Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 29.02.2012р. звернулося з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 26.10.2006р. № СNL-300/3028/2006 та заборгованості за кредитним договором від 10.11.2006р. № СNL-300/3049/2006, посилаючись на невиконання належним чином зобов'язань за вказаними договорами, утворення станом на 17.05.2011р. заборгованості в загальній сумі 6 972 296 грн. 34коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно (а.с. № 3-7 т. № 1). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2012р. під головуванням судді Галічого В.М. ці позовні вимоги задоволено в повному обсязі (а.с. № 77-78 т. № 1). Ухвалою суду від 01.08.2012р. під головуванням судді Галічого В.М. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 19.06.2012р. було залишено без задоволення (а.с. № 99 т. № 1). Ухвалою суду від 22.07.2013р. були об'єднані в одне провадження заяви [PERSON] та [PERSON] від 01.07.2012р. про перегляд заочного рішення суду від 19.06.2012р. (а.с. № 104-126, 127-150, 154 т. № 1). Ухвалою суду від 22.07.2013р. під головуванням судді Галічого В.М. також скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 19.06.2012р. (а.с. № 155 т. № 1). 11.09.2013р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] в своїх інтересах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та зустрічна позовна заява [PERSON] в своїх інтересах та інтересах дитини про визнання недійсним договору іпотеки (а.с. № 187-189, 201-205 т. № 1). В обґрунтування першого зустрічного позову [PERSON] посилалася на те, що її (як іпотекодавця) всупереч вимогам законодавства про іпотеку не повідомили письмово про необхідність усунення порушень при виконанні кредитного зобов'язання, а спірний виконавчий напис нотаріусом було вчинено у безспірному порядку, незважаючи на наявність між сторонами кредитних відносин спору щодо порядку виконання зобов'язання. В обґрунтування другого зустрічного позову [PERSON] посилалася на те, що на момент укладання договору у домоволодінні проживала неповнолітня дитина, та органом опіки та піклування не було надано згоди на укладання спірної угоди, у зв'язку з чим з огляду на приписи діючого на той час законодавства, договір іпотеки від 10.11.2006р. слід визнати недійсним. При новому розгляді справи, а саме 11.12.2013р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було задоволено в повному обсязі позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми. У задоволені зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (треті особи - [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON].) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню було відмовлено та відмовлено у задоволені зустрічного позову [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (треті особи - [PERSON], Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]) про визнання недійсним договору іпотеки. З відповідачів на користь позивача стягнуто судові витрати в розмірі 3219грн., по 1609грн.50коп. з кожного (а.с. № 52-57 т. № 2). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.02.2014р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2013р. було залишено без змін (а.с. № 129-131 т. № 2). 27.03.2014р. до суду надійшла заява представника [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 26.04.2013р.) в обґрунтування якої представник посилався на те, що 13.02.2014р. після залишення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2013р. без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області [PERSON] стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цивільної справи, а саме, істотною обставиною є рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014р., яким визнано припиненим договір поруки від 26.10.2006р. та договір поруки від 10.11.2006р., укладені між [PERSON] та ТОВ «ОТП Банк» (раніше АКБ „Райффайзен Україна"). Таким чином, на думку представника заявниці, зазначені обставини є істотними, не були і не могли бути відомі їй на час ухвалення рішення, а тому воно підлягає перегляду за нововиявленими обставинами (а.с. № 138-144 т. № 2). При розгляді справи судом 01.12.2014р. представник [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі 2-х довіреностей від 26.06.2013р. - а.с. № 146, 123 т. № 1), підтримав заяву [PERSON] про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. На той випадок, якщо суд задовольнить заяву [PERSON] про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, просив основний позов банку задовольнити частково, а саме в частині стягнення суми заборгованості за двома кредитними договорами тільки з відповідача [PERSON] і тільки безспірної суми заборгованості, а в позові до [PERSON] відмовити, задовольнивши два її зустрічних позови. Представник позивача - Копач Р.В. (діє за дорученнями від ТОВ „ОТП Факторинг Україна" та ПАТ „ОТП Банк" від 11.04.2014р. та від 05.12.2013р. відповідно - а.с. № 171, 172 т. № 2) просив в задоволені заяви про перегляд рішення суду від 11.12.2013р. відмовити з тих підстав, що про це рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] не повідомила ані районний суд при винесені рішення 11.12.2013р., ані апеляційний суд при розгляді справи 13.02.2014р. (а.с. № 129-131 т. № 2). На той випадок, якщо суд задовольнить заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, просив основний позов задовольнити в повному обсязі, а в задоволені двох зустрічних позовів [PERSON] відмовити з тих самих підстав, на які посилався представник банку при розгляді справи 11.12.2013р. Треті особи за зустрічними позовними вимогами - приватний нотаріус ДМНО [PERSON] та приватний нотаріус ДМНО [PERSON], Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в судові засідання по справі не з'являлися, про дату розгляду справи кожного разу були повідомлені належним чином, в справі є відповідні поштові повідомлення (а.с. № 148, 154-155, 158, 162, 164, 165, 167, 174-178, 180, 182, 184-188, 192, 198-199, 209- 211, 221-223 т. № 2). До суду 16.05.2014р. та 29.09.2014р. надійшли заяви приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] про розгляд справи за її відсутністю (а.с. № 160, 200, 201 т. № 2). До суду 18.09.2014р. надійшла заява представника Органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради - Бабенко Т.Г. (діє за дорученням від 08.01.2014р. - а.с. № 184) про розгляд справи за її відсутністю, винести рішення згідно норм чинного законодавства та з урахуванням інтересів дітей (а.с. № 196 т. № 2). В судовому засіданні 01.12.2014р., з урахуванням думки учасників судового процесу, суд ухвалив розглядати справу за відсутністю представників третіх осіб за зустрічним позовом на підставі ст. 169 ЦПК України. Від розгляду клопотання про залучення третьої особи - ДП „Інформаційний центр" МЮУ (а.с. № 153 т. № 2) представник відповідачів під час судового засідання 01.12.2014р. відмовився (а.с. № 224-227 т. № 2). Суд, вислухав представників позивача та відповідачів, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, вважає, що заяву представника [PERSON] - [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 11.12.2013р. слід задовольнити і при новому розгляді справи в порядку ст. 365 ЦПК України основний позов задовольнити частково, зустрічні позовні вимоги [PERSON] в своїх інтересах задовольнити частково, зустрічні позовні вимоги [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина задовольнити повністю з огляду на наступне. Згідно із ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадку порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання повинне бути виконане у гривнях, а у випадку визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно із ст. ст. 512-516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні може бути здійснена шляхом передання ним свого права вимоги іншій особі за правочином, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора на умовах та в обсязі, що існувало на час передання. Згода боржника на зміну кредитора не є необхідною. Судом при розгляді справи встановлено, що відповідно до кредитного договору від 26.10.2006р. № СNL-300/3028/2006, укладеного між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та відповідачем [PERSON], право вимоги за яким передано ТОВ «ОТП Факторинг Україна», [PERSON] був наданий кредит у розмірі 200 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 26.10.2021р. (а.с. № 8-11, 12 т. № 1). Крім того, 10.11.2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № СNL-300/3049/2006, відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 100 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 10.11.2016р. Право вимоги за цим договором також передано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.№ 13-16, 17 т. № 1). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № СNL-300/3028/2006 від 26.10.2006р. та № СNL-300/3049/2006 від 10.11.2006р. з відповідачкою [PERSON] були укладені договори поруки № SR-300/1441/2006 від 26.10.2006р. та № SR-300/1452/2006 від 10.11.2006р. (а.с. № 18-20, 21-23 т. № 1). З метою забезпечення повного і своєчасного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитними договорами, між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» був укладений договір іпотеки № PSL-300/2065/2006 (майнова порука), посвідченому приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], реєстровий номер № 3930, відповідно до якого [PERSON] було передано в іпотеку належне їй на праві власності домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 196-199 т. 1). 18.04.2012р. приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було вчинено виконавчий напис, реєстровий № 1764 про звернення стягнення на нерухоме майно, що передано в іпотеку за вищевказаним договором іпотеки, за яким 27.04.2012р. Жовтневим ВДВС ДМУЮ Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на нерухоме майно - домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 191-195 т. № 1). Державним виконавцем Жовтневого ВДВС ДМУЮ Дніпропетровської області Власенко О.В. 27.04.2012р. відкрито виконавче провадження № ВП 3238848 (а.с. № 191-195 т. № 1). Між тим, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014р. договір поруки № SR-300/1441/2006 від 26.10.2006р. та договір поруки № SR-300/1452/2006 від 10.11.2006р. були визнані припиненими (а.с. № 141-142, 193, 203- 204 т. № 2). Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2013р. у дійсній справі та рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014р. у справі № 202/341/14ц про визнання припиненими догорів поруки безпосередньо пов'язані, між ними існує преюдиційний, матеріально-правовий зв'язок. Адже факти, встановлені у справі № 202/341/14ц мають істотне значення для даної справи, оскільки договір поруки № SR-300/1441/2006 від 26.10.2006р. та договір поруки № SR-300/1452/2006 від 10.11.2006р. визнані припиненими, отже не може йти мова про солідарну відповідальність [PERSON] поряд з боржником за кредитним договором [PERSON] Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справи № 4 від 30.03.2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 7 цієї ж Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30.03.2012р., обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. З огляду на те, що юридичні факти, які істотно впливають на права та обов'язки [PERSON] (визнання договорів поруки припиненими) виникли після набрання рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2013р. законної сили (рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про визнання договорів поруки припиненими було винесено 24.02.2014р. та набрало законної сили 06.03.2014р., а рішення від 11.12.2013р. набрало законної сили 13.02.2014р.), то в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, з урахуванням роз'яснень п. 7 Постанови ВССУ, наявність рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014р. про визнання припиненими договорів поруки, що укладені між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], є саме тією нововиявленою обставиною, яка могла б, у разі якщо б була відома сторонам, вплинути на висновки суду під час ухвалення рішення таким чином, що зміст судового рішення був би іншим. При задоволені заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, судом також враховано те, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2013р. не виконувалось із дня набрання ним законної сили до скасування цього рішення ухвалою апеляційного суду (положення п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30.03.2012р.). Ці обставини в судовому засіданні 01.12.2014р. повідомив на запитання головуючого представник банку (а.с. № 224-227 т. № 2). Після прийняття змін до глави 4 розділу V ЦПК України Законом України № 4176-VІ (4176-17) від 20.12.2011р.), та згідно п.17 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30.03.2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Таким чином, одночасно зі скасуванням рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2013р. за нововиявленими обставинами, суд вважає можливим в одному засіданні відразу винести рішення про часткове задоволення основного позову, часткове задоволення зустрічного позову [PERSON] в своїх інтересах та повне задоволення зустрічного позову [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина. Суд не може покласти в основу рішення про задоволення позовних вимог ті аргументи представника позивача, що [PERSON] не повідомила Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська 11.12.2013р. та апеляційному суду Дніпропетровської області від 13.02.2014р. про те, що договори поруки визнані припиненими, оскільки, як зазначалося вище рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська винесено тільки 24.02.2014р. та набрало законної сили 06.03.2014р. При задоволені заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд виходить з тих обставин, що строки звернення, передбачені ст. 362 ЦПК України [PERSON] не пропущені, оскільки вона звернулася до суду 27.03.2014р. (рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська набрало законної сили 06.03.2014р.). Отже, розглядая справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин, відповідно п.17 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30.03.2012р. (в одному засіданні), суд вважає, що основний позов підлягає частковому задоволенню, та заборгованість за кредитними договорами слід стягувати тільки з позичальника кредиту [PERSON] Так, суд погоджується з тими доводами позивача, викладеними у позовній заяві, що зобов'язання позичальника не виконувалися належним чином, станом на 17.05.2011р. утворилась заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами у розмірі 6.972.296грн.34коп., що складається з: заборгованості по кредитному договору від 26.10.2006р. № СNL-300/3028/2006, а саме заборгованість по кредиту у розмірі 81 290, 69 доларів США, що за курсом НБУ 7.9785 грн. складає 648 577грн. 77коп., заборгованість по відсотках у розмірі 18 709, 17 доларів США, що за курсом НБУ 7.9785 грн. складає 149 271 грн.11коп., заборгованість по штрафним санкціям у розмірі 186 999, 74 доларів США, що за курсом НБУ 7.9785 грн. складає 1 491 977грн. 43коп.; заборгованості по кредитному договору від 10.11.2006р. № СNL-300/3049/2006, а саме заборгованість по кредиту у розмірі 165 853, 59 доларів США, що за курсом НБУ 7.9785 грн. складає 1 323 262 грн.87коп., заборгованість по відсотках у розмірі 38 636, 31 доларів США, що за курсом НБУ 7.9785 грн. складає 308 259грн.80коп., заборгованість по штрафним санкціям у розмірі 382 396, 11 доларів США, що за курсом НБУ 7.9785 грн. складає 3 050 947грн. 36коп., відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. № 38, 39 т. № 1). При винесені судом рішення в частині часткового задоволення основного позову, судом враховано, що позивачем не уточнювалися позовні вимоги в сторону збільшення суми заборгованості за більший період та з урахуванням курсу НБУ щодо іноземної валюти. Це підтверджується відповіддю представника банку в судовому засіданні 01.12.2014р. на запитання головуючого (а.с. № 224-227 т. № 2). Самостійно перерахувати суму заборгованості за основним позовом по курсу НБУ на день винесення рішення, суд не має можливості, оскільки розглядає справу в порядку перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, а не в порядку розгляду справу по суті при первісному її розгляді. При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачів, що загальна сума заборгованості занадто велика, оскільки правильність розрахунку банку не спростована, заперечення представника відповідачів носять голослівний характер з огляду на те, що в матеріалах справи є розрахунок сумі боргу по кожному з кредитних договорів, з яким суд погоджується (а.с. № 38, 39 т. № 1) При розгляді справи також враховано, що 12.11.2010р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким право вимоги за вищезазначеними договорами перейшло до останнього (а.с. № 24-36, 37 т. № 1). Розглядая зустрічні позовні вимоги [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини, суд вважає, що з урахуванням тих обставин, що договір поруки № SR-300/1441/2006 від 26.10.2006р. та договір поруки № SR-300/1452/2006 від 10.11.2006р. визнані припиненими рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014р., та ці обставини є підставою для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2013р. в порядку ст. 361, 365 ЦПК України, суд при новому розгляді справи вважає, що [PERSON] не несе солідарну відповідальність за кредитними договорами поряд з [PERSON], в даному випадку як майновий поручитель (іпотекодавець), а отже слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] від 18.04.2012р., реєстровий номер № 1764 про звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння, яке знаходиться за адресою : [ADDRESS], що передано в іпотеку за договором іпотеки від 10.11.2006р., укладеному між АКБ „Райффайзенбанк Україна" та [PERSON] за № РСL-300/2065/2006, посвідченому приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], реєстровий номер № 3930 та Зняти заборону з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 12451277, контрольна сума 1ЕОБ49А1Д7). Зустрічні позовні вимоги [PERSON] в своїх інтересах суд вважає за необхідне задовольнити частково, відмовивши у тій частині її вимог, що стосується вимог про закриття виконавчого провадження № ВП 3238848, відкритого державним виконавцем Власенко О.В. 27.04.2012р.. яке знаходиться в провадженні Жовтневого ВДВС ДМУЮ (а.с. № 190, 191-195), оскільки відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження" це відноситься до компетенції самого державного виконавця і тільки у разі відмови у закритті виконавчого провадження у сторони з'являється право на оскарження такої постанови в судовому порядку. З урахуванням тих самих обставин, що договір поруки № SR-300/1441/2006 від 26.10.2006р. та договір поруки № SR-300/1452/2006 від 10.11.2006р. визнані припиненими рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014р., та ці обставини є підставою для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2013р. в порядку ст. 361, 365 ЦПК України, суд при новому розгляді справи вважає, що [PERSON] не несе солідарну відповідальність за кредитними договорами поряд з [PERSON], в данному випадку як майновий поручитель (іпотекодавець), а отже слід визнати недійсним договір іпотеки за № РСL-300/2065/2006, посвідчений 10.11.2006р. приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 3930, укладений між [PERSON] та АКБ „Райффайзенбанк Україна". Також слід зобов'язати ПАТ „ОТП Банк" надати приватному нотаріусу ДМНО [PERSON] усі документи, необхідні для виключення нотаріусом з реєстру іпотек запису про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки № РСL-300/2065/2006, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3930, укладений між [PERSON] та АКБ „Райффайзенбанк Україна", а саме: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], загальною площею 373 кв.м., власником якого є [PERSON] Також слід зобов'язати приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] виключити з реєстру іпотек запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки № РСL-300/2065/2006, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3930, укладений між [PERSON] та АКБ „Райффайзенбанк Україна", а саме: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], загальною площею 373 кв.м., власником якого є [PERSON] Обговорюючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, та з урахуванням тих обставин, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по справі в розмірі 3219грн., оскільки саме з цього відповідача на користь банка стягнута заборгованість по обом кредитним договорам (а.с. № 2 т. № 1). Оскільки, суд прийшов до висновку про повне та часткове задоволення зустрічних позовів [PERSON] (в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини) , вважає, що з позивача на користь [PERSON] слід по кожному з зустрічних позовів стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 114грн.70коп., незважаючи на те, що один з зустрічних позовів задоволено частково, оскільки станом на 2013р. сума, яка дорівнює 114грн.70коп. була мінімальним розміром судового збору за позовами цієї категорії (а.с. № 186, 200 т. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial