Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, відділу Держгеокадастру у Ружинському районі, Ружинської РДА, Вишнівської сільської ради про визнання права на земельну частку ( пай ). Позовні вимоги мотивуючи наступним, що 1979 році був прийнятий на роботу в Ружинський міжгосподарський комбікормовий завод на посаду тракториста. В подальшому на базі Ружинського міжгосподарського комбікормового заводу було створено Ружинське об»єднання по виробництву кормів, що підтверджується П.1 Статуту цього об»єднання, зареєстрованого виконкомом Ружинської районної Ради народних депутатів (рішення №71 від 23.04.1991 року). Рішенням виконкому Ружинської районної Ради народних депутатів від 25 11.1994 року № 933 було скасовано державну реєстрацію Ружинського об»єднання по виробництву кормів та проведено державну реєстрацію колективного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб», яке являлось правонаступником Ружинського об»єднання по виробництву кормів. Згідно із п.3.3 Статуту КСП «Хлібороб», с.Вишневе на кожного члена підприємства ведеться «Трудова книжка» єдиного зразка. Після створення КСП «Хлібороб» працівники Ружинського об»єднання по виробництву кормів, в тому числі і позивач, автоматично стали членами вказаного сільськогосподарського підприємства і їхні трудові книжки після цього велись відповідальними працівниками правління КСП «Хлібороб». 16.11.1995року в Книзі записів реєстрації державних актів на право колективної власності на землю було зареєстровано Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Хлібороб», с.Вишневе серії [NUMBER]. 03.01.1996року позивача [PERSON] було звільнено з роботи в КСП «Хлібороб» за власним бажанням. Було складено уточнений список членів КСП «Хлібороб», який було додано до вищезазначеного Державного акта на право колективної власності на землю. Позивача не було включено до цього списку, оскільки, на момент його складання він був звільнений з роботи в КСП «Хлібороб». В судове засідання зявився позивач та представник позивача позовні вимоги просили задовільнити. Визнати за ним право на земельну частку ( пай ) за рахунок резервних ( паїв ),що розташовані на території Вишнівської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області. В умовних кадастрових гектарах у розмірі земельних часток ( паїв ) наданих колишнім членам КСП ( Хлібороб « с. Вишневе, Ружинського району. В судовому засіданні представник головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, відділу Держгеокадастру у Ружинському районі в задоволенні позовних вимог просив відмовити, пояснивши наступне, що позивач не має сертифіката на право на земельну частку (пай), не надав доказів свого членства у КСП, не надав доказів незаконності на його думку не включення його до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Єдиним доказом, зі слів позивача, його членства у "КСП є трудова книжка, проте вона може посвідчувати просто факт найманої праці позивача у КСП, що в свою чергу не дає права на пай. В судове засідання представник Вишнівської сільської ради не зявилися надіслали заяву справу слухати у їхній відсутності. В судове засідання представник відповідача Ружинської РДА зявилися просили рішення винести на розсуд суду. Суд заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 29.08.2016 року замінено в якості відповідача Білилівську сільську раду на Вишнівську сільську раду у справі за позовом [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, відділу Держгеокадастру у Ружинському районі, Ружинської РДА, Вишнівської сільської ради про визнання права на земельну частку ( пай ). Указом Президента України №666/94 від 10.11.1994 року „Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" передбачено, що метою реформування аграрного сектору економіки було створення умов для рівноправного розвитку різних форм власності та господарювання на землі, вільного їх вибору громадянами України, посилення стимулювання праці та забезпечення на цій основі збільшення виробництва сільськогосподарської продукції Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв ). Право на земельну частку ( пай ) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку ( пай ) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку ( пай ) посвідченого сертифікатом. Документи, що посвідчують право на земельну частку ( пай ): Основним документом, що посвідчує право на земельну частку ( пай ), є сертифікат на право на земельну частку ( пай ) виданий районною ( міською ) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку ( пай ) громадян України, зазначених в абзаці пятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колетивного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. За змістом зазначеної норми право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки позивача [PERSON] виданої, 20 серпня 1965 року вбачається, що відсутні записи його членства в КСП « Хлібороб « с. Вишневе, Ружинського району, Житомирської області. У судовому засіданні встановлено, що до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю від 16 листопада 1995 року серії [NUMBER] в основному списку позивач [PERSON], не включений і відповідно не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що до уточненого списку громадян КСП « Хлібороб « с. Вишневе, Ружинського району, які мають право на земельну частку ( пай ) , що додаються до державного акту серія [NUMBER] зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 10 від 16.11.1995 року позивач [PERSON] не включений і відповідно не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд не бере до уваги покази свідків допитаних в залі судового засідання так, як вони не підтверджуються документально. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає спір в межах позовних вимог. Тому, суд в позовних вимогах [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, відділу Держгеокадастру у Ружинському районі, Ружинської РДА, Вишнівської сільської ради Про визнання права на земельну частку ( пай ) відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed