [PERSON], оскільки мешкала в даній квартирі на час смерті спадкодавця та продовжила в ній мешкати аж до самої своєї смерті. Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення. Враховуючи викладене, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню, з огляду на те, що доводи, якими вона обґрунтована знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на оформлення заявником спадщини.

Outcome: approved