Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей на користь дитячих закладів за місцем знаходження дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] та [PERSON], вона є одинокою матір'ю. З 01.08.2011 року сім'я перебуває на обліку у виконавчому комітеті Крестянівської сільської ради Первомайського району АР Крим, як сім'я, яка опинилася у скрутних життєвих обставинах, у зв'язку з чим з 25.11.2013 року була взята під соціальний супровід Первомайського ЦСССДМ. За місцем проживання [PERSON] характеризується посередньо, неодноразово розглядалася на засіданнях координаційної ради Крестянівської сільської ради (11.02.2013 року - не оформила дітей до дитячого садку, 27.09.2013 року - не поліпшила умови проживання дітей, не оформила сина до дитячого садку, 22.11.2013 року - усі зауваження та попередження проігноровані матір'ю, умови життя дітей не поліпшені). За клопотанням Крестянівської сільської ради працівниками Первомайського РВ ГУ МВС України в АР Крим з [PERSON] 22.11.2013 року була проведена профілактична попереджувальна бесіда. [PERSON] отримує державну допомогу як одинока мати на обох дітей в сумі 600 грн. щомісяця. 10.12.2013 року відповідною комісією за місцем проживання [PERSON] проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей та встановлено, що діти знаходилися у дворі без верхнього одягу та взуття, зовнішній вигляд дітей неохайний, обличчя брудні, діти голодні. В будинку антисанітарні умови, що не сумісні з життям і здоров'ям дітей: дуже холодно, сиро, брудно, стіни чорні від кіптяви, запах затхлий, постільна білизна брудна, дитячі речі брудні та розкидані, діти не мають білизни, теплих речей. Запас продуктів харчування, дров, вугілля відсутній, діти не їли декілька днів. Щомісячна допомога на дітей витрачається не за призначенням, переважно на особисті потреби матері. 16.12.2013 року виконавчим комітетом Крестянівської сільської ради прийнято рішення № 01/12/2013 про відібрання малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], у їх матері [PERSON] 17.12.2013 року діти відібрані і поміщені у дитяче відділення Первомайської ЦРЛ, після чого 20.12.2013 року відправлені до Армянського центру соціальної реабілітації дітей, де вони знаходяться до теперішнього часу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи - Первомайської районної державної адміністрації АР Крим вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, вислухавши думку прокурора, який вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, відповідно до ч. 4 ст. 155 СКУ ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, а саме: ст. 164 Сімейного кодексу України, відповідно до п. 2 ч. 1 якої батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені в постанові фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] є одинокою матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батьків дітей в актових записах про їх народження зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України - зі слів матері. Відповідач не виконує обов'язки по вихованню своїх малолітніх дітей. [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, ухиляється від виховання та утримання малолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, отримує допомогу на дітей як одинока мати, яку за призначенням на потреби дітей не витрачає. Суд вважає, що відповідачка, яка злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, підлягає позбавленню батьківських прав відносно дітей. Згідно висновку Первомайської райдержадміністрації позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей визнано доцільним. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому позовні вимоги в частини стягнення аліментів з відповідачки на утримання дітей також підлягають задоволенню. Аліменти належать стягненню на користь дитячих закладів за місцем знаходження дітей з дня пред'явлення позову - 23 січня 2014 року. Суд погоджується с розміром аліментів, заявленим позивачем, і вважає, що згідно зі ст. 183 СК України аліменти належить визначить у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ст. 182 СК України. Доводи позивача підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами: копією паспорта [PERSON], копією свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], копією свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], характеристикою відносно [PERSON], письмовими поясненнями [PERSON], актом комісії виконавчого комітету Крестянівської сільської ради від 10.12.2013 року про обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, рішенням виконавчого комітету Крестянівської сільської ради Первомайського району від 16.12.2013 року про відібрання дітей, актом про відібрання дітей від 17.12.2013 року, довідкою про отримання допомоги, висновком Первомайської державної районної адміністрації АР Крим від 14.01.2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] зі стягненням аліментів на їх утримання на користь дитячих закладів за місцем знаходження дітей в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при зверненні із заявами до суду щодо захисту прав малолітніх осіб, в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі: 121 грн. 80 коп. за позовом про позбавлення батьківських прав та 243 грн. 60 коп. за позовом про стягнення аліментів, загалом 365 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved