Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, з послідуючими уточненнями, до відповідача: Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якій просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 35-п від 23 березня 2018 року про звільнення [PERSON]; зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України поновити [PERSON] на посаді директора державного підприємства "Електронмаш" та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 березня 2018 року та допустити негайне виконання рішення суду в цій частині; стягнути з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України моральну шкоду у розмірі 250 000, 00 грн., яку направити на благодійність, на допомогу ветеранам та сиротам воїнів АТО. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 серпня 2009 року між Міністерством промислової політики України (правонаступником якого є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) та ним ([PERSON].) було укладено контракт № 2-63, з керівником підприємства, що є у державній власності, зі строком дії до 16 серпня 2014 року. 26 вересня 2018 по факсимільному зв'язку (як зазначено позивачем у позовні заяві) ним було отримано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 35-п від 23 березня 2018 року про звільнення [PERSON] з посади директора ДП "Електронмаш" 26 березня 2018 року з підстав, передбачених п.8 ст.36 КЗпП України. Наказ про звільнення позивач вважає незаконним, оскільки, на його думку, ним не було допущено жодних порушень законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом. Крім того, позивач вважає, що відповідачем протиправно не відібрано пояснення щодо підстав звільнення та не зазначено конкретну підставу звільнення. Протокольною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи було залучено ДП "Електронмаш". Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року, за клопотанням позивача, позовні вимоги [PERSON] до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про поновлення дії контракту № 2-63 від 17 серпня 2009 року з керівником підприємства, що є в державній власності, укладеного між Міністерства промислової політики України (правонаступником якого є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) та [PERSON] і допустити негайне виконання рішення суду в цій частині залишено без розгляду. В судовому засіданні представники позивача та позивач, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, з урахуванням поданих заяв про збільшення позовних вимог, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, як уповноважений орган управління ДП "Електронмаш" прийняло рішення про звільнення з посади керівника державного підприємства з підстав передбачених контрактом, у зв'язку з допущеними позивачем порушеннями. При цьому, на думку представників відповідача норми трудового законодавства, що встановлюють порядок звільнення не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Представники третьої особи ДП "Електронмаш" позовні вимоги [PERSON] підтримали і також просили суд задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, представників третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Згідно із п. 1.1 Статуту ДП "Електронмаш" (надалі по тексту - Статут), затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 28 вересня 2016 року № 1621 Підприємство засновано на державній власності і належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Уповноважений орган управління) та є державним комерційним підприємством. В пункті п.7.3. Статуту визначено, управління ним здійснюється директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління шляхом укладення контракту, в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, звільнення з посади та інші умови найму за погодженням сторін. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що згідно наказу Міністерства промислової політики України № 157-Д від 17 серпня 2009 року з [PERSON], директором Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" було укладено контракт на новий термін. 17 серпня 2009 року між Міністерства промислової політики України та [PERSON], було укладено контракт №2-63, з керівником підприємства, що є у державній власності, відповідно до умов якого [PERSON] було призначено на посаду директора Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" на термін з 17 серпня 2009 року по 16 серпня 2014 року. Додатковою угодою № 82 від 28 липня 2010 року до контракту від 17 серпня 2009 року № 2-63 з директором ДНВП "Електронмаш" [PERSON] були внесені відповідні зміни та доповнення до контракту. Після спливу строку контракту, [PERSON] не було звільнено із займаної посади, він продовжував виконувати свої функціональні обов'язки, що свідчить про продовження трудових відносин. Наказом Міністра економічного розвитку і торгівлі України № 35-п від 23 березня 2018 року [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. Відповідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування Контракту визначається законами України. У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.1998 року №12-рп/98 щодо офіційного тлумачення ч.3 ст.21 КЗпП України акцентовано увагу на те, що незважаючи на ці (які містить ст.9 КЗпП України) та інші застереження, що містяться у Кодексі законів про працю України та інших актах трудового законодавства України і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору, тощо. Таким чином, при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену, порівняну з трудовим законодавством, відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору - контракту. Так, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 35-п від 23 березня 2018 року [PERSON] звільнено з займаної посади з підстав, передбачених п. 8 ст. 36 КЗпП України. При цьому підставою для звільнення [PERSON] з посади стала службова записка директора департаменту управління державною власністю Кропивницького Р.В. №3243-03/162 від 14 березня 2018 року. У зазначеній службовій записці зазначається, що за результатами здійснення аналізу фінансово-господарської ДП "Електронмаш" на предмет виконання керівником ДП "Електронмаш" вимог фінансово-господарської дисципліни та умов контракту встановлено наявність необґрунтованого та неефективного використанням фінансових ресурсів, невиконання вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", неефективного використання державного майна та розбіжностей у розмірі вартості державного майна Підприємства, що відповідно до підпункту "м" пункту 26 Контракту є підставою для звільнення. Згідно підпункту в) п. 25 Контракту цей Контракт припиняється до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 26 і 27 цього Контракту. У підпункті м) п. 26 Контракту № 2-63 від 17.08.2009 року зазначено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контакт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідно до п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору. Крім того, суд вважає, що помилковим є обґрунтування позовних вимог відсутністю погодження звільнення від Голови Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, з огляду на наступне. Відповідно до п. 6. Постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року №818 "Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. № 203", повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи. У разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою. Під час розгляду справи судом встановлено, що листом від 15 березня 2018 року №2202-14/10930-06 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулося до Голови Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з проханням погодити звільнення позивача з посади директора ДП "Електронмаш" з підстав, передбачених контрактом. Відповідного погодження від Голови Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації на звільнення [PERSON] з займаної посади або вмотивованої відмови в погоджені відповідачем отримано не було, а тому, з урахуванням п. 6 вищезазначеної постанови пропозиція вважається погодженою. При цьому, суд звертає увагу, що відсутність погодження на звільнення позивача з місцевою державною адміністрацією не є безумовною підставою для поновлення позивача на роботі з огляду на те, що така підстава не передбачена ні ст. 36 КЗпП України, ні умовами укладеного сторонами контракту. За своєю суттю така згода має характер рекомендації та не може бути визначальною при вирішенні питання про звільнення за наявності порушення, яке конкретно визначене в контракті в якості підстави для звільнення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем під час звільнення [PERSON] були дотримані вимоги КЗпП України, а тому, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed