Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] у місті Докучаєвську. 04 жовтня 2013 року з вини відповідачів сталося залиття належної йому квартири. Причиною залиття стало те, що на радіаторі опалення в квартирі відповідача був відкритий кран та під час запуску системи опалення вода потрапила в квартиру позивача, про що працівниками КП "Прометей" складено відповідний акт. Завдана матеріальна шкода, згідно звіту незалежного висновку з визначення матеріальної шкоди від 17.10.2013 року складає 18635,34 грн. Неправомірними діями відповідачів позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася у необхідності позивачу витрачати час та кошти при зверненні до спеціаліста для визначення матеріальної шкоди, адвоката, а також проведення ремонту квартири після залиття. Розмір моральної шкоди визначено позивачем у розмірі 3000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду у розмірі 18635,34 грн., 3000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати з оплати послуг експерта зі складання незалежного звіту в розмірі 800,00 грн. та витрати з оплати за надану правову допомогу у розмірі 450,00 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки залиття квартири відповідача сталося з вини відповідачів, що підтверджується складеними працівниками КП "Прометей" актами. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволенню позову заперечувала, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані, розмір матеріальної шкоди завищено, при цьому пояснила, що тривалий час мешкає у місті Дніпропетровську. Ключі від належної їй квартири вона передала [PERSON] для того, щоб вона поливала квіти. Після залиття вона пропонувала відповідачу 3000,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, але останній відмовився. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечували (а.с. 122-123). Представник третьої особи Галанська А.С. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та пояснила, що вини КП "Прометей" у тому, що була залита квартира позивача немає, залиття сталося з вини відповідачів. Вислухавши думку позивача та його представника, відповідача, представника третьої особи, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] у місті Докучаєвську належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири від 21.03.2009 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Докучаєвського міського нотаріального округу Донецької області, зареєстрованого в реєстрі за № 512 та зареєстрованого 08.04.2009 року у Волноваському БТІ (а.с. 7-10). Відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] у місті Докучаєвську, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Докучаєвської міської ради (а.с. 119). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Волноваським БТІ вбачається, що на квартиру [ADDRESS] у місті Докучаєвську 03.05.2008 року зареєстровано право спільної часткової власності ( по 1/3 частки) за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 120). Відповідно до акту від 04.10.2013 року, складеного та підписаного комісією у складі представників КП "Прометей": головним інженером Ступніком А.П., інженером [PERSON]., майстром [PERSON]. та власником квартири № 6 [PERSON] і затвердженого директором КП "Прометей" Мельником С.А. була обстежена квартира [ADDRESS] у місті Докучаєвську та виявлені сліди залиття з розташованої вище поверхом квартири № 10 в залі на стелі 16 м.кв., стінах 18 м.кв., підлозі 16 м.кв., пошкоджена електропроводка, та в спальній кімнаті виявлено сліди затоплення на стелі 2 м.кв. на стінах відшарування шпалер, внаслідок затікання води. Висновки комісії: залиття відбулося з вище розташованої квартири № 10 (а.с. 12). З акту від 04.10.2013 року, складеного та підписаного комісією у складі представників КП "Прометей": головним інженером Ступніком А.П., інженером [PERSON]., майстром [PERSON], з боку квартири № 10 [PERSON] та власником квартири № 6 [PERSON] і затвердженого директором КП "Прометей" Мельником С.А. вбачається, що була обстежена квартира [ADDRESS] у місті Докучаєвську та виявлено, що в залі, на радіаторі опалення відкритий кран, внаслідок чого відбулося залиття розташованої нижче квартири № 6 (а.с. 13). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] у повному обсязі підтвердили обставини, викладені в актах обстеження від 04.10.2013 року, а також пояснили, що стеля в квартирі № 10 була суха, центральна система опалення в будинку знаходиться у справному стані, що виключає потрапляння води в квартиру позивача через стояк центрального опалення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на прохання [PERSON] вона доглядала за квартирою, поливала квіти. Кран на приладі опалення вона не відчиняла, а оскільки він на її погляд казався підозрілим, то вона підсунула під кран відро. Не заперечувала, що вона підписувала акт обстеження від 04.10.2013 року квартири № 10, при цьому пояснила, що з його змістом не знайомилася. [PERSON] допитана у судовому засіданні у якості свідка пояснила, що їй відомо про залиття квартири № 6, в під'їзді вона бачила мокрі речи з цієї квартири, але в квартирі № 10 було сухо, лише під батареєю було відро з водою та невелика кількість води біля нього, що не могло спричинити залиття такого масштабу. Пояснення свідка [PERSON] аналогічні тим поясненням, що надані свідком [PERSON] Згідно акту від 08.10.2013 року складеного та підписаного комісією у складі представників КП "Прометей": головним інженером Ступніком А.П., інженером [PERSON], майстром [PERSON] та власником квартири № 10 [PERSON] і затвердженого директором КП "Прометей" повторно була обстежена квартира [ADDRESS] у місті Докучаєвську. Працівниками КП "Прометей" проведений повторний запуск системи центрального опалення та проведено обстеження радіаторів опалення та стояків системи центрального опалення. Комісія дійшла до висновку, що стан системи центрального опалення знаходиться у задовільному стані, протікань не виявлено (а.с. 118). Проти обставин, викладених у акті від 08.10.2013 року не заперечувала відповідач [PERSON], при цьому остання підтвердила, що з моменту залиття та до моменту складання зазначеного акту, ремонтні роботи, в тому числі системи центрального опалення, в належній їй квартирі не проводилися. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1192 цього ж Кодексу, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час судового засідання 27.01.2014 року судом роз'яснено положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, що відображено у журналі судового засідання (а.с. 136), в тому числі права на проведення судової експертизи, однак від її проведення сторони відмовилися. Згідно звіту від 17.10.2013 року з визначення матеріальної шкоди, розмір матеріальної шкоди в наслідок залиття 04.10.2013 року квартири [ADDRESS] у місті Докучаєвську складає 18635,34 грн., в т.ч. ПДВ (а.с. 18-20) В розраховану спеціалістом суму витрат включено податок на додану вартість в розмірі 3105,89 грн., який, виходячи з поняття «реальні збитки» стягується у разі його фактичної сплати. Судом встановлено, про що не заперечував позивач та його представник, що ремонтні роботи в належній відповідачу квартирі не виконано і витрати зі сплати позивачем податку на додану вартість не понесені. Таким чином, сума податку на додану вартість в розмірі 3105,89 грн., які враховані спеціалістом при визначенні матеріальної шкоди, завданої позивачу, стягненню не підлягає. Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Статтею 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Згідно з частиною 1 зазначеної статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній собі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз'ясненнями п. 5 зазначеної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем [PERSON] до суду не подано і матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, наявності причинного зв'язку між завданою шкодою і протиправним діями відповідачів. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, враховуючи обсяг задоволених вимог з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 229,40 грн. Крім того, при подачі позовної заяви позивач сплатив 450,00 грн. за оплату правової допомоги адвоката, що підтверджується квитанцією адвоката [PERSON] від 24.10.2013 року б/н, скріпленою власним підписом та печаткою адвоката (а.с. 42), які і підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Слід зазначити, що вирішуючи вимоги щодо стягнення витрат за проведення звіту незалежного висновку з визначення матеріальної шкоди у сумі 800,00 грн. суд виходить з положень ст. 86 ЦПК України, якою встановлено, що витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, наймання ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявляла клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. З матеріалів справи вбачається, що зазначений звіт зроблений на підставі звернення позивача до спеціаліста і до подачі позовної заяви до суду, а тому стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача не ґрунтується на законі, і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial