Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

01 жовтня 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у якому зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н, укладеної між ними 24 лютого 2015 року, відповідач отримав кредит в розмірі 44 631,76 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами угоди відповідач зобов`язався погашати заборгованість з "1" по "25" число кожного місяця шляхом надання банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ "ПриватБанк" умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Генеральною угодою, станом на 17 вересня 2019 року в нього утворилась заборгованість в розмірі 126 240,64 грн. яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачений судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. Представник позивача в судове засідання направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з`явився в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 44 631,76 грн., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 18 % на рік на суму залишку заборгованості, строком на 36 місяців до 28.02.2018 року. В свою чергу відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших платежів згідно Умов та Правил, шляхом внесення з "1" по "25" число кожного місяця щомісячного платежу в розмірі 1 619,24 грн. У відповідності до п.2.8 Генеральної угоди при порушені клієнтом строків погашення заборгованості більше, ніж на 31 день, клієнт сплачує банку пеню у розмірі вказаному в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Відповідач погодився з тим, що вказана угода разом з запропонованими умовами та правилами, тарифами складає між ним та банком кредитний договір, про що свідчить його підпис (а.с.4-29). На виконання вищевказаних умов Генеральної угоди банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобов`язань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом, а тому станом на 17 вересня 2019 року йому нараховано заборгованість за вказаною угодою в розмірі 169 087,12 грн., з яких позивач просить стягнути 126 240,64 грн.: 44 631,76 грн. - заборгованість за кредитом; 31 695,98 грн. - заборгованість за відсотками; 49 912,90 грн. - заборгованість за пенею за період з 24.02.2015 року по 31.08.2017 року (а.с.3). Суму заборгованості відповідач перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст.1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідач порушив умови Генеральної угоди щодо погашення кредиту та не в повному обсязі розрахувався з позивачем, обґрунтованим є стягнення з нього заборгованості за кредитом в розмірі 44 631,76 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості по відсоткам за користування кредитом суд доходить наступного. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено до 28 лютого 2018 року. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах № 444/9519/12 від 28.03.2018 року та № 175/4753/15-ц від 06.02.2019 року. Отже, заборгованість за відсотками за договором станом на 17 вересня 2019 року згідно наданого позивачем розрахунку становить 24 547,46 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за період з 24.02.2015 року по 28.02.2018 року. При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що банком нарахована заборгованість за пенею в розмірі 49 912,90 грн. Пунктом п.2.8 Угоди передбачено що, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позикодавець сплачує банку пеню розмір якої встановлено в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Умовами і правилами надання банківських послуг та підписаною сторонами угодою про реструктуризацію заборгованості не передбачено можливості нарахування на суму заборгованості, яка реструктуризована банком, пені та комісії, а тому без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту саме на підставі редакції Умов та правил доданих до позовної заяви, наданий банком витяг з Умов та правил, не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Враховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування пені, не доведено нарахування конкретного її розмір, суд прийшов до висновку, що у стягнені пені з відповідача слід відмовити. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом в розмірі 44 631,76 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 24 547,46 грн. за період з 24.02.2015 року по 28.02.2018 року. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 1 052,70 грн.

Outcome: partial