Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 104 321,24 грн. завдану внаслідок ДТП та витрати посенесені позивачем на оплату звіту про визначення вартості матеріального збитку у розмірі 2800,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.05.2020 року о 11.30 год. у м. Києві на перехресті вул. Вишгородська та Білецька у м. Києві водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Toyota Hilux», д.н.з. [NUMBER] не витримав безпечної дистанції руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] , який прямував перед ним, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок порушення ПДР України [PERSON] позивач зазнав матеріальної шкоди у вигляді пошкодження автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності. Відповідно до звіту № 8114 про визначення вартості матеріального збитку від 09.06.2020 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта зносу становить 101 521,24 грн., вартість проведення автотоварознавчого дослідження - 2800,00 грн. На дату ДТП 21.05.2020 року відповідальність правопорушника [PERSON] перед третіми особами відносно транспортного засобу, автомобіля марки «Toyota hilux», д.н.з. [NUMBER] згідно Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", застрахованою не була. Листом від 26.05.2020 року [PERSON] повідомив МТСБУ про ДТП, яке було отримано відповідачем 29.05.2020 року. Листом № 3.1-02/17373 від 11.06.2020 року МТСБУ повідомило [PERSON] про необхідність надання документів. Позивач вказує, що 19.06.2020 року ним було направлено на адресу МТСБУ документи, які необхідно було надати разом із заявою про стархове відшкодування. Зазначає, що повідомлення про ДТП було отримано МТСБУ 29.05.2020 року, представник відповідача мав його повідомити та з`явитися для огляду пошкодженого транспортного засобу протягом 10 робочих днів, тобто до 15.06.2020 року включно, а тому до 15.06.2020 року у позивача існував обов`язок зберігати транспортний засіб у незмінному стані та забезпечити представнику МТСБУ можливість його огляду. У зв`язку із закінченням даного строку, позивач вирушив у відрядження до м. Львова. Вказує, що 17.06.2020 року з ним засобами мобільного зв`язку зв`язався нібито експерт для надання автомобіля для огляду, однак йому було повідомлено про те, що власник з автомобілем у м. Києві станом на 17.06.2020 року не перебуває. Листом № 3.1-02/20053 від 07.07.2020 року позивача повідомлено про відмову у відшкодування шкоди. Ухвалою суду від 18.02.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено провести її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. У березні 2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що 21.05.2020 року сталася дорожньо-траснпортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Toyota hilux», д.н.з. [NUMBER] . Зазначає, що власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] звернувся до МТСБУ письмово 26.05.2020 року, поштове відправлення отримано МТСБУ 29.05.2020 року. Відповідно до рапорту аварійного комісара, якого було залучено для огляду транспортного засобу зазначено, що з позивачем було домовлено оглянути транспортний засіб по [ADDRESS] . Однак, потерпілий не надав транспортний засіб на огляд та повідомив, що знаходиться у відрядженні, а транспортний засіб буде надано пізніше. Крім того, 17.06.2020 року, адвокат позивача повідомив, що транспортний засіб не буде надано на огляд у зв`язку з тим, що вже проведено власну оцінку завданої шкоди. У квітні 2021 року представником позивача була надана відповідь на відзив на позовну заяву, в якому сторона позивача зазначала, що відповідачем неправомірно зазначається, що без огляду представником МТСБУ транспортного засобу, він не мав можливості встановити розмір заподіяної шкоди. Оскільки, 19.06.2020 року позивач направив на адресу МТСБУ документи, які у нього запитувались разом із заявою про страхове відшкодування, яку отримано МТСБУ 22.06.2020 року. Крім того, позивач додав до заяви про страхове відшкодування звіт № 8114 про визначення вартості матеріального збитку, складений СПД «Горобець Ю.М.». Факт ДТП, її причини та обставини настання, факт пошкодження у цьому ДТП транспортного засобу позивача підтверджено наданою МТСБУ довідкою Національної поліції України. Зазначає, що саме тому до відшкодування заявлено вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу на ВТВ у розмірі 101 521,24 грн., яку вказано у висновку про вартість матеріального збитку № 8114. При цьому, відповідачем зазначається, що вартість відновлювального ремонту визначена з урахуванням ПДВ, хоча звіт жодних відомостей про врахування ПДВ не містить взагалі, що свідчить про довільне трактування відповідачем числових значень, наведених у звіті № 8114. В своїх запереченнях на відповідь представник відповідача зазначав, що наданий позивачем звіт № 8114 від 09.06.2020 року складений не у спосіб визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки звернутися до оцінювача та скласти такий звіт у позивача виникло право тільки у разі не огляду транспортного засобу в строки передбачені Законом України № 1961-ІV. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року водія [PERSON] , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (справа № 758/6577/20). Відповідно до змісту даної постанови 21.05.2020 року о 11 год. 30 хв. в м. Києві, на перехрестті вул. Білицька та вул. Вишгородська, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Toyota hilux», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 27.05.2020 року [PERSON] направив МТСБУ повідомлення про ДТП від 26.05.2020 року, яке було отримано відповідачем 29.05.2020 року. Листом від 11.06.2020 року № 3.1-02/17373 МТСБУ повідомило [PERSON] про необхідність надання документів. 19.06.2020 року [PERSON] направив на адресу МТСБУ документи, які необхідно було надати разом із заявою про стархове відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів повідомлення позивача про дату та час огляду пошкодженого ТЗ представником МТСБУ у строк до 15.06.2020 року (протягом 10 робочих днів з дня отримання МТСБУ повідомлення про ДТП) і направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Як встановлено у ході розгляду справи такий огляд не проводився. Суд відхиляє рапорт представника відповідача про повідомлення засобами мобільного зв`язку позивача про дату та час огляду його ТЗ, оскільки такий представник є зацікавлкеною особою та наведені ним в рапорті обставини не підтверджено будь-якими доказами. При цьму в передбаченому законом порядку відповідний виклик до 17.06.2020 року не здійснювався. У зв`язку із закінченням даного строку, позивач перестав мати обов`язок збереження пошкодженого ТЗ в такому вигляді як він був після ДТП. 17.06.2020 року засобами мобільного зв`язку з позивачем зв`язався експерт для повідомлення дати та часу огляду пошкодженого ТЗ, якому було повідомлено про те, що власник з автомобілем у м. Києві станом на 17.06.2020 року не перебуває. Зазначене не заперечувалося сторонами у справі. Факт повідомлення позивача про огляд ТЗ саме 17.06.2020 року підтверджується також направленою представником відповідача через відділення АТ «Укрпошта» телеграмою. Листом від 07.07.2020 року № 3.1-02/20053 позивача повідомлено про відмову у відшкодуванні завданої внаслідок відповідної ДТП шкоди, оскільки страховиком не проведено огляд ТЗ. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як встановлено ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно зі ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Звертаючись з даним позовом, сторона позивача посилається на те, що МТСБУ відмовлено йому у відшкодуванні шкоди. Відповідно до складеного 09.06.2020 року Звіту № 8114 СПД « [PERSON] » про визначення вартості матеріального збитку КТЗ «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу, ринкова вартість КТЗ «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] на дату оцінки (26.05.2020 року) дорівнює 417 445,91 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом становить 93 851,77 грн.; вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вказаного автомобіля, внаслідок його пошкодження та ВТВ - становить 101 521,24 грн. Таким чином, суд бере до уваги висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 09.06.2020 року № 8114, як доказ про наявність матеріального збитку та вартості відновленого ремонту автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] . Отже вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Golf Variant», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу та ВТВ становить 101 521,24 грн. Отже у зв`язку з не направленням відповідачем свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, не з`явленням його у визначений законом строк для огляду ТЗ, суд вважає за можливе стягнути з відповідача вартість експертного дослідження замовленого позивачем у сумі 2800 грн. (що підтверджується наданими до позовної заяви рахунком та квитанцією) та стягнення на користь [PERSON] з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 101 521,24 грн. Відповідно частин 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Питання, щодо стягнення судових витрат в межах даної цивільної справи було вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Ураховуючи наведене,

Outcome: approved