Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про скасування реєстрації змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іршавської міської ради Калинич Івана Васильовича № 3313591 від 23.12.2016 року, індексний номер витягу 76832965, номер запису про право власності 9256204, реєстраційний номер майна 611263421219, третя особа без самостійних вимог: Іршавська міська рада в особі Відділу реєстрації речових прав. Позовні вимоги мотивує тим, отримав в дар від свого батька житлову квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . З 1996 року та на початку 2000 років до будинку в [ADDRESS] сім`єю [PERSON] та [PERSON] було проведено самовільне будівництво, а саме прибудову житлових кімнат на першому (квартира [PERSON]) та на другому поверсі (квартира [PERSON]). Відповідач по справі зареєстрував за собою право власності на самовільне будівництво. Державним реєстратором Реєстраційної служби Іршавського районного Управління юстиції (на той час) [PERSON] було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 20439629 від 01.04.2015 р. щодо житлової квартири в [ADDRESS] , реєстраційний номер 611263421219. Однак в подальшому [PERSON] вирішила скористатись ситуацією за якої позивача сім`я до цих пір не оформила право власності на власні дві кімнати та шляхом подання декларації про готовність об`єкта, а саме прибудови до багатоквартирного житлового будинку - до експлуатації, в яку внесла неправдиві та недостовірні відомості. Так, нею було подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІ категорії складності - прибудову до житлового будинку в [ADDRESS] , зареєстровану 06.12.2016 р. за № ЗК 142163411002. За зверненням позивача до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в ході проведення документальної перевірки виявлено, що гр. [PERSON] подала недостовірні дані у декларації про готовність об`єкта до експлуатації "Прибудова до житлового будинку" за адресою: [ADDRESS] . За результатом перевірки наказом № 02-СК від 22.12.2017 року Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована від 06 грудня 2016 року № ЗК 142163411002, на об`єкт " Прибудова до житлового будинку" за адресою: [ADDRESS] скасована. При перевірці в розділі реєстр дозвільних документів - офіційного сайту ДАБІ, за критеріями пошуку - реєстрація декларації готовність об`єкта до експлуатації відсутня. Відповідно до ч. 1ст. 2, ч. 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов`язковою. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. У даному випадку документом, що підтверджує виникнення права власності у відповідачки на житлові кімнати площею 40,9 м.кв., реєстрація речового права на яке було здійснено - є скасована декларація. Враховуючи що декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I- II категорії складності - Прибудову до житлового будинку в [ADDRESS] , зареєстровану 06.12.2016 р. за № ЗК 142163411002 - скасована, скасуванню підлягає реєстрація речового права яке виникло на основі даної декларації. З огляду на викладене, єдиним вирішенням спірного питання є скасування реєстрації змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зроблену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іршавської міської ради Калинич Івана Васильовича № 33135971 від 23.12.2016 р. - 23.12.2016 р. індексний номер витягу 76832965, номер запису про право власності 9256204, реєстраційний номер майна 611263421219. Позивач просить скасувати Реєстрацію змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зроблену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іршавської міської ради Калинич Івана Васильовича № 33135971 від 23.12.2016 р. - 23.12.2016 р. індексний номер витягу 76832965, номер запису про право власності 9256204, реєстраційний номер майна 611263421219. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що [PERSON] має право звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, тобто у випадку коли його майнове чи немайнове право було порушено. В позовній заяві позивач не вказує яке конкретно відповідачем порушено право, в чому полягає таке порушення. З доданого до позову договору дарування квартири [ADDRESS] від 01.02.2016 року вбачається, що 01 березня 2016 року позивач на підставі вказаного договору набув право власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат та має загальну площу 65,7 кв.м, а житлову - 49,6 кв.м. Позивач набув право власності на вказані приміщення і у випадку порушення відповідачем права власності має право звертатись до суду за захистом свого права на ці приміщення. Відповідач [PERSON] зазначає, що не захопила жодне належне позивачу приміщення у квартирі [ADDRESS] , не пошкодила його, не перешкоджає у користуванні цими приміщеннями. Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, у якому заявив, що в провадженні Іршавського районного суду під головуванням судді Пітерських М.О., знаходиться цивільна справа 301/844/17 за позовом [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та звільнення приміщень від рухомого майна та про зобов`язання не чинити перешкоди у демонтажі дверних та віконних пройомів між кімнатами. Відповідачем по справі є позивач та його сім`я. З обставин позову слідує що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають у кімнатах, право власності на які у відповідача по даній справі виникло та було зареєстровано на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована від 06 грудня 2016 року № ЗК 142163411002. На даний час [PERSON] через звернення в суд як "власник" цих кімнат на підставі вже скасованої декларації, але ще не скасованої реєстрації речового права на підставі вказаної декларації про готовність, намагається позбавити позивача права та можливості проживання у спірних кімнатах. Факт проживання оспорюється [PERSON] у вищевказаному позові, провадження по якому на даний час зупинено до результатів розгляду справи за даним позовом про скасування реєстрації речового права на спірні кімнати. Наявність нескасованої реєстрації права власності відповідача на житлові кімнати, в яких проживає позивач та його сім`я, а не [PERSON] , створює умови та порушує право на недоторканість житла, та право на проживання у ньому. Позивач подав до суду письмову заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримує. Відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи. У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, розглянув справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Іршавської міської ради Закарпатської області не з`явився на судовий розгляд, причин неявки не повідомив, неявка не перешкоджає розгляду справи. З`ясувавши зміст позовних вимог та обставин, на які позивач посилається як на підставу та обґрунтування позову, зміст відзиву та відповіді на відзив, дослідивши подані докази, суд вирішив наступне. На підтвердження обставин позову щодо права власності на нерухоме майно позивач подав суду копію договору дарування від 01.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського РНО Рацин В.Ф. за № 594, за яким [PERSON] отримав в дар від свого батька [PERSON] житлову квартиру [ADDRESS] . Згідно змісту даного документу квартира складається із трьох житлових кімнат, має загальну площу 65,70 кв.м., житлову площу 49,60 кв.м., що частково не відповідає даним поданої копії Технічного паспорту від 02.06.2010 року (відповідно 69,7 кв.м., 49,6 кв.м.). Підтвердження реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі Договору дарування у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень позивачем суду не надано. Разом із тим, відповідач у відзиві визнала ту обставину, що позивач на підставі вказаного договору дарування є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 65,70 кв.м., житловою - 49,60 кв.м., та цю обставину суд вважає встановленою. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов`язковою. Згідно із даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2016 року подружжю [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - на праві спільної часткової власності у рівних частках належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 161,4 кв.м., житловою площею 82,9 кв.м., в тому числі зі складовими частинами - прибудова А1 загальною площею 26,4 кв.м., прибудовою А2 загальною площею 14,5 кв.м., гараж Б. (р.н.611263421219). Вказана квартира належить [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 01.04.2015 року та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 06.12.2016 року. Вказані квартири розташовані у житловому чотирьох квартирному будинку, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1832 га, яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності у рівних частках на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року, що посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.07.2005 року (а.с.63-65, 66, 67). На підтвердження обставин позову позивач подав суду Лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції від 27.12.2017 року, за змістом якого Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 06.12.2016 року на об`єкт «прибудова до житлового будинку» в [ADDRESS] - скасована Наказом №02-СК від 22.12.2017 року. Суд вважає, що зміст вказаного документального доказу дозволяє з високою ймовірністю припускати, що Декларація скасована. Проте, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи даний документальний доказ на предмет його належності та допустимості у доказуванні обставини скасування правовстановлюючого документу (Декларації про готовність об`єкта до експлуатації), суд дійшов висновку, що хоча Лист і містить інформацію про скасування Декларації, проте є недопустимим і недостатнім доказом для підтвердження вказаної обставини. Позивач на виконання процесуального обов`язку доказування не подав суду Наказ №02-СК від 22.12.2017 року про скасування Декларації. Таким чином, є непідтвердженим допустимими та достатніми доказами той факт, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 06.12.2016 року на об`єкт «прибудова до житлового будинку» в [ADDRESS] - скасована. На цей факт позивач посилався як на підставу вимог позову, цим фактом обґрунтовував позов про скасування рішення державного реєстратора про внесення змін до записів Державного реєстру речових прав. Як зазначено вище, суд встановив, що квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності двом особам - [PERSON] (відповідач у справі) та [PERSON] . Право спільної власності цих осіб зареєстровано у державному реєстрі речових прав, що знайшло підтвердження належним та допустимим доказом. Відтак, очевидно, що за позовом про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно належними відповідачами є всі співвласники цього майна - [PERSON] та [PERSON] . Натомість, [PERSON] не залучений позивачем як відповідач за позовом. Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Очевидно, що вирішення даної справи є неможливим без участі другого співвласника як відповідача у зв`язку із характером спірних правовідносин. Позивач не заявляв клопотання про залучення інших співвідповідачів. У такому випадку суд повинен відмовляти у задоволенні позову. До такого висновку прийшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цивільній справі № 280/119/16-ц. Зроблені судом висновки (не доведення факту, на який позивач послався як на підставу позову, а також неналежність відповідача як одноосібного відповідача за позовом) на переконання суду вже є достатніми підставами для відмови у задоволенні позовної вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, право звернення до суду за захистом має особа, у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач [PERSON] наголосила, що жодними діями не порушила право власності позивача на належну йому квартиру. Дана обставина не спростована позивачем у відповіді на відзив та підтверджується дослідженими судом даними. Натомість позивач у відповіді на відзив заявив, що разом із своєю сім`єю проживає у кімнатах добудови, право власності на яку зареєстровано за відповідачем та реєстрацію якого він оспорює. Саме порушення права на проживання у вказаних жилих приміщеннях і є на твердження позивача підставою для звернення до суду за захистом шляхом скасування рішення про реєстрацію. Проте, на доведення вказаних обставин позивачем не додано жодного доказу, визначеного ч. 2 ст. 76 ЦПК України, тому суд не може вважати їх встановленими і покласти в основу судового рішення. Позивачу, зокрема, належало навести правові підстави, на яких він та його сім`я нібито користуються жилими приміщеннями в квартирі, що йому не належить ні на праві власності, чого він не зробив. Таким чином, позивач не обґрунтував своє право звернення до суду за захистом із позовом про скасування державної реєстрації речового права. З наведених підстав, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов не підлягає задоволенню, на позивача покладаються понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed