Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить постановити рішення та стягнути на його користь з відповідача сплачену в рахунок страхового відшкодування суму в розмірі 16 119.18 гривен., витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 560.00 гривен, а також сплачений судовий збір в сумі 243.60 гривен (а.с.2-3, 42. Свої вимоги мотивує тим, що 19.11.2010 року між позивачем, ПАТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, поліс № ВЕ/4129141, на підставі якого був застрахований автомобіль марки ТАТА, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 02.03.2011 року сталося ДТП за участю транспортного засобу ТАТА, державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] при заїзді на територію бази, не вибрав безпечний інтервал та допустив наїзд на перешкоду - автоматичні в'їздні металеві ворота, які знаходяться у приватній власності ФОП [PERSON] Постановою Болградського районного суду Одеської області № 3-548/11 від 05.04.2011 року відповідач [PERSON], [INFO], був визнаний винним у скоєнні ДТП 02.03.2011 року в м. Одеса та йому було призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн. Згідно акту про страхове відшкодування № 3425985/3.2.29, затвердженого 12.12.2013 року, було прийнято рішення про визнання ДТП, що мала місце 02.03.2011 року страховим випадком та було встановлено розмір страхового відшкодування у розмірі 16 119.18 гривен. Зазначена сума була виплачена на користь ФОП [PERSON], на підставі платіжного доручення № 2817 від 11.12.2013 року. Оскільки відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП, то має нести відповідальність за спричинену шкоду та зобов'язаний відшкодувати особі, позивачу, який відшкодував, на підставі договору страхування, спричинену відповідачем шкоду та до якого перейшло право зустрічної вимоги. Викладене стало приводом для звернення до суду з зазначеними вимогами. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав заяву про розгляд справи у відсутності представника (а.с.50). Відповідач до суду не прибув, причини неявки не повідомив. Городнєнська сільська рада Болградського району Одеської області надала довідку № 201 від 22.07.2014, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], але на теперішній час по вказаній адресі не проживає (а.с. 26). Вимогами ст. 77 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться…. зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідач був повідомлений через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр"№ 149 (5278) від 16.08.2014 року (а.с.40-41) та газеті "Одеські вісті"№ 88 (4653) від 18.08.2014 року (а.с.48-49). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України. Судом встановлено, що 02 березня 2011 року, близько о 13 годині 00 хвилин, по вул. Хімічна в м. Одеса, [PERSON], керуючи автомобілем ТАТА, державний номер [NUMBER], не вибрав безпечний інтервал руху та допустив наїзд на перешкоду - автоматичні в'їздні металеві ворота, які знаходяться у приватній власності ФОП [PERSON], що розташовані за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, що підтверджується копією постанови суду № 3-548/11 від 05.04.2011 року (а.с.11). Згідно п. 4 ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої були пошкоджені виїздні ворота, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. 19.11.2010 року між ПАТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого був застрахований автомобіль марки ТАТА, державний реєстраційний номер [NUMBER], та в зв'язку з цим був виданий відповідний страховий поліс № ВЕ/4129141. Строк дії договору з 19.11.2010 року до 18.11.2011 року, тобто дія договору розповсюджується на дорожньо-транспортну пригоду від 02.03.2011 (а.с.6). Між [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір від 01.03.2011 року, у якому зазначалось, що [PERSON] виступає «замовником», [PERSON] - «виконувачем» (а.с.8). Згідно п.4.1. цього договору, відповідальність за дотримання правил дорожнього руху при виконанні робіт несе «виконавець», тобто винна особа відповідає за наслідки ДТП у повному обсязі, тобто [PERSON] повинен повністю відповідати за спричиненні ним збитки. За умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував спричинену шкоду, власник пошкодженого майна - металевих воріт, ФОП [PERSON] 17.04.2013 року звернувся з заявою до страхувальника про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження його майна внаслідок ДТП згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВЕ/4129141 (а.с.6), що відповідає вимогам ст. 35 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Слід зазначити, що Поліс ВЕ/4129141 був укладений на умовах першого типу, відповідно до п.15.1., ст. 15 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідальність розповсюджується на будь-яку особу, яка експлуатує його на законних підставах, в тому числі і на відповідача. Відповідно до Висновку експертного дослідження документів ПП "Південна логістична компанія" від 16.10.2012 року про визначення вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику металевих воріт за адресою: [ADDRESS], розмір завданих власнику збитків складає 16 629.18 гривен (а.с.13). Внаслідок настання страхового випадку в результаті зазначеної ДТП, позивачем, тобто ПАТ «СК «Країна», було здійснено виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів у розмірі 16 119.18 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2013 р. № 2817 (а.с.5). Крім того, ПАТ "СК "Країна" понесло витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик до суду відповідача в розмірі 560.00 гривен, згідно платіжних доручень № 308, 309 від 13.08.2014 року (а.с.42, 43, 44). Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства … Таким актом є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон), який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 28 названого Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана в т.ч. з пошкодженням чи фізичним пошкодженням майна потерпілого. Відповідач в порушення умов пп. 33.1.2 п.33.1 ст. 33 Закону, протягом трьох робочих днів жодним чином (телефон, факс, телеграф, пошта тощо) не повідомив позивача про настання дорожно-транспортної пригоди, яка мала місце 01.03.2011 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування". до страховика, який виплативстрахове відшкодування за договором страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальних або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до соби відповідальної за збитки. Статтею 1191 ЦК України також встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності. Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідачу достовірно було відомо про наявність зазначеного спору в суді (а.с.40-41, 48-49), йому також пропонувалось подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази по справі. Проте на час розгляду справи, від відповідача до суду не надійшло будь-яких пояснень, заперечень, тощо на спростування доводів викладених в позовній заяві. З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, сплаченого ПАТ «СК «Україна» в сумі 16 119.18 гривен. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів у розмірі 16 119.18 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2013 р. № 2817 (а.с.5). Позовна заява була надіслана до суду поштовим листом, дата на штемпелі якого значиться 06.06.2014 року (а.с.21), тобто відповідно до ст. 257 ЦК України без порушення строку позовної давності. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: …. п. 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем надано докази, понесених ним витрат на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду: в газеті «Одеські вісті» в розмірі 140.00 гривен (а.с.44) та в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 420.00 гривен (а.с.43), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З цих же підстав та зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243.60 гривен.

Outcome: approved