Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко Ігоря Миколайовича від 19 вересня 2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи». В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 серпня 2006 року між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений кредитний договір №2706/08/06/88-339. За умовами цього договору банк надав йому позику в сумі 90 000 доларів США строком до 17.08.2012р. включно. На забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір іпотеки, предметом якого була квартира. Згодом йому стало відомо, що право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи» 19 листопада 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М. було здійснено реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредитні Ініціативи». Позивач вважає, що при здійсненні державної реєстрації переходу права власності на квартиру допущені численні порушення норм діючого законодавства, зокрема, Законів України «Про іпотеку», «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», «Про охорону дитинства». Так, державна реєстрація здійснена без наявності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, ТОВ «Кредитні ініціативи» не проведено оцінку майна, на яке звернуто стягнення, право власності на квартиру було набуто відповідачем ТОВ «Кредитні Ініціативи» в порядку звернення стягнення на нерухоме майно в період дії мораторію на примусове відчуження житла, реєстраційні дії вчинено до спірного майна всупереч наявності зареєстрованої неповнолітньої доньки позивача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2019р. відкрито провадження у справі і порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 23). 27.01.2020р. від відповідача ТОВ «Кредитні Ініціативи» надійшов відзив, згідно якого ТОВ проти позову заперечує, посилаючись на те, що державна реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» відбулася у відповідності до вимог чинного законодавства. Так, договір про задоволення вимог іпотекодержателя укладений шляхом здійснення застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке викладене в п.12.3.1 та п. 12.3.2 цього пункту договору, оцінка квартири була проведена у встановленому порядку та станом на 22.07.2019р. вартість об`єкта оцінки складає 1 553 253грн., мораторій на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки у даному випадку звернення стягнення на квартиру позивача, як предмет іпотеки здійснено не у примусовому порядку, а згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», тобто в позасудовому порядку за згоди Іпотекодателя, про що свідчить підпис останнього в Іпотечному договорі. Реєстрація неповнолітньої дитини також не є підставою для скасування державної реєстрації права власності, оскільки при підписанні Договору іпотеки в п. 4 Іпотекодавець засвідчив, що немає неповнолітніх осіб, які проживають та зареєстровані в квартирі (а.с. 71-86). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києві від 06.04.2020 року № 226 уповноваженим особам було доручено виконати повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Марко Я.Р. (а.с. 98). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 06.04.2020 року вказану справу розподілено судді Кириленко Т.В. (а.с. 99). Ухвалою судді Святошинського районного суду Кириленко Т.В. від 08.04.2020 року прийнято справу до свого провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 100). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.06.2020р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» проти позову заперечує з підстав, що викладені у відзиві. Відповідач Державний реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М. в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, 17 серпня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2706/08/06/88-339, відповідно до якого позивач [PERSON] отримав кредит в розмірі 90 000 доларів США строком до 17.08.2012р. На забезпечення виконання Договору кредиту між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 17 серпня 2006 року, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку Банку трикімнатну квартири (надалі Квартира), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно п. 12.3.1 Договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодаржателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3 Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці предмету застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов`язанням менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягом 60 (шестидесяти) банківських днів з моменту набуття у власність Предмета іпотеки. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на Предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п. 12.3 цього Договору є безумовним,- тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на Предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав Основне зобов`язання. Згідно договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012р., укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ПАТ «Сведбанк» відступив права вимоги за іпотечними договорами, в тому числі і за договором, укладеним з [PERSON] (а.с. 60) Відповідно до договору про передачу прав за договором застави від 28.11.2012р., укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» разом з відступленням Прав вимоги заборгованості по кредитних договорах, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012р., укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за договорами застави рухомого майна які визначені цим Договором (а.с. 58-59). Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобов`язання за Договором Кредиту, ТОВ «Кредитні ініціативи листом від 19.07.2019р. повідомило його про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (а.с. 57). Копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відомостей про отримання [PERSON] зазначеного повідомлення не містить, оскільки воно було повернуто ТОВ «Кредитні ініціативи» за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 64зв). Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Тарасенка Ігоря Миколайовича Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» м. Києва до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 33290999 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 348245180000 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на підставі Договору про передачу прав за Іпотечним договором 2187, виданого 28.11.2012р. Приватним нотаріусом Мироник О.В. повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер К/И/УСБ/Б/2, виданий 19.07.2019р., видавник ТОВ Кредитні ініціативи, іпотечний договір, дублікат, який має силу оригіналу серія та номер 3745 від 2.07.2019р., видавник Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С.В. (а.с. 65-69). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу реалізації ТОВ «Кредитні ініціативи» права на звернення стягнення на квартиру в позасудовому порядку. Звернення стягнення на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до умов договору іпотеки та розділу V Закону України № 898-IV від 05.06.2003 «Про іпотеку». Відповідно до статті 1 цього Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої статті 35 Закону N 898-IV уразі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону N 898-IV (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року N 800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" (далі - Закон N 800-VI) норми статті 37 Закону N 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Стаття 36 Закону N 898-IV (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення Законом N 800-VI змін до статті 36 Закону N 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У цьому випадку умовами іпотечного договору від 17 серпня 2006р., зокрема, п. 11 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки у разі, якщо на день, визначений Основним зобов`язанням, Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та цим Договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов`язання (як основного боргу так і процентів за ним). Згідно з абз. 2 п. 11 Договору іпотеки, який кореспондується зі статтею 35 Закону N 898-IV, при настанні зазначених у абзаці 1 цього пункту Договору випадків у Іпотекодержатель направляє іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору. З наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачу [PERSON] було направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 19 липня 2019 року N К/И/УСБ/Б/2 (а.с. 57). 07 червня 2014 року набрав чинності Закон N 1304-VII, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону N 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року N 1023-XII "Про захист прав споживачів" (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону N 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону N 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону N 898-IV). Отже, Закон N 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону N 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон N 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. А тому суд вважає, що квартира площею 90,40 кв. м за адресою: [ADDRESS] , яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону N 1304-VII, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору від 17 серпня 2006 року, укладеного в іноземній валюті. Отже, у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи». Суд не може погодитися з посиланням представника відповідача щодо неможливості застосування до спірних правовідносин вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року №1304-VII, оскільки зазначений закон передбачає мораторій на примусове звернення стягнення на нерухоме майно, а Банк здійснив стягнення на підставі іпотечного застереження, що є добровільною згодою іпотекодавця на перехід права власності на Квартиру до Банку в рахунок виконання зобов`язань за договором кредиту з таких підстав. Тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, який відповідає вимогам пункту першого зазначеного Закону, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб. Відповідно до пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року №1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу"та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Верховний Суд України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-1356цс15 дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України) та зробив висновок про те, що установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону України № 1952-IV від 1 липня 2004 року). Рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М. 48754095 від 19 вересня 2019р. на підставі договору іпотеки від 17.08.2006 року, договору про передачу прав за договором застави від 28.11.2012р., договору про відступлення прав за іпотечними договороми від 28.11.2012р. була здійснена державна реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 68). Тобто у даній цивільній справі іпотекодержатель у позасудовому порядку вже набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме житлове майно вибуло з власності іпотекодавця без його згоди, як власника. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іптекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Тобто, всупереч дії мораторію відбувся фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020р. № 644/3116/18. Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону N 1304-VII міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі N 802/1340/18-а. Таким чином суд вважає, що вищезазначені дії державного реєстратора є протиправними, а тому його рішення № 48754095 від 19 вересня 2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved