Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" (далі ПАТ "[PERSON] Аваль") звернулось до суду позовом до [PERSON], [PERSON], з зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.59-60) остаточно просило: 1) звернути стягнення на предмет іпотеки магазин непродовольчих товарів, літ. «А», цегляний, загальною площею 112.0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Московська, 16, що належить на праві власності іпотекодавцю [PERSON] в розмірі 75/100 частини та іпотекодавцю [PERSON] в розмірі 25/100 частини, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з метою задоволення вимог ПАТ "[PERSON] Аваль" у сумі 24 699.95 доларів США позичкової заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 року №Z012/110/372 та 2 776.67 грн. судового збору; 2) стягнути солідарно з поручителів [PERSON] як поручителя на користь ПАТ "[PERSON] Аваль" 24 699.95 доларів США позичкової заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 року №Z012/110/372. Позов обґрунтовувався тим, що 11.05.2008 року між ВАТ "[PERSON] Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль") та [PERSON] був укладений кредитний договір №2012/110/372 про надання позичальнику кредиту у сумі 139 000 доларів США під 12% річних строком до 20.05.2014 року. В забезпечення виконання за вказаного кредитного договору були укладені: - договір іпотеки від 22.05.2007 року №7233, між ВАТ "[PERSON] Аваль", позичальником [PERSON] та його майновим поручителем [PERSON], предметом якого став магазин непродовольчих товарів за адресою: м. Житомир, вул. Московська, 16; - договір поруки №Z012/110/372/1, між ВАТ "[PERSON] Аваль" та поручителем [PERSON]. 03.02.2011 року [PERSON] помер, а належна померлому 25/100 частка предмету іпотеки згідно договору про поділ спадкового майна від 13.09.2011 року стала власністю доньки - [PERSON], яка є поручителем по кредитному договору. На час смерті [PERSON] заборгованість за договорами була відсутня. Посилаючись на те, що позичальник [PERSON] помер, після його смерті погашення кредиту здійснювала поручитель [PERSON] та станом на 03.04.2014 року залишок заборгованості по кредиту становить 24 699.95 доларів США, заборгованість по відсотках відсутня, позивач просив в рахунок наявної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки непродовольчий магазин, а також стягнути солідарно з [PERSON] як поручителя наявну позичкову заборгованість у валюті надання кредиту. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов з урахуванням уточнених вимог від 06.03.2015 р. підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував повністю, посилаючись на те, що після смерті позичальника [PERSON] спадкоємцями померлого стали [PERSON] та [PERSON], які як нові боржники відповідати один за одного у зобовязанні згоди не надавали, а також те, що банк пропустив річний строк предявлення вимог до нових боржників-спадкоємців та іпотекодавців, вказував на відсутність підстав для задоволення вимог банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21.05.2007 року між ВАТ "[PERSON] Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль") та [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір №Z012/110/372, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 139 000 доларів США під 12% річних строком до 20.05.2014 року (а.с. 5-8). В цей же день між ВАТ "[PERSON] Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль"), [PERSON] та [PERSON] в забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором №Z012/110/372 від 21.05.2007 р., було укладено договір іпотеки, предметом якого став магазин непродовольчих товарів, літ. «А», цегляний, загальною площею 112.0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Московська, 16, що належав на праві власності іпотекадавцям, в частках в розмірі 25/100 [PERSON] та розмірі 75/100 [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності серії САА від 507142 (а.с.12,13,15). Також у цей день між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] в забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором №Z012/110/372 від 21.05.2007 р., було укладено договір поруки № Z012/110/372/1 (а.с.10). 29.12.2008 року між ВАТ "[PERSON] Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль") та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №Z012/110/372, згідно якої графік погашення кредиту та сплати відсотків був змінений (а.с. 9). 03.02.2011 року позичальник [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ТП №162357 від 07.02.2011 р. (а.с. 17). 13.09.2011 року спадкоємці померлого (його діти) - [PERSON] і [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, з якого [PERSON] стала власником 25/100 ідеальних частин магазину непродовольчих товарів по вул. Московській, 16 в м. Житомирі, літ «А», загальною площею 112 кв.м. (а.с. 18). Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою i у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки вiд iпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус iпотекодавця i має всі його права i несе всі його обов'язки за iпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи iпотекодавця, такий спадкоємець не несе вiдповiдальність перед iпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги iпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, якщо боржник та iпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов'язань переходять обов'язки iпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки. Така правова позиція Верховного Суду України з питання переходу прав та обов'язків за договором іпотеки у разі смерті іпотекодавця, викладена у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-1286цс15, що відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Так, прийнявши спадщину після смерті боржника [PERSON] на передану ним в іпотеку 25/100 ідеальних частин магазину за адресою: м.Житомир, вул. Московській, 16, його донька [PERSON] перебрала на себе обов'язки iпотекодавця в межах вартості предмета іпотеки. Разом з тим, суд звертає увагу, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим лише за умови, якщо зобов'язання боржником було порушене (постанова Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-31цс16). Із матеріалів справи вбачається та представником банку у судовому засідані не заперечувалося, що [PERSON] виконував взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами належним чином, на час смерті заборгованість за кредитними договорами була відсутня. Крім того, з виписки про рух коштів вбачається, що після смерті боржника [PERSON] погашення заборгованості за кредитним договором продовжувались та за період 15.02.2011 року по 31.07.2013 року було здійснено 22 платежі на загальну суму 62 064,73 доларів США. З огляду на викладене, враховуючи відсутність порушень зобовязань з боку боржника, суд дійшов висновку, що правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки - 25/100 ідеальних частин магазину за адресою: м.Житомир, вул. Московська, 16, що належить [PERSON] в порядку спадкування після померлого боржника [PERSON], - немає. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» під іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частини пятої статті 3 вказаного Закону іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обовязки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (п. 5 ст. 1219 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником. Встановлено, що після смерті боржника [PERSON] спадкоємцями останнього стали його діти [PERSON] і [PERSON], що уклали договір про поділ спадкового майна від 13.09.2011 року та набули статусу нових боржників перед банком за зобовязаннями померлого боржника в межах вартості успадкованого майна. При цьому, другий іпотекокодавець за договором іпотеки від 22.05.2007 року - [PERSON], що є власником 75/100 частини предмета іпотеки - магазину за адресою: м. Житомир, вул. Московська, 16, не погоджується забезпечувати виконання зобовязання новими кредиторами. Отже, враховуючи, що боржник за кредитним договором [PERSON] не був іпотекодавцем 75/100 частини предмета іпотеки, що згідно договору іпотеки належало на праві власності [PERSON], яка не є спадкоємцем після смерті боржника, згоди відповідати за зобовязання нових боржників не давала, тому суд вважає, що зобовязання за договором іпотеки є припиненими з дня смерті [PERSON] Така правова позиція також висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 25 березня 2015 року у справі №6-41969св14 та Верховним Судом України в постанові від 17 квітня 2013 року у справі №6-18цс13 (а.с. 90-92). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки - 75/100 ідеальних частин магазину за адресою: м.Житомир, вул. Московській, 16, що належить [PERSON], - немає. Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з [PERSON] як поручителя позичкової заборгованості за кредитним договором, слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09.09.2014 року визнано припиненими з 03.02.2011 року договір іпотеки від 28.11.2007 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль»; договір поруки № Z012/110/372/1 від 21.05.2007 року між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль»; договір поруки № Z012/110/803/1 від 28.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль». Припинено обтяження нерухомого майна, що належить [PERSON] та передано в іпотеку ВАТ «[PERSON] Аваль», згідно договору іпотеки від 28.11.2007 року (а.с. 70,71). Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16.10.2014 року скасовано рішення районного суду, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено (а.с. 72-74). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.03.2015 року рішення Апеляційного суду Житомирської області від 16.10.2014 року скасовано, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.09.2014 року залишено в силі (а.с. 90-92). Ухвалою Верховного Суду України від 06.07.2015 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "[PERSON] Аваль" у допуску до провадження про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.03.2015 року. З огляду на викладене, враховуючи, що договір поруки № Z012/110/334/2 від 11.08.2008 року, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] в судовому порядку визнаний припиненим, рішення суду набуло законної сили та має преюдиційне значення для даної справи, а тому суд дійшов висновку, що правові підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] як поручителя заборгованості за кредитним договором № Z012/110/334 від 11.08.2008 року, - відсутні.

Outcome: dismissed