Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

04.12.2017 року позивач [PERSON] , яка діє в тому числі в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради, Управління служб у справах дітей ХМР про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на підставі договорів дарування частини житлового будинку, право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] належить їй та її неповнолітньому сину. Позивач зазначає, що у будинку зареєстровані та проживають відповідачі, хоча жодного відношення до власників майна не мають, оскільки ані їй, ані її сину родичами не доводяться, а дозвіл на проживання вона не надавала, а навпаки неодноразово надсилала повідомлення про звільнення будинку. Тому задля реалізації своїх прав власника, вона звертається до суду для зняття з реєстрації та виселення відповідачів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2017 року за позовом відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 22 січня 2018 року на адресу Ленінського районного суду м. Харкова надійшли пояснення третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради в яких вони просили розглядати справу без їх участі та зазначили, що у разі звернення позивача до органу реєстрації із рішенням суду про виселення відповідачів, посадовим особам Департаменту реєстрації Харківської міської ради буде надано достатньо підстав для прийняття рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідачів. [PERSON] надала до суду зустрічний позов в якому просила визнати недійсним договір дарування 9/10 частин житлового будинку літ. Б-1 з відповідною частиною нідвірних будівель,загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між Повним товариством «ХН-Ломбард «Баланкар-Сервіс» і компанія» і [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] , посвідчений 11 грудня 2013 року приватним нотаріусом ХМНО Шаульською Н.І., р. №612 та визнати недійсним договір дарування 1/10 частини житлового будинку літ. Б-1 з відповідною частиною надвірних будівель,загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між Повним товариством «ХН-Ломбард «Баланкар-Сервіс» і компанія» і [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] , посвідчений 11 грудня 2013 року приватним нотаріусом ХМНО Шаульською Н.І., р. №610. Ухвалою Ленінського районого суду м. Харкова від 18.04.2019 року вказану зустрічну позовну прийнято та об"єднано в одно провадження із первісним позовом [PERSON] , яка діє в тому числі в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради, Управління служб у справах дітей ХМР про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилалась на наступне. Так, 29 січня 2007 року між [PERSON] та Повним Товариством «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» (в подальшому змінено на Повне Товариство «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія») був укладений договір позики грошей, згідно з п.1,2 якого вона позичила у останнього грошову суму у розмірі 32 480 грн. терміном на 24 місяці з моменту укладення договору. Для забезпечення виконання вказаного договору також 29 січня 2007 року між нею та Повним Товариством «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» був укладений іпотечний договір № 29/01, предметом якого згідно з п.1.2 договору є нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору дарування від 18.02.1999 року. Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 22.06.2010 року з неї було стягнуто на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» заборгованість у розмірі 436 176,94 грн. Також Краснопільським районним судом Сумської області було видано виконавчий лист № 2-6/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» заборгованість у розмірі 436 176,94 грн., на підставі якого постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.01.2011 року [PERSON] було відкрито виконавче провадження. На підставі виконавчого листа № 2-6/10, виданого Краснопільським районним судом Сумської області, був накладений арешт на усе майно [PERSON] , а саме спірний житловий будинок, який у подальшому у зв`язку з відсутністю покупців на прилюдних торгах був за Актом від 29 жовтня 2012 року в рахунок погашення боргу переданий стягувачу. На підставі вказаного Акту ломбарду приватним нотаріусом Шишко В.А. було видане 10 листопада 2012 року свідоцтво про право власності на належний [PERSON] житловийбудинок по [ADDRESS] . Після отримання ломбардом свідоцтва про право власності на належний їй житловий будинок у січні 2013 року Повне Товариство «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Ленінський РВ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації з їх єдиного місця проживання. Вона, [PERSON] , звернулася з зустрічними позовними вимогами до Повного Товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія», приватного нотаріуса ХМНО Шишко В.А., треті особи Ленінський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору позики, іпотечного договору нерухомого майна, прилюдних торгів, постанови та акту про передачу майна стягувачу, свідоцтва про право власності недійсними, визнання дій виконавця ВДВС незаконними, скасування та відновлення реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 січня 2014 року по зазначеній цивільній справі № 642/149/13-ц за позовом Повного Товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації та зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги Повного Товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і компанія» були задоволені частково; були усунуті перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації померлої [INFO] [PERSON] , в іншій частині позову було відмовлено; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківськоїобласті від 26 березня 2014 року апеляційна скарга [PERSON] була відхилена, апеляційна скарга Повного Товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» задоволена частково; рішення Ленінського районного суду м. Харкова в частині відмови в задоволенні зустрічного позову [PERSON] залишено без змін; в частині відмови в задоволенні вимог ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселенні та зняття з реєстрації скасоване; були усунуті ломбарду перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок [ADDRESS] шляхом виселення з вказаного будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року в частині позову ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, зняття з реєстрації та зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання прилюдних торгів недійсними скасовано і справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11 січня 2014 року змінено; відмовлено ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» у задоволенні позову про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок літ. «Б-І», розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації [PERSON] , яка померла [INFO] ; позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнані незаконними прилюдні торги, проведені приватним підприємством Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з реалізації житлового будинку [ADDRESS] ; акт та постанова головного державного виконавця, і затверджена начальником відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 29 жовтня 2012 року про передачу житлового будинку з надвірними будівлями літ. «Б-І» за адресою: [ADDRESS] стягувачу - повному товариству ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія», визнане недійсним свідоцтво про право власності повного товариства «ХН Ломбард» Баранова С . О. і компанія» на житловий будинок літ «Б-І» з надвірними будівлями загальною площею 58,6 кв.м житловою 43,6 кв.м., видане 10 листопада 2012 року, відновлено право власності [PERSON] на житловий будинок літ "Б-1" з надвірними будівлями загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору даруваннявід 18 лютого 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за №41, в іншій частині рішення залишено без змін. Таким чином, після визнання недійсним свідоцтва про право власності ПТ «ХН І Ломбард» Баранова С.О. і компанія» від 10 листопада 2012 року було відновлене належне їй, [PERSON] , право власності на житловий будинок літ. «Б-І» з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . З первісної позовної заяви [PERSON] вбачається, що 11 грудня 2013 року між ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» та [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , було укладено договір дарування 9/10 частин житлового .будинку [ADDRESS] . Окрім того, з інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, їй стало відомо, що також 11 грудня 2013 року між ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» та [PERSON] було укладено договір дарування 1/10 частини зазначеного житловогобудинку. Вказані договори дарування були посвідчені приватним нотаріусом ХМНО Шаульською Н.І. та оформлені під час розгляду цивільної справи № 642/149/13-ц в Ленінському районному суді м. Харкова до ухвалення рішення судом першої інстанції, що на переконання позивача за зустрічним позовом свідчить про недобросовісність дій ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія», які не заявляли в судах першої та інших інстанцій про зміну власника спірного житлового будинку. [PERSON] вважає договори дарування від 11 грудня 2013 року, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО Шаульською Н.І., оформлені між ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія», та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , недійсними з наступних підстав. Так, відпала правова підстава, на якій було набуте право на житловий будинок ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія», а саме рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року визнане недійсним свідоцтва про право власності ПТ «ХН Ломбард» Баранова С.О. і компанія» від 10 листопада 2012 року та було відновлене належне [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «Б-І» з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що з урахуванням ст.1212 ЦК України є підставою для повернення набутого без достатньої правової підстави майна. Як зазначає позивач за зустрічним позовом, викликає сумніви добросовісність нових власників житлового будинку, бо з часу оформлення договору вони не виявляли бажання вселитися в подарований їм будинок, подивитися його на час оформлення договору. Також позивач за зустрічним позовом звертає увагу на факт укладення безоплатного договору ломбардом з фізичними особами. Недобросовісність набувача свідчить про наявність підстав для витребування у нього Майна на підставі ст.387 ЦК України. В тому числі посилаючись на норму ч.З ст.388 ЦК України, оскільки майно набуте безвідплатно, вказує на право витребувати його, в тому числі і в добросовісного набувача, в усіх випадках. В тому числі посилається на те, що земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок, не має кадастрового номеру, тому вказує на неможливість оформлення будь-яких нотаріально посвідчених угод відносно нього. Крім того, [PERSON] посилається на те,що при оформленні договорів дарування від 11 грудня 2013 року не були додержані вимоги, необхідні для дійсності угод, бо договори не були направлені на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними, що згідно ст.ст.203, 215 ЦК України є підставою для визнання угоди недійсною. Житловий будинок з часу оформлення договорів, а саме з 11 грудня 2013 року, не був переданий обдарованим за договором, у зв`язку з чим реальні наслідки дарування не наступили. Вона та її родина продовжують користуватися житловим будинком, про нових власників будинку ніколи не чули. Про наявність договорів дарування їй стало відомо в січні 2017 року після отримання копії іншої позовної заяви про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації по цивільній справі № 642/7528/16-ц, яка в подальшому була залишена без розгляду. Позивач вказує, що вона та члени її родини проживали постійно та були зареєстровані на законних підставах у спірному житловому будинку з 1999 року, іншого місця проживання вони не мають. В житловому будинку мешкають неповнолітні діти, а тому задоволення вимог про виселення вважає незаконним. Вказує, що раніше ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» вже були заявлені вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації, в задоволенні яких було відмовлено. Також [PERSON] неодноразово протягом 2016-2017 років подавалися аналогічні позови, рішення по яким прийнято не було, на підтвердження чого надано інформацію з сайту судової влади. До позову [PERSON] не надано письмових доказів, окрім витягу з державного реєстру від 11.12.2013 року. Також в позові мається посилання на довідку про склад родини від 02.07.2013 року. Також [PERSON] повідомила, що відповідач за первісним позовом [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 липня 2015 року. 02 травня 2018 року на адресу Ленінського районного суду м. Харкова представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом, надала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначила, що виходячи зі змісту зустрічного позову, вбачається, що [PERSON] була боржником перед ПТ«ХН-Ломбард» та бажає повернення іпотечного майна та невиконання своїх зобов`язань перед ломбардом. Тобто, намагаючись позбавити [PERSON] та інваліда дитинства [PERSON] права власності, [PERSON] бажає позбавитись боргових зобов`язань перед ломбардом вцілому за рахунок права власності, набутого [PERSON] та [PERSON] правомірно та добросовісно. ПТ «ХН-Ломбард» дійсно запропонувало [PERSON] отримати в дар житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки іншого житла вони не мали. Вказує, що [PERSON] повідомляла родину [PERSON] про те, що вимагає звільнення будинка від мешканців, проте останні будинок не звільнили та подали зустрічну позовну заяву. Щодо тверджень про недійсність договорів дарування частин житлового будинку, зазначила, що на момент укладення оскаржуваних договорів правова підстава права власності ПТ «ХН-Ломбард» існувала: договори дарування вчинено 11 грудня 2013 року, а рішення Апеляційного суду Харківської області ухвалено 29 жовтня 2014 року. Щодо сумніву про добросовісність власників [PERSON] та сина [PERSON] , то в будинку разом із [PERSON] проживав чоловік, який поводив себе неадекватно, що перешкоджало їм вселитися до будинку. Також представником [PERSON] було надано до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій вона зазначила, що вважає, що [PERSON] звертаючись із зустрічним позовом пропустила строк позовної давності. 11 червня 2018 року на адресу Ленінського районного суду м. Харкова надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , в якій вона просила усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок Літ "Б1", розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення та зняття з реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 11.10.2018 року від Повного товариства "ХН-Ломбард "Балканкар-Сервіс" і компанія надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому посилались на те, що [PERSON] після ухвалення рішення суду на її користь, не зареєструвала своє право власності. Також вказують на те, що [PERSON] була обізнана про укладення договорів дарування на спірний житловий будинок ще у листопаді 2014 року, оскільки вона приходила до ломбарду та вимагала повернення їй документів на будинок, та їй було повідомлено що Ломбард подарував будинок. Щодо прав на укладення договорів дарування вказують, що на час укладення спірних договорів жодних заборон на відчуження нерухомого майна не існувало. Від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок № 770 від 05.12.2018 року про недоцільність виселення та зняття з реєстрації малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] , будучи у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити, посилаючись на доводи викладені у письмових заявах. У останнє судове засіданні не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] , яка в тому числі є представником [PERSON] , а також діє в інтересах неповнолітніх дітей, будучи у судовому засіданні підтримала вимоги зустрічного позову, у задоволенні первісного позову просила відмовити. У останні судові засідання не з`явилася. Інші учасники у судові засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце проведення судового засідання. Суд вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 грудня 2013 року між ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» та [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , було укладено договір дарування 9/10 частин житлового будинку [ADDRESS] . Окрім того, 11 грудня 2013 року між ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» та [PERSON] було укладено договір дарування 1/10 частини зазначеного житлового будинку. Вказані договори дарування були посвідчені приватним нотаріусом ХМНО Шаульською Н.І., та на підставі цих договорів зареєстровано право власності. На час укладення вказаних договорів щодо вказаного з житлового будинку [ADDRESS] існував спір. Так, 29 січня 2007 року між [PERSON] та Повним Товариством «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» (в подальшому змінено на Повне Товариство «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія») був укладений договір позики грошей, згідно з п.1,2 якого вона позичила у останнього грошову суму у розмірі 32 480 грн. терміном на 24 місяці з моменту укладення договору. Для забезпечення виконання вказаного договору також 29 січня 2007 року між нею та Повним Товариством «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» був укладений іпотечний договір № 29/01, предметом якого згідно з п.1.2 договору є нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору дарування від 18.02.1999 року. Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 22.06.2010 року з неї було стягнуто на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» заборгованість у розмірі 436 176,94 грн. Також Краснопільським районним судом Сумської області було видано виконавчий лист № 2-6/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» заборгованість у розмірі 436 176,94 грн., на підставі якого постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.01.2011 року [PERSON] було відкрито виконавче провадження. На підставі виконавчого листа № 2-6/10, виданого Краснопільським районним судом Сумської області, був накладений арешт на усе майно [PERSON] , а саме спірний житловий будинок, який у подальшому у зв`язку з відсутністю покупців на прилюдних торгах був за Актом від 29 жовтня 2012 року в рахунок погашення боргу переданий стягувачу. На підставі вказаного Акту ломбарду приватним нотаріусом Шишко В.А. було видане 10 листопада 2012 року свідоцтво про право власності на належний [PERSON] житловийбудинок по [ADDRESS] . Після отримання ломбардом свідоцтва про право власності на належний їй житловий будинок у січні 2013 року Повне Товариство «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Ленінський РВ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації з їх єдиного місця проживання. Вона, [PERSON] , звернулася з зустрічними позовними вимогами до Повного Товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія», приватного нотаріуса ХМНО Шишко В.А., треті особи Ленінський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору позики, іпотечного договору нерухомого майна, прилюдних торгів, постанови та акту про передачу майна стягувачу, свідоцтва про право власності недійсними, визнання дій виконавця ВДВС незаконними, скасування та відновлення реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 січня 2014 року по зазначеній цивільній справі № 642/149/13-ц за позовом Повного Товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації та зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги Повного Товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і компанія» були задоволені частково; були усунуті перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації померлої [INFO] [PERSON] , в іншій частині позову було відмовлено; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківськоїобласті від 26 березня 2014 року апеляційна скарга [PERSON] була відхилена, апеляційна скарга Повного Товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» задоволена частково; рішення Ленінського районного суду м. Харкова в частині відмови в задоволенні зустрічного позову [PERSON] залишено без змін; в частині відмови в задоволенні вимог ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселенні та зняття з реєстрації скасоване; були усунуті ломбарду перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок [ADDRESS] шляхом виселення з вказаного будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року в частині позову ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, зняття з реєстрації та зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання прилюдних торгів недійсними скасовано і справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11 січня 2014 року змінено; відмовлено ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» у задоволенні позову про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок літ. «Б-І», розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації [PERSON] , яка померла [INFO] ; позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнані незаконними прилюдні торги, проведені приватним підприємством Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з реалізації житлового будинку [ADDRESS] ; акт та постанова головного державного виконавця, і затверджена начальником відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 29 жовтня 2012 року про передачу житлового будинку з надвірними будівлями літ. «Б-І» за адресою: [ADDRESS] стягувачу - повному товариству ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія», визнане недійсним свідоцтво про право власності повного товариства «ХН Ломбард» Баранова С . О. і компанія» на житловий будинок літ «Б-І» з надвірними будівлями загальною площею 58,6 кв.м житловою 43,6 кв.м., видане 10 листопада 2012 року, відновлено право власності [PERSON] на житловий будинок літ "Б-1" з надвірними будівлями загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору даруваннявід 18 лютого 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за №41, в іншій частині рішення залишено без змін. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав, передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Установивши, що визнання незаконними прилюдних торгів, проведених приватним підприємством Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з реалізації житлового будинку [ADDRESS] ; акт та постанова головного державного виконавця, і затверджена начальником відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 29 жовтня 2012 року про передачу житлового будинку з надвірними будівлями літ. «Б-І» за адресою: [ADDRESS] стягувачу - повному товариству ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія», визнане недійсним свідоцтво про право власності повного товариства «ХН Ломбард» Баранова С. О. і компанія» на житловий будинок літ «Б-І» з надвірними будівлями загальною площею 58,6 кв.м житловою 43,6 кв.м., видане 10 листопада 2012 року, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 203, частиною першою статті 215 ЦК України, для визнання недійсними договорів дарування вказаного житлового будинку, укладених 11 грудня 2013 року між ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» та [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] , та між ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» та [PERSON] , оскільки правова підстава щодо розпорядження ПТ «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» цим житловим будинком відсутня, а вказаним договорами порушується право позивача за зустрічним позовом, як особи за якою рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року відновлено право власності на житловий будинок літ "Б-1" з надвірними будівлями загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору дарування від 18 лютого 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за №41. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України). За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Реституція у вузькопрактичному розумінні є передусім загальним наслідком недійсності правочинів усіх видів незалежно від підстав недійсності й полягає в приведенні сторін у первісний стан. З урахуванням положень п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК результатом реституції можна визнати такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення. Порушенням права в такому випадку визнається вчинення правочину за наявності станом на момент його вчинення дефекту, який за законом може бути підставою недійсності правочину, а реституція виступає наслідком факту визнання правочину недійсним або констатації недійсності правочину (в разі нікчемності правочину) і заходом, спрямованим на приведення майнового стану сторін недійсного правочину до початкового стану, тобто такого, який вони мали до вчинення правочину. Можна вважати, що метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину. В свою чергу стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Ст. 330 ЦК чітко розмежовує випадки, в яких належним способом захисту порушеного права є визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, від випадків, коли має заявлятися позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. Якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися тоді, коли майно залишається за набувачем. Тобто якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року у справі № 703/5364/15-ц (провадження № 61-4812св18) вказано, що «застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Так, в судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось стороною відповідача за зустрічним позовом, спірний житловий будинок не перебуває безпосередньо у відповідача [PERSON] та її сина у володінні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) зазначено, що: «однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким». При цьому суд також зазначає, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року відновлено право власності на житловий будинок літ "Б-1" з надвірними будівлями загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору дарування від 18 лютого 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за №41. За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку належним способом захисту є саме визнання договорів недійсними та приведення майнового стану сторін недійсного правочину до початкового стану, тобто такого, який вони мали до вчинення правочину. Що стосується доводів представника відповідача за зустрічним позовом про перебіг строку позовної давності у цій справі, то суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, за змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, позовна давність починає обчислюватися з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 Цивільного кодексу України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Аналіз статті 261 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Так, позивач за зустрічним позовом, вказує що про укладення оспорюваних договорів дарування вона дізналася, коли [PERSON] було перше звернення до суду, а саме в січні 2017 року після отримання копії позовної заяви [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації по цивільній справі № 642/7528/16-ц, яка в подальшому була залишена без розгляду. Позивач за первісним позовом у позовній заяві посилалась на те, що вона зверталася до родини [PERSON] із вимогою про звільнення житлового будинку, але жодних належних та допустимих доказів матеріали справи з цього приводу не містять, ні коли це відбувалося, ні яким чином. У судовому засіданні за клопотанням представника [PERSON] на підтвердження обізнаності [PERSON] про укладені договори дарування, були допитані свідки [PERSON] , який працював заступником директора Ломбарду та [PERSON] , який працював консультантом Ломбарду. Одак, пояснення вказаних свідків суд не може визнати належними, оскільки вони не містять конкретних та достовірних відомостей які могли б свідчити про обізнаність [PERSON] про укладені оспорювані договори дарування. За таких обставин, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову доводи про пропуск строку позовної давності, оскільки за доводами позивачки про те, що про укладені договори дарування вона дізналася в січні 2017 року після отримання копії позовної заяви [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації по цивільній справі № 642/7528/16-ц, підтвердженням цього є роздруківка з сайту судової влади, таке не спростоване. Будь-які належні та допустимі докази не дають підстав для висновку, що вона раніше дізналася про порушене право. Із зустрічною позовною заявою [PERSON] звернулася 13.03.2018 року, отже, строк позовної давності позивачем не пропущено. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про визнання договорів дарування на підставі яких [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] набули право власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , у задоволенні первісного позову про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації, суд відмовляє, оскільки вони є похідними від наявності права власності. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial