Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

26.01.2012 року позивач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1572802,69 грн. та судовий збір в розмірі 2823 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2013 року позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 196851,32 доларів США, що в еквіваленті складає 1572802,69 грн., а також судові витрати в сумі 2823 грн. 19.06.2014 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2013 року та призначено справу до судового розгляду. При цьому ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у позовні заяві посилається на те, що 20.12.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" /правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"/ та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/83361/82/87175, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 94 655 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 14 % річних на строк з 20.12.2012 по 20.12.2017 року. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, нею порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні представник позивача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - Збарацька А.І. позовну заяву підтримала та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що коштів на погашення заборгованості немає, та вказала, що між сторонами проходять переговори щодо можливої реструктуризації заборгованості. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.12.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" /правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"/ та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/83361/82/87175, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 94 655 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 14 % річних на строк до 20.12.2017 року /а.с. 10-19/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд зазначає, що з часу відкриття провадження по справі, а саме 17.02.2012 року, та скасування заочного рішення суду ухвалою суду від 19.06.2014 року, сторона позивача у порядку ст. 31 ЦПК України не надавала до суду заяви про збільшення/зменшення позовних вимог, та окрім того, представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у редакції від 26.01.2012 року. З наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості /а.с. 21-26/ вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014/83361/82/87175 від 20.12.2007 року станом на 04.01.2012 року становить 196 851,32 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 1 572 802,69 грн., з яких: -98 514,20 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 787 108,76 грн. - заборгованість за кредитом; -27 777,71 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 221 938,35 грн. - заборгованість за відсотками; -17 942,58 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 143 357,63 грн. - пеня за прострочення тіла кредиту; -52 616,83 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 420 397,95 грн. - пеня за прострочення відсотків по кредиту. У ході розгляду справи відповідач [PERSON] заявляла клопотання про призначення по справа судової почеркознавчої експертизи для визначення питання, ким виконані підписи на заяві №15-75/6511129 від 17.12.2007 року та на заяві-анкеті на отримання кредиту під заставу від 17.12.2007 року, договорі кредитування та іпотеки та чи виконані вказані підписи самою [PERSON] Так, ухвалою суду від 05.12.2014 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, однак, матеріали справи були повернуті із експертної установи, так як у встановлений законом строк, клопотання експерта про надання додаткових матеріалів не було виконано /а.с. 165/. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Під час розгляду справи відповідач неодноразово надавала до суду заяви про відкладення судового засідання, в тому числі і з підстав того, що [PERSON] перебувала у пологовому відділенні та народила дитину [INFO], про що надала суду свідоцтво про народження сина - [PERSON]. Таким чином, враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, та приймаючи до уваги важкий матеріальний стан відповідача, яка в ході розгляду справи народила дитину, суд приходить до висновку, що у вказаній справі підлягають застосуванню положення ст. 551 ЦК України стосовно зменшення неустойки через неспівмірність із розміром основного боргу. У зв'язку із чим, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 014/83361/82/87175 від 20.12.2007 року у розмірі 126 291,91 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 1 009 047,11 грн., тобто без врахування сум пені за прострочення тіла кредиту (17 942,58 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 143 357,63 грн.) та за прострочення відсотків по кредиту (52 616,83 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 420 397,95 грн.) З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" підлягають частковому, так як частково обґрунтовані та доведені. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial