Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення літ "Б-1" загальною площею 67,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190/1 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 22 березня 2016р. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на наступне: після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 22 березня 2016 року відкрилася спадщина на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190/1, яке належало на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 11.04.2000 року, реєстр №1-401, зареєстрований в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 14.04.2000р., реєстр № 2186. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги: позивач [PERSON] є сином спадкодавця, відповідач [PERSON] - дружиною померлого спадкодавця [PERSON] У встановлений законом строк, 21 вересня 2016р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно батька - [PERSON], який помер 22.03.2016р., за яким була заведена спадкова справа № 13/2016. 22.12.2016р. позивачем подана заява про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 часку спадкового майна, а саме: на нежитлове приміщення літ А-1", що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190/1. Проте, приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 22.12.2016р. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставами відмови зазначено, що було виявлено невідповідність об'єкта, вказаного у договорі купівлі-продажу та об'єкта, на який виданий технічний паспорт, а саме відрізняється площа приміщення: з 38,4 кв.м. на 67,2 кв.м. та найменування: з нежитлового приміщення літ "А-1" на нежитлову будівлю «Б-1». Таким чином, позивач за первісним позовом зазначив, що оскільки його батько [PERSON] за життя не зареєстрував ані спірний об'єкт нерухомого майна, ані право власності на нього відповідно до законодавства, що діяло на момент прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, та пізніше, відповідно до законодавства, що діяло з 01.01.2013р., здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлим батьком неможливо. Також [PERSON] вказав, що Рішенням сесії Харківської міської ради від 25.12.2002р. його батьку - приватному підприємцю [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,0162 га по пр. Московському, 190/1 у м. Харкові в оренду для експлуатації та обслуговування майданчика літнього кафе. Рішенням міськвиконкому від 02.06.2004р. № 494 СПД ФО [PERSON] дозволено реконструкцію існуючого тимчасового кафе з прибудовою під розширення залу та підсобних приміщень. Рішенням Харківської міської ради від 16.08.2006р. №638 затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого існуючого тимчасового кафе з прибудовою під розширення залу та підсобних приміщень по пр. Московському, 190/1 у м. Харкові загальною площею 67.2 кв. м. СПД ФО Лебедева [PERSON]. Таким чином виникла невідповідність площі спірного нежитлового приміщення та його найменування, що вказані у договорі купівлі-продажу та об'єкта, на який виданий технічний паспорт. Згідно довідки КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", на підставі рішення Харківської міської ради від 16.08ю.2006р. та акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 07.04.2006р. загальна площа становить 67,2 кв. м. , уточнено літеру нежитлової будівлі з літ "А-1" на літ "Б-1", тобто об'єкт був реконструйований, а свідоцтво про право власності отримане не було. Таким чином, у звязку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, позивач був вимушений звернутись до суду. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом та просила суд визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення літ "Б-1" загальною площею 67,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190/1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 22 березня 2016р. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне: після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 22 березня 2016 відкрилася спадщина на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190/1. Позивач та відповідач по справі є спадкоємцями першої черги: відповідач [PERSON] є сином спадкодавця, [PERSON] - дружиною померлого спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Після смерті чоловіка, [PERSON], який помер 22.03.2016р., була заведена спадкова справа № 13/2016. Приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 22.12.2016р. була винесена постанова про відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, а саме: на нежитлове приміщення літ "А-1", що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Московський, 190/1. Підставами відмови зазначено, що було виявлено невідповідність об'єкта, вказаного у договорі купівлі-продажу та об'єкта, на який виданий технічний паспорт, а саме відрізняється площа приміщення: з 38,4 кв.м. на 67,2 кв.м. та найменування: з нежитлового приміщення літ "А-1" на нежитлову будівлю літ "Б-1". Оскільки чоловік позивача по зустрічному позову, [PERSON] за життя не зареєстрував ані спірний об'єкт нерухомого майна, ані право власності на нього відповідно до законодавства, що діяло на момент прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, та пізніше, відповідно до законодавства, що діяло з 01.01.2013р., здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлим неможливо. Зазначені обставини вимусили позивач звернутись до суду. У судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали зустрічні позовні вимоги та просили їх задовольнити. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги. Представник третьої особи до судового засідання не зявилися. Про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Через канцелярію суду представник третьої особи подав заперечення на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2000 року [PERSON] належала нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 38,4 кв.м., що знаходиться у м. Харкові по проспекту Московському, 190/1. Зазначений договір був зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації. Відповідно акту держаної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта без дати реконструйоване існуюче тимчасове кафе з прибудовою під розширення залу та підсобних приміщень по пр.. Московському № 190/1 субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] був прийнятий в експлуатацію. Рішенням Харківської міської ради № 638 від 16.08.2006 року був затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого існуючого тимчасового кафе з прибудовою під розширення залу та підсобних приміщень по пр.. Московському, 190/1 загальною площею 67,2 кв.м. СПД ФО [PERSON] також зазначене, що прийняття цього рішення не надає підстави для оформлення права власності на нерухоме майно. 23 березня 2016 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть від 23.03.2016 року серії 1-ВЛ № 532613). [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ВЛ № 410266 від 19.07.2979 року. [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 11 листопада 1994 року, серії 1-ВЛ № 260736. Відповідно до положень ст.. 1261 ЦК України позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги. В передбачений, ст.. 1270 ЦК України сторони звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2016 року № 379/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину на 1 /2 частку нежитлового приміщення літ. «А-1», що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Московський, 190/1. Підставою відмови стало невідповідність обєкта, вказаного у договорі купівлі-продажу та обєкту , на який виданий технічний паспорт, а саме відрізняється площа приміщення (з 38,4 на 67,2 кв.м.) та найменування (з нежитлового приміщення «А-1» на нежитлову будівлю літ. «Б-1». Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, в редакції 2006 року на час здійснення реконструкції спірного нежитлового приміщення, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані обєкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність будівництва обєкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Зазначених документів сторонами по справі суду не надано. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права, обравши спосіб захисту, передбачений п. 2 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов'язків, передбачений пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на вказане звернення до суду з позовом про визнання право власності на самочинно збудовані або реконструйовані обєкти повинно мати місце при наявності даних про те, що порушення питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Всупереч наведених норм, суду не надано доказів порушення, невизнання або оспорювання відповідачем по зустрічному позову, та позвичем за первісним позов обставин, на які посилається позивач та відповідач. Не надано також й доказів ухилення позивача відповідача від позасудової процедури оформлення спірного майна на позивача та відповідача. З урахуванням позиції [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що між сторонами відсутній спір про право цивільне, а пред'явлення позову обумовлено іншими обставинами. Враховуючи вищевикладені обставини, суд також вважає, що позовні вимоги є безпідставні, тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed