Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення права сумісної власності та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 33 роки проживав з [PERSON] , [INFO] , як чоловік та жінка однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, яка померла насильницькою смертю у м. Києві [INFO]. У її вбивстві підозрюється їхній з нею син - [PERSON] . [PERSON] приїхала у м. Соледар в 1985 році, як молодий спеціаліст, працювала в ДП Артемсіль, проживала в робочому гуртожитку. Він також працював в ДП Артемсіль, був розведеним чоловіком. У 1987 році вони познайомилися і стали проживати разом, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у його квартирі за адресою [ADDRESS] . У 1993 році остання отримала квартиру за адресою - [ADDRESS] , в якій вони проживали з вказаного часу і по день її смерті. Вони вели спільне господарство, сімейний бюджет у них також був спільним, який вони витрачали на потреби їхньої сім`ї. [INFO] у м. Соледар [PERSON] народила спільну дитину, сина - [PERSON] , батьком якого у свідоцтві про народження та у свідоцтві про встановлення батьківства, записаний він. 28.11.2000 року [PERSON] разом із їхнім сином приватизувала вказану квартиру, яка являється їхньою спільною власністю. 04.11.2003 року по договору дарування [PERSON] тримала в дар квартиру [ADDRESS] , в якій вони разом, за сімейні кошти, зробили ремонт. Вони разом із нею виховували свого сина, утримували та забезпечували його матеріально на період його навчання в Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 2007 року по 2012 рік, де він навчався на контрактній основі. Лише за 5 курс, за його навчання було сплачено 30000 грн. згідно договору № 1933 від 29 липня 2011 року. Після закінчення університету, їх син ще заочно на контрактній основі навчався на юридичному факультеті в Київському національному економічному університеті ім. В. Гетьмана. Вони, як батьки допомагали сину отримати другу вищу освіту. У 2006 році їм з [PERSON] була призначена пенсія на пільгових умовах, однак вони продовжували працювати в ДП Артемсіль. Джерелом їхнього існування були їхні пенсії та заробітна плата. Розмір його пенсії у 2008 році становив 1578,84 грн., впродовж розмір пенсії поступово збільшувався. Так станом на червень 2020 року він вже отримував 9130,12 грн. Пенсія [PERSON] за 2017 рік складала 4888,83 грн., а станом на червень 2020 року - 11000,00 грн. Працюючи в ДП Артемсіль він за період з 01.01.2004 року по 30.01.2020 року отримав заробітну плату в сумі 1824174,57 грн., [PERSON] за період з 01.01.2004 року по 30.06.2020 року отримала 1710995,06 грн. Отже їх сімейний бюджет складався із його заробітної плати та пенсії та заробітної плати і пенсії [PERSON] . Свої доходи вони об`єднували у спільні доходи для навчання сина, для накопичення та придбання сину квартири і автомобіля, а також для придбання собі квартири у місті Києві, куди планували переїхати на постійне місце проживання. У них були готівкові кошти та кошти на рахунках в банку. У нього на рахунку відділення № 22 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" було 27650 доларів США, що за курсом становило 320890,66 грн. станом на травень 2014 року і на рахунках ПАТ "ПриватБанк" було 28561,59 доларів США станом на березень 2014 року. Всього, станом на травень 2014 року, у нього було 56211,59 доларів США, що на січень 2019 року по курсу становило 1557044 грн. 09.04.2011 року [PERSON] видала йому довіреність на право експлуатації (керування) належним їй автомобілем ЗАЗ, 2001 року випуску, строком на 10 років. Коли почалася антитерористична операція, то вони з [PERSON] скаржилися Голові НБУ про те, що банк "Фінанси та кредит" не видає їхні вклади по закінченню строку. В подальшому вони отримали вклади у валюті, які вони зберігали у спільній сімейній касі для придбання нерухомості. 13.06.2018 року [PERSON] подала Декларацію № 000-43КТ-538Н про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. В п. 1.12.1 якої він вказаний довіреною особою, що свідчить про їхні сімейні відносини. Вони з [PERSON] та їхнім сином завжди разом відпочивали, що підтверджується світлинами та візами в їхніх закордонних паспортах. Після закінчення навчання, син працював у Державній фіскальній службі у м. Києві та потребував придбання квартири. Вони з [PERSON] надали сину їхні спільні сімейні кошти для придбання квартири, яку він придбав за адресою: [ADDRESS] 31.07.2018 року. Квартира придбана за 318500 грн. З 04.01.2019 року по теперішній час син значиться зареєстрованим у вказаній квартирі. Після того, як вони допомогли сину придбати квартиру і автомобіль, вирішили і собі купити квартиру в м. Києві, щоб проживати поблизу сина. Попередньо вони домовилися з [PERSON] , що після їх смерті, це майно успадкує їх син, тому квартиру на себе оформить [PERSON] , а оскільки він повністю довіряв [PERSON] , то письмової угоди з нею про спільне придбане ними майно, не укладав. Зібравши інформацію та порадившись між собою, вони вибрали ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ", з яким [PERSON] оформить попередній договір купівлі-продажу квартири, яку вони придбають за їхні спільні сімейні кошти. 12.01.2019 року [PERSON] уклала попередній договір купівлі-продажу квартири з ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ" на квартиру [ADDRESS] . Остання здійснила повну оплату у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ" у сумі 1833349,70 грн. відповідно до п.п.1.4,2.2 Договору від 12.01.2019 року, про що 01.08.2019 року їй була видана відповідна довідка. Половину їхніх сімейних коштів сплатила вона сама, а половину коштів від імені матері сплатив їхній син [PERSON] , якому він особисто передав їхні готівкові сімейні кошти. У 2019 році вони з [PERSON] надали сину спільні кошти для придбання автомобіля. 17.07.2019 року син придбав автомобіль "Vоlkswagen tiguаn", 2015 року випуску за 129300 грн., який оформлений на нього. Після смерті [PERSON] , він отримав дозвіл на її перевезення та поховання місті Марганець Дніпропетровської області, де вона народилася. Зателефонував до її сестри [PERSON] , однак ніхто з родичів не приїхав її забирати. Тоді він організував за свої кошти доставку трупа [PERSON] у м. Соледар, де вона проживала. Він за власні кошти займався похованням покійної. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно: квартиру у м. Соледар, квартиру у м. Бахмут та автомобіль "Таврія". Крім того, за час спільного проживання однією сім`єю, вони вклали від імені [PERSON] 1833349,70 грн. спільних коштів на банківський рахунок ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ" для придбання квартири [ADDRESS] , згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири з ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ" від 12.01.2019 року. Нормами ст.ст. 3, 74 СК України, який набрав сили 01.01.2004 року, визначено, що у разі якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Ніякого письмового договору про спільне майно між ним та [PERSON] не укладалося, як не було складено і заповітів про спадкування майна один від одного на випадок їхньої смерті. Очевидним є те, що одноосібно сплатити 1833349,70 грн., згідно попереднього договору від 12.01.2019 року, [PERSON] не мала можливості, бо таких коштів у неї не було. Лише об`єднання їхніх доходів давало таку можливість, а тому ці кошти є їхньою спільною власністю. В силу ст. 74 СК України половина цієї суми - 916674,85 грн. повинна належати йому, а інша частина коштів буде спадковою масою разом з іншими об`єктами спадкування, разом з коштами, які є на банківських рахунках покійної. Наразі нагальним питанням є встановлення факту, який має для нього юридичне значення. Предметом спору є: - вирішення питання встановлення факту проживання однією сім`єю його та [PERSON] без реєстрації шлюбу; визнання майна 1833349,70 грн. їхньою з [PERSON] спільною сумісною власністю та його поділ; визнання за ним права власності на кошти в сумі 916674,85 грн. Просить суд встановити юридичний факт про те, що з 1997 року по [INFO] він, [PERSON] , [INFO] , на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживав разом із нею однією сім`єю у м. Соледар, Бахмутського району, Донецької області; Встановити факт того, що кошти в сумі 1833349,70 грн., внесені [PERSON] на банківський рахунок ТОВ «КУА «БУДКЕПІТАЛ» для придбання квартири [ADDRESS] згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири з ТОВ "КУА БУДКЕПІТАЛ" для від 12.01.2019 року, є їхньою спільною власністю; Визнати за ним право особистої власності на кошти в сумі 916674,85 грн., що складає половину від коштів в сумі 1833349,70 грн., внесених [PERSON] на банківський рахунок ТОВ "КУА БУДКЕПІТАЛ" для придбання їм квартири [ADDRESS] згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири з ТОВ «КУА «БУДКЕПІТАЛ» від 12.01.2019 року. 11 лютого 2021 року позивач [PERSON] надав уточнену позовну заяву, в якій ті ж самі позовні вимоги пред`являє ще до одного відповідача - [PERSON] , з підстав, зазначених у первісному позові та просить суд встановити юридичний факт про те, що з 1997 року по [INFO] він, [PERSON] , [INFO] , на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживав разом із нею однією сім`єю у м. Соледар (раніше Карло-Лібкнехтівське), Бахмутського району, Донецької області; Встановити факт того, що кошти в сумі 1833349,70 грн., внесені [PERSON] на банківський р/рахунок № [NUMBER] , відкритий в ПАТ "КРИСТАЛБАНК", МФО 339050, ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Лінтер" ІК за ЄДРПОУ 38901599, код за ЄДРІСІ 13300254, згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири з ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Лінтер" від імені, в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ "КУА БУДКЕПІТАЛ"., для придбання квартири [ADDRESS] від 12.01.2019 року, є їхньою спільною сімейною власністю; Визнати за ним право особистої власності на кошти в сумі 916674,85 грн., що складає половину від коштів в сумі 1833349,70 грн., внесених [PERSON] на банківський р/рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ "КРИСТАЛБАНК", МФО 339050, ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Лінтер" ІК за ЄДРПОУ 38901599, код за ЄДРІСІ 13300254, згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири з ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Лінтер" від імені, в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ "КУА БУДКЕПІТАЛ" для придбання квартири [ADDRESS] від 12.01.2019 року. 24 березня 2021 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву. Відповідно до п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив не містить вказаних документів, поданий з порушенням процесуального закону, тому суд не приймає його до уваги. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що її сестра [PERSON] не проживала спільно з позивачем. До м.Марганець вона приїздила двічі на рік без позивача, позивач приїзжав до м.Марганець всього три рази, в якості знайомого, є договір, у якому вказано, що [PERSON] разом з позивачем не проживала, всі довідки про склад сім`ї, які надані до суду, сфальсифіковані. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги свого батька - [PERSON] визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. У судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] пояснив, що з даною родиною він знайомий з 1992 року, з того часу, коли [PERSON] отримали квартиру, вони проживали разом та утримували господарство. Вони працювали разом із дружиною [PERSON] , були друзями. Спочатку він навіть не знав, що вони не одружені. Вони мали сина [PERSON] , разом купили йому квартиру у Києві, їздили туди робити ремонт, проживала там [PERSON] одну квартиру вони купили сину, а іншу для себе. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає родину приблизно з 1992 року, вони були сусідами. З [PERSON] та [PERSON] проживав їх син, вони були повноцінною сім`єю. Їздили у відпустку до Криму. Постійно їздили родиною відпочивати. Коли придбали квартиру у Києві, часто їздили робити ремонт. Син вчився у Києві. Сестру [PERSON] вона не бачила ніколи, про їхні стосунки вона не розповідала. [PERSON] планували переїхати мешкати до сина у Київ. [PERSON] проживає у тій же квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її батько [PERSON] та [PERSON] проживали разом більше тридцяти років, вели спільне господарство, разом виховували сина, разом проживали до трагедії, яка сталася, похованням [PERSON] займався батько. Коли [PERSON] отримала квартиру, вони зробили там ремонт та переїхали туди жити. Пізніше [PERSON] та її батько купили квартиру у Києві, куди вони планували переїхати, вони постійно собі у чомусь відмовляли, щоб зробити ремонт. Родичів [PERSON] вона не знала. Квартира батька, тому вона там і проживає, батько претендує на свою частку майна. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був знайомий з [PERSON] з 1980 року. З того часу, як вона переїхала до м.Соледар жити, до м.Марганця вона приїжджала два-три рази на рік, він її зустрічав на вокзалі. Вона завжди проживала сама. З 1990 року по 2010 рік вона була приватним підприємцем. З її слів він зрозумів, що в м. Соледар вона проживає разом із сином в двокімнатній квартирі, яка оформлена на даний час на неї. Останній раз [PERSON] приїздила до м. Марганця в 2019 році. Вона на аркуші перелічила все своє майно, банківські рахунки. Про те, що між [PERSON] та нею не було стосунків, свідчить заява, завірена нотаріусом в м.Київ. [PERSON] приїжджала до сестри в гості, на могилу батьків, на поховання своєї матері. Вони разом відпочивали з нею та її сином на морі. Коли він був у відрядженні в м.Лисичанську, заїжджав до неї в гості, [PERSON] там не бачив. [PERSON] дійсно їздив з ними на відпочинок до Криму, але в якості кого йому не відомо. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1987 року проживали разом, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у м. Соледар, Бахмутського району, Донецької області, були пов`язані між собою спільним побутом та мали спільні взаємні права і обов`язки, працювали в ДП Артемсіль. Спочатку вони проживали у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у них народилася спільна дитина - син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 19 вересня 1989 року Карло-Лібкнехтівським виконкомом Артемівської міськради Донецької області, з якого вбачається, що батьками останнього є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.10, 197 на звороті), а також копією свідоцтва про встановлення батьківства Серії [NUMBER] , виданого 19 вересня 1989 року Карло-Лібкнехтівським виконкомом Артемівської міськради Донецької області, з якого вбачається, що [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.10 на звороті, 197). Як зазначає позивач, що у 1993 році [PERSON] отримала квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій вони продовжували проживати разом з вказаного часу і до дня смерті останньої, тобто до [INFO] , вели спільне господарство та мали єдиний сімейний бюджет, який витрачали на потреби сім`ї. Актом від 06 липня 2020 року, затвердженого в.о. директора СК ВРЖП "Ремонтник" [PERSON] та підписами сусідів підтверджується, що [PERSON] проживав по [ADDRESS] разом з [PERSON] з 1993 року, вели спільне господарство та сплачували за комунальні послуги (а.с.12, 199). З довідки від 30 червня 2020 року № 2035/18-19, виданою Соледарською міською радою, Бахмутського району, Донецької області також вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , по день смерті останньої - [INFO] , спільно проживали за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство (а.с.11, 198). Довідкою від 06.07.2020 року за № 2954, виданою Соледарським комунально-виробничим ремонтно-житловим підприємством «Ремонтник» підтверджується, що [PERSON] , який значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , проживали разом за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство по день її смерті - [INFO] (а.с.13, 199 на звороті). 28 листопада 2000 року [PERSON] разом із сином приватизували квартиру [ADDRESS] , згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Копією свідоцтва про право власності на житло від 28.11.2000 року підтверджується, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та члену її сім`ї - [PERSON] . Право власності зареєстроване Артемівським бюро технічної інвентаризації 06.12.2000 року за № 13-2701 (а.с.23, 210). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 1963614 від 11.11.2003 року вбачається, що [PERSON] , на підставі договору дарування 1-5725 від 04.11.2003 року, належала і квартира [ADDRESS] (а.с.24). [PERSON] та [PERSON] в період спільного проживання разом виховували, матеріально забезпечували та утримували свого спільного сина - [PERSON] , разом відпочивали, в подальшому допомогли йому здобути вищу освіту, що підтверджується копією договору №590-ІМВ про надання освітньої послуги Київським національним університетом імені Т. Шевченка від 25.07.2007 року, з якого вбачається що [PERSON] в період з 01.09.2007 року по 30.06.2011 року навчався в інституті міжнародних відносин, на денній формі навчання, за спеціальністю міжнародне право на контрактній основі. Загальна вартість навчання становить 86560 гривень (а.с.230-231) та копією договору № 1933 даного навчального закладу від 29 липня 2011 року за період навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2012 року, де загальна вартість навчання становить 30000 грн. (а.с.47-48, 232-233). Крім того, як вказує позивач, вони з [PERSON] допомогли сину отримати ще й другу вищу освіту, а після закінчення сином навчання так, як останній працював в Державній фіскальній службі в м. Києві та потребував у житлі, 31.07.2018 року за спільні сімейні кошти придбали йому квартиру за адресою [ADDRESS] , вартість якої становить 318500 гривень та автомобіль. З 04.01.2019 року по теперішній час син значиться зареєстрованим у вказаній квартирі. Довідкою про реєстрацію місця проживання від 04.01.2019 року підтверджується, що [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17, 205). Після чого, [PERSON] та [PERSON] вирішили купити і собі квартиру в м. Києві, щоб проживати поблизу сина, оскільки мали спільні заощадження, попередньо домовившись що [PERSON] оформить квртиру на себе. У судовому засіданні було встановлено, що джерелом існування [PERSON] та [PERSON] була їхня заробітна плата та пенсія. Так [PERSON] та [PERSON] працювали разом в ДП "Артемсіль", [PERSON] працював з 10.09.1969 року, а [PERSON] з 01.10.1985 року. В матеріалах справи наявні довідки про заробітну плату [PERSON] за № 2 від 16.07.2020 року та [PERSON] за № 82 від 20.07.2020 року, виданих ДП "Артемсіль", з яких вбачається, що розмір заробітної плати [PERSON] за період з 01.01.2004 року по 30.06.2020 року складає - 1710995,06 грн., (а.с. 27, 214 на звороті), а [PERSON] за період з 01.01.2004 року по 30.01.2020 року складає - 1824174,57 грн. (а.с. 28, 2143). Крім того [PERSON] у 2006 році оформила пенсію на пільгових умовах згідно списку № 1 і продовжувала працювати. [PERSON] також оформив пенсію з 16.10.2006 року згідно Списку № 2 і продовжував працювати. Розмір пенсії [PERSON] у 2008 році становив 1578,84 грн. (а.с.36), впродовж розмір пенсії поступово збільшувався. Так станом на червень 2020 року він вже отримував 9130, 12 грн. (а.с.36 на звороті, 218 на звороті). Пенсія [PERSON] за 2017 рік складала 4888,83 грн., а станом на червень 2020 року - 11 000,00 грн.(а.с. 29-35). Таким чином сімейний бюджет [PERSON] та [PERSON] складався із їхньої заробітної плати та отримуваної ними пенсії. Свої доходи вони об`єднували у спільні доходи для навчання сина, для накопичення та придбання сину квартири і автомобіля, а також для придбання собі квартири у місті Києві, куди планували переїхати на постійне місце проживання. У них були, як готівкові кошти, так і кошти на рахунках в банку. В позові позивач зазначає, що на рахунку відділення № 22 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" у позивача було 27650 доларів США, що за курсом становило 320890,66 грн. станом на травень 2014 року і на рахунках ПАТ "ПриватБанк" було 28561,59 доларів США станом на березень 2014 року. Всього, станом на травень 2014 року, у нього було 56211,59 доларів США що на січень 2019 року по курсу становило - 1557044 грн.. Матеріали справи містять меморіальні валютні ордера № 9202/18641, №9202/18642 та №9202/18640 філії "Донецьке РУ "АТ "Банк Фінанси та кредит" від 12.05.2014 року на ім`я [PERSON] (а.с.38-39); виписки за договорами ПАТ "ПриватБанк" клієнтом якого був [PERSON] (а.с.40) було 28561,59 доларів США станом на березень 2014 року. Всього, станом на травень 2014 року, у нього було 56211,59 доларів США. Коли почалася антитерористична операція то [PERSON] з [PERSON] скаржилися Голові НБУ про те, що банк "Фінанси та кредит" не видає їхні вклади по закінченню строку (а.с. 37, 222). Порадившись між собою, [PERSON] та [PERSON] для укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири, вибрали ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ" . 12.01.2019 року [PERSON] уклала попередній договір купівлі-продажу квартири з ТОА "КУА "БУДКЕПІТАЛ" на квартиру [ADDRESS] , і здійснила повну оплату у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ" у сумі 1833349,70 грн. відповідно до п.п.1.4,2.2 Договору від 12.01.2019 року про, що 01.08.2019 року їй була видана відповідна довідка (а.с.14-16, 158-160, 200-204). [INFO] у м. Києві померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2020 року виконавчим комітетом Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області (а.с.19, 207). Похованням покійної займався позивач. В матеріалах справи наявний дозвіл Київської місцевої прокуратури від 03.07.2020 року [PERSON] на видачу для поховання трупа [PERSON] та перевезення в м. Марганець, Дніпропетровської області (а.с.20, 208). Так, як ніхто із родичів не приїхав забирати тіло покійної, [PERSON] сам за власні кошти доставив труп [PERSON] у м. Соледар, де вона проживала, і за власні кошти займався її похованням (а.с.21-22, 209,211). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири у м. Соледар, квартири у м. Бахмут та автомобіля "Таврія". Крім того, за час спільного проживання однією сім`єю, [PERSON] та [PERSON] вклали від імені [PERSON] 1833349,70 грн. спільних коштів на банківський рахунок ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ" для придбання квартири [ADDRESS] , згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири з ТОВ "КУА "БУДКЕПІТАЛ" від 12.01.2019 року. Довіреність, видана [PERSON] 08.04.2011 року на право експлуатації (керування) [PERSON] належним їй автомобілем ЗАЗ, 2002 року випуску, строком на 10 років та декларація № 000-43КТ-538Н про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в якій у п. 1.12.1 якої [PERSON] вказаний довіреною особою також є доказом того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю. Також факт проживання однією сім`єю підтверджено світлинами, з яких вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] відпочивали однією сім`єю разом із сином (а.с.45-46). Крім письмових доказів, факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, підтверджено показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наданими ними у судовому засіданні, які підтвердили той факт, що позивач та [PERSON] з 1992 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, вони мали спільного сина [PERSON] . Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Сімейним Кодексом України. Згідно до п. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Верховний Суд в постанові № 129/2115/15-ц від 14 лютого 2018 року зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази достовірно підтверджують факт проживання [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років з [PERSON] - з 1997 року року по день смерті [PERSON] , [INFO] у м. Соледар (раніше Карло-Лібкнехтівське), Бахмутського району, Донецької області, тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині встановлення факту того, що кошти в сумі 1833349,70 грн., внесені [PERSON] на банківський р/рахунок № [NUMBER] , відкритий в ПАТ "КРИСТАЛБАНК", МФО 339050, ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Лінтер" ІК за ЄДРПОУ 38901599, код за ЄДРІСІ 13300254, згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири з ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Лінтер" від імені, в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ "КУА БУДКЕПІТАЛ"., для придбання квартири [ADDRESS] від 12.01.2019 року, є їхньою спільною сімейною власністю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Відповідно до ч. 3 ст. 268 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з доказів, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку. Що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено вище, позивач проживав однією сім`єю із [PERSON] та мав спільний побут, спільні витрати, тому кошти в розмірі 1833349,70 гривень, були їхньою спільною власністю. Посилання відповідача [PERSON] на те, що згідно заяви [PERSON] на момент укладення та підписання попереднього договору купівлі-продажу квартири вона зазначає, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває, шлюбних контрактів не укладала, в фактичних стосунках з іншою особою не перебуває, на думку суду не є підставою для відмови в задоволенні даної частини позову, оскільки вказані обставини спростовуються, наявністю досліджених судом доказів. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] права особистої власності на кошти в сумі 916674,85 грн., що складає половину від коштів в сумі 1833349,70 грн., внесених [PERSON] на банківський р/рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ "КРИСТАЛБАНК", МФО 339050, ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Лінтер" ІК за ЄДРПОУ 38901599, код за ЄДРІСІ 13300254, згідно попереднього договору купівлі-продажу квартири з ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Лінтер" від імені, в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ "КУА БУДКЕПІТАЛ" для придбання квартири [ADDRESS] від 12.01.2019 року, суд приходить до наступного. Відповідно Постанови Верховного Суду від 21 березня 2019 року по справі №461/4689/15-ц, відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Виходячи з наведеного, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що наявний спадкоємець першої черги, який від спадщини не відмовився та не усунутий від спадкування, на момент розгляду справи, наявний спадкоємець другої черги, яка від спадщини не відмовились, суд вважає, що у позивача не виникає право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки він є спадкоємцем четвертої черги права на спадкування за законом, при наявності спадкоємців попередньої черги - сина [PERSON] та сестри [PERSON] , встановлення спадкоємців покладається на нотаріуса, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом (на грошові кошти у сумі 916674 грн.85 коп.). Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що ні процесуальний, ні матеріальний закон не передбачає можливості визнання права власності за спадкоємцями на кошти, які були витрачені спадкодавцем за його життя. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення задоволенні, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 420 грн.40 коп., тобто по 210 грн.20 коп. з кожного.

Outcome: approved