Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач 08 червня 2020 року звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Позов обґрунтовано тим, що відповідач не виконує батьківських обов`язків щодо своїх дітей. Троє старших дітей проживають з колишнім співмешканцем [PERSON] , який є батьком [PERSON] та [PERSON] . Мати участі у вихованні дітей взагалі не приймає, матеріально не утримує дітей, не спілкується. [PERSON] народила доньку - [PERSON] , [INFO] у пологовому відділенні Херсонської обласної лікарні. Батько дитини записаний згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Після переведення дитини в лютому 2021 до КНП "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня", в зв`язку з тим, що дитина потребувала лікування, мати залишила її в медичному закладі. На теперішній час [PERSON] не відвідує дитину, не цікавиться її життям та здоров`ям. В судовому засіданні представник позивача спеціаліст служби у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю виконавчого комітету міської ради - Майданюк Н.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно статей 126,133,135 Сімейного кодексу України, [PERSON] народилася [INFO] , мати - [PERSON] , батько дитини записаний згідно частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 7). Після переведення дитини в лютому 2021 року до КНП "Херсонська обласна клінічна лікарня", в зв`язку з тим, що дитина потребувала лікування, мати залишила її в медичному закладі, що підтверджується Актом про покинуту дитину від 22.03.2021 (а.с. 15). Відповідно повідомлення від 22.03.2021 №01-1/18/1054 в КНП "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" ХОР м.Херсон, дівчинка [PERSON] , [INFO] , на підставі, Акту від 22.03.2021 визнана позбавленою батьківського піклування (а.с.16). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про народження актовий запис №7, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки - характеристики від 21.05.2021 №406, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . За період проживання зарекомендувала себе як конфліктна жителька. Часто виникали суперечки з жителями старостату. Проявляє неадекватну поведінку та веде аморальний спосіб життя. З дітьми не спілкується та не займається їх вихованням. Діти проживають з батьком. Проживає в антисанітарних умовах, на зауваження працівників соціальної служби та старости села, не реагує (а.с. 5). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.05.2021 встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Житловий будинок належить колишньому чоловіку [PERSON] . Стан будинку не задовільний, антисанітарні умови, умови для новонародженої дитини та продукти харчування відсутні. Матір в будинку мешкає одна. Колишній чоловік разом з трьома дітьми проживає окремо. Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Суду надано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради №11-34/68 від 01.06.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд, встановивши, що відповідач участь в утриманні [PERSON] не приймає, кошти на її утримання не надає, з урахуванням того, що дитина знаходиться на утриманні позивача, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, визначивши розмір аліментів 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved