Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

05 жовтня 2015 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № DOXRRX87260505 від 23 лютого 2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 2619,30 гривень зі сплатою 12,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "ПриватБанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 26 вересня 2013 р. складає 21991,89 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду він надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином: публікацією оголошення в газеті «Урядовий курєр», публікацією оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області, телефонограмою від 23 грудня 2015 року. Отримавши згоду позивача суд поставив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи. Відповідно до заяви [PERSON] від 23 лютого 2008 року між нею та банком укладено кредитний договір № DOXRRX87260505, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 2619,30 гривень зі сплатою 12,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2010 року (а.с. 5). Позичальник підтвердила своїм особистим підписом, що її заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") ("Стандарт"), Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір, з якими вона ознайомилася та погодилася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з кредитним договором позичальник зобовязалася погашати щомісячно заборгованість за кредитом, за відсотками, винагородою, комісією та інших витрат згідно з Умовами. На підставі ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідач не виконувала належним чином свої зобовязання за кредитним договором згідно з графіком погашення кредиту та процентів і станом на 26 вересня 2013 року за договором утворилася заборгованість в сумі 21991,89 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 1378,59 гривень; - заборгованість за відсотками за користування кредитом складають - 91,95 гривень; - пеня - 18041,93 гривень, - заборгованість по комісії за користування кредитом - 956,00 гривень; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1023,42 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно позову банк до заборгованості відповідача [PERSON] включив - пеню 18041,93 гривень, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та - штраф (процентна складова) - 1023,42 грн. Відповідно до п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") ("Стандарт") при порушенні позичальником будь якого із зобов'язань по погашенню кредиту, сплати відсотків, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 цих Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п.5.3. Умов при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф 500 грн. +5% від суми заборгованості (а.с.9). Також в розрахунок заборгованості банком включена заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідно до Заяви позичальниця зобов'язалася сплачувати щомісячно на користь Банку винагороду (комісію) в розмірі 95,60 грн. на місяць. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Погашення кредитної заборгованості та строки чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. В матеріалах позовної заяви є письмове клопотання відповідача [PERSON] від 26 листопада 2013 року про застосування позовної давності (а.с.20). З розрахунку кредитної заборгованості встановлено, що [PERSON] здійснила останній платіж по погашенню кредиту 26 лютого 2009 року (а.с.4). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два вили позовної даності: загальну і спеціальну. Загальна позовна даність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано йог початок. Відповідно ч.1 до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна даність обчислюється за загальним правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України. З матеріалів справи суд встановив, що кредитний договір між сторонами було укладено 23 лютого 2008 року з кінцевим терміном повернення 23 лютого 2010 року. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості 10 жовтня 2013 року. Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди неустойки-пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Суд встановив, що відповідач [PERSON], заповнюючи анкету позичальника, була ознайомлена та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані їй у письмовій формі. була ознайомлена. Також вона надала свою згоду на те, що ця заява, разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Про це свідчить підпис відповідача [PERSON] (а.с.5 зв.ст.). До позовної заяви позивачем надано копія анкети позичальника, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідачем [PERSON] не спростований факт того, що при укладенні кредитного договору мали місце інші умови кредитного договору. Суд вважає, що сторонами була досягнута домовленість про збільшення строку позовної давності і ця домовленість була зафіксована у письмовому виді, а саме в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які є невід'ємною частиною кредитного договору, укладеного між сторонами в письмовому виді. Такий висновок суду кореспондується з правовими позиціями, викладеними у постановах ВСУ від 11 лютого 2015 року №6-240цс14, від 11 березня 2015 року № 6-16цс15. Оскільки позивач звернувся до суду 10 жовтня 2013 року, то стягненню підлягає заборгованість за період з жовтня 2008 року по 26 вересня 2013 року у загальній сумі 21989 грн. 06 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 1378,59 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 89,26 (91,95-2,69) грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 956,00 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18041,93 грн.; штраф (фіксована частина) 500, 00 грн.; штраф (процентна складова) 1023, 29 грн. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 гривень та витрати, повязані з публікацією оголошення про виклик відповідача у газеті «Урядовий курєр» від 27 жовтня 2015 р. № 199 (5573) у розмірі 420,00 грн.

Outcome: partial