Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що 23.03.2016 вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільнго стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 53. В шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та повністю знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, склалися неприязні стосунки між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Оскільки сім`я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить суд визначити місце проживання малолітньої дочки з нею. Також, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову щомісячно зі щорічною індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач на даний час жодним чином не вживає заходів щодо належного піклування про дитину, про її здоров`я, духовний розвиток та навчання, тощо, тобто ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку батька щодо утримання дитини. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання. Відповідачем скеровано до суду відзив на позовну заяву, якою він позов визнає частково, а саме: в частині розірвання шлюбу, оскільки не вважає себе та позивачку подружжям в розумінні вимог ст. 3 СК України сім`єю, подружні стосунки припинені з вересня 2018 року і вони фактично не проживають з цього часу. Позовні вимоги про стягнення аліментів він вважає необгрунтованими. Вказує, що їх спільна донька [PERSON] , [INFO] , починаючи з березня 2019 року не проживає з позивачкою за місцем її реєстрації та фактичного проживання, остання фактично проживає з батьками позивачки в селі Новомайданецьке, Тальнівського району Черкаської області і тому, не відвідує ДНЗ (ясла-садочок) комбінованого типу; №54 «Метелик» з 10.04.2019. Можливості спілкуватися з рідною донькою не має, перешкоди йому чинить дружина, яка проживає сама, донькою опікується її рідні батьки, а він такого піклування позбавлений. Зазначає, що після припинення фактично шлюбних стосунків питання участі батька у житті дитини було обмежено, в подальшому такі обмеження були скасовані через спроби [PERSON] налагодити стосунки та повернутися проживати у власну сім`ю, яку він такою вважав до вересня 2018 року. Всі його спроби та намагання залишитися невиконаними та безрезультатними. З донькою останній раз бачився 08.03.2019, коли придбав їй подарунки та поїхав до батьків позивачки аби побачитися з дитиною та поспілкуватися. Більше доньку йому ніхто не давав. Спростуванню підлягає, також, вказівка позивачки про її повне утримання доньки за час роздільного проживання з відповідачем. В даному випадку, [PERSON] перебуває в соціальній відпустці по догляду за дитиною до виповнення нею 3-річного віку та отримує соціальну допомогу. Спростуванню, також, підлягає доводи позивача про відсутність на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних батьків. Так, за рішенням Черкаської районного суду Черкаської області у справі №707/1424/15 від 27.07.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј тчастини та 1/6 частина на користь [PERSON] на її утримання до виповнення сином 3-річного віку. За рішенням Черкаського районного суду Черкаської області вії 23.02.2017 у справі №707/2567/16-ц аліменти за рішення суду від 27.07.2015 зменшені з урахуванням народження [PERSON] та наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків. Заявою від 21.08.2019 позивачка змінила та збільшила позовні вимоги, просить суд прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення малолітньою донькою трирічного віку. Відповідачем 18.09.2019 скеровано до суду відзив на заяву про зміну та збільшення позовних вимог, яким просить суд в позовних вимогах про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки відмовити. Також, відмовити в позовних вимогах про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] . Зокрема, вказує, що факт проживання малолітньої доньки [PERSON] 21 вересня 2016 року оспорюється відповідачем та не визнається, оскільки в дійсності дитина не проживає з матір`ю за місцем реєстрації, і ця обставини не спростована позивачем. Факт працевлаштування доводиться самою позивачкою, яка надає суду докази наявності її доходу від роботи. Не доведено факт можливості відповідача надавати кошти ж утримання дружини, адже у відзиві на первісний позов було надано суду докази відсутності доходів у позивача та його неможливість надавати відповідну допомогу. Також, ще одним доказом неможливості надавати матеріальну допомогу є те, що згідно довідки до акту огляду МСЕК серп 12ААБ №462507 від 03.07.2019 року [PERSON] призначена 2 група інвалідності про причині загального захворювання. При зверненні до ГУ ПФУ в Черкаській області з метою оформлення пенсії [PERSON] відмовлено в праві на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить довідка №505/02-05 від 11,07.2019року. Отож, фактично позивач позбавлений права на пенсію та на існування у нього будь-яких доходів, з яких можливо було б надавати матеріальну допомогу. В даному випадку, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дружини потрібно враховувати всі обставин спору та ті докази, якими відповідач обґрунтовує свою неможливість надавати відповідну допомогу. Вважає, що позивачка не є особою, яка потребує матеріально допомоги, адже свої особисті потреби вона задовольняє за рахуної заробітної плати, яку отримує за виконану роботу, відповідач ж позбавлений можливості надавати їй допомогу в розмірі 700,00 грн., адже немає ніякого доходу. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.09.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник адвокат Ткаченко М.О. в судовому засіданні змінені та збільшені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивачка додатково пояснила, що жодних спільних інтересів в неї з відповідачем немає, так само як і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю, вважає, що подальше спільне життя неможливе і такий шлюб суперечить як її інтересам, так і моральним засадам суспільства. Також, суду пояснила, що відповідач матеріально своїй дочці не допомагає, участі у їх виконанні не приймає. На даний час, не має можливості самостійно без участі батька дитини утримувати дитину. Відповідач в силу свого віку, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки, оскільки є працездатним, не має хронічних захворювань чи інвалідності, враховуючи також те, що аліменти він нікому не платить, інших утриманців, зокрема, неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків у нього на утриманні не перебуває, про наявність інших істотних обставин, зокрема щодо інших стягнень з його доходу, чи майнових вимог третіх осіб, що впливають на розмір аліментів їй не відомо, відповідно вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання їх спільної дочки у 1/4 частки щомісячно. Позивачка додала, що на даний вона перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини. Дитина проживає з нею, за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить їй на праві приватної власності, яка придбана нею до шлюбу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2013. З 14.03.2019 вона прийнята до ТОВ "Рейкарц Хотел Менеджмент" на посаду портьє служби прийому та розміщення готелю "Оптіма Черкаси" з посадовим окладом у розмірі 4212 грн. на місяць. Інших доходів вона не має, а тому отримуваний нею сукупний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати та допомоги при народженні однієї дитини не дозволяє надавати повноцінну та необхідну матеріальну допомогу дочці. Також, вказала, що в шлюбі з відповідачем за спільні кошти була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка була оформлена на ім`я відповідача на підставі Договору купівлі-продажу від 20.11.2017 вказана квартира за її згодою була подарована відповідачем їх спільній дочці. Разом з тим, отримана дочкою [PERSON] , [INFO] у власність квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування не є предметом аліментного договору або іншого правочину, а тому, дана обставина не може бути підставою для відмови у позові в цій частині. Відповідно до психологічної характеристики дочки [PERSON] , 2016 р.н., виданої дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 54 "Метелик" Черкаської міської ради, зазначено, що вихованням дитини займається виключно мама, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини і групи. Тобто, батько дитини [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню дочки, не допомагає у навчанні, не підтримує зв`язок з навчальним закладом, не оплачує харчування дитини та інші витрати на потреби закладу, не відвідує батьківські збори. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Давигора С.А. змінені позовні вимоги визнав частково та не заперечувала проти розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем. В частині стягнення з відповідача аліментів просить суд відмовити, оскільки дохід дитини щомісячно фактично покриває витрати на її утримання, а тому, необхідності у стягненні додактових коштів не має. Крім того, від наявного у дочки - [PERSON] нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] [PERSON] отримує щомісячно дохід від орендної плати. Зазначене майно позивачкою за договором оренди здається [PERSON] , починаючи з 2017 року, тобто з часу набуття права власності за відповідачем та подальше його відчуження за договором дарування на користь доньки. Про факт проживання в квартирі наймачів свідчить акт опитування сусідів складений 17.04.2019 за затверджений головою Правління ОСББ «бульвар Шевченка, 352» [PERSON] . Про факт отримання коштів за здачу в оренду квартири, також, свідчить наявний у відповідача попередній договір оренди житла за яким, вік, як колишній власник у 2017 році, здавав в оренду квартиру за кошти, оскільки у квартирі вони не проживали з дитиною фактично. У 2017 році вартість орендної плати становила 4700 грн., а вже після укладення договору дарування 20.11.2017 на користь дитини, позивачка уклала новий договір оренди з іншим орендарем, яким на даний час виступає [PERSON] та підняла вартість оренди до 5000 грн. Тобто, дохід, отриманий позивачкою, від здачі в оренду майна являється достатнім для нормального проживання та утримання дитини за час, коли батьки проживають окремо. Відповідно, питання про утримання дитини після фактичного припинення шлюбних стосунків не стояло та позивачкою не вимагалося аби відповідач їй виплачував аліменти, адже вона і так отримує постійний стабільний дохід від здачі в оренду нерухомого майна доньки з 2017 року по теперішній час. Також, в якості доказу вартості належного дитині майна відповідачем було отримано консультацію №1664/19 від 03.05.2019 надану ПП «ТОВА» щодо ймовірної вартості квартири [ADDRESS] , яка становить 634500 грн. та свідчить про досить цінісну вартість нерухомого майна, яке подароване дитині. Просить суд зауважити, що вчинений його довірителем дарунок свідчить про забезпечення дитини в майбутньому житлом та повноцінним майном, яким вона зможе розпорядитися на власний розсуд. І, оскільки сторони у справі забезпеченні власним житлом, наміру проживати у подарованій квартирі не було ні в кого, а отримувати дохід було вагомим при набутті права власності на квартиру, як кошти за які сім`я проживала до припинення фактичних шлюбних стосунків. Кошти, які отримує позивачка, підлягають витраті виключно на інтереси дитини та її потреби, оскільки майном дитини на даний час розпоряджається позивачка. Також, пояснив, що його довіритель заперечує проти стягнення аліменів на утримання дружини через відсутність відповдіних умов, які враховуються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дружини. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Судом встановлено, що сторони 23.03.2016 зареєстрували шлюб відділом державної реєстрації актів цивільнго стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 05.04.2019. В ході розгляду справи судом з`ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведуть з вересня 2018 року, збереження сім`ї не можливе. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання. В шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Згідно з вказаного свідоцтва про народження батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема відповідно до частини першої вказаної статті при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. В ході розгляду судом справи, встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області у справі №707/1424/15 від 27.07.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.06.2015 і додосягнення дитиною повноліття. Також, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 чатсини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починючи з 17.06.2015 до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області вії 23.02.2017 у справі №707/2567/16-ц зменшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь Стрілець МВ, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 чатсини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто, також, з [PERSON] алміенти на користь [PERSON] на її утримання в ромірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Суд приймає до уваги той факт, що на даний час у відповідача наявні аліментні зобов`язання в розмірі 1/6 частини на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Разом з тим, при визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію малотіньої доньки [PERSON] та звичайні її потреби. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, не поставить останнього у скрутне матеріальне становище. Згідно з частиною другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Посилання відповідача на договір оренди житла (квартири) [ADDRESS] , зокрема з [PERSON] на суму 5000 грн., суд оцінює критично. Суд не приймає до уваги звернення відповідача відносно того, що він подарував зазначену вище квартиру своїй дочці [PERSON] в рахунок аліментів. Відповідно до ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, що він подарував квартиру своїй дитині в рахунок аліментних платежів. Крім того, квартира була подарована дочці, ще коли сторони проживали разом як подружжя та рішення приймали спільно. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на її користь, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК україни право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 6 ст. 84 СК України). Матеріалами справи встановлено, що позивачка проживає разом із дитиною, доказів протилежного суде не надано. Враховучюи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , уродженця с. Дубіївка, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 21.08.2019 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: partial