Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

17 серпня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.\~Волгоградська, 413 "А". У зазначеному будинку зареєстрована вона, її донька [PERSON], [INFO], її онуки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та її син [PERSON], [INFO], що є відповідачем у справі. Відповідач не проживає у будинку з 2004 року, власних речей не має, не несе витрат з його утримання та сплаті комунальних послуг. У звязку з чим, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №\~413 "А" на вул.\~Волгоградська в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, надали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про відкладення розгляду справи не клопотав. Представник третьої особи Відділку реєстрації та обліку громадян [PERSON] комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.\~16). Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03\~жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження у цій справі відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 червня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2549, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.\~Волгоградська, 413 а (а.с.\~5). У вищезазначеному житловому будинку зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається з копії довідки [PERSON] комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 3490 від 04\~серпня 2017 року (а.с. 9). Відповідач в зазначеному будинку № 413 а на вул.\~Волгоградська в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області з 2004 року не проживає, що підтверджується актом від 02 серпня 2017 року, складеним Головою квартального комітету № 33 м. Новомосковськ Дніпропетровської області [PERSON] в присутності сусідів (а.с. 8). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року, в будинку № 413 а на вул.\~Волгоградська в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знявся, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved