Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Савіхіна А.М. звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтувала наступним. Між сторонами було укладено 02.09.2003 року кредитний договір № UGH0АО00381258. Згідно цього договору відповідачу було надано АТ КБ "ПриватБанк" кредит у сумі 7121,00 долар США на термін до 02.09.2008 року. Позивач зазначив, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язків за кредитним договором станом на 28.10.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 3575,88 долар США, з яких: 494,66 долар США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 1377,85 долар США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1703,37 долар США - заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. За курсом НБУ від 28.10.2019 року сума заборгованості 3575,88 доларів США, що за курсом 25,17 грн, становить 90004,90 грн. Виходячи з наведеного, АТ КБ «Приватбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.05.2020 року про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до вимог ст.ст. 19 ч.6, 274, 279 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представником позивача станом на 28.07.2020 клопотання про залишення позову без розгляду чи закриття провадження у справі не заявлено. До позовної заяви представником позивача Савіхіною А.М. додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки відповідача не заперечує щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач 03.06.2020 року подав суду відзив на позов , який обгрунтував так. Згідно кредитного договору, зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 7121 доларів США, це зобов`язання охоплювалось періодом з 02.09.2003 року по 02.09.2008 року включно. Так, у п.6.2 Договору чітко вказано, що Банк надає кредитний ліміт на картковий рахунок в сумі 7121 долар США на термін 60 місяців по 02.09.2008 року включно. У п.6.5 Договору зазначено, що починаючи з місяця, який йде за датою надання кредитного ліміту, Клієнт (відповідач по справі) щомісяця в період сплати (тобто до 02.09.2008 року) надає Банку грошові кошти сумою не менше 162,98 долар США на особовий рахунок для погашення заборгованості за цим договором, включаючи проценти за користування кредитним лімітом, або грошові кошти згідно з Додатком 1 до нього договору для погашення процентів, розрахованих згідно з п.6.6 на особовий транзитний рахунок. Періодом сплати є період з "02" по "07" число кожного місяця. При несплаті процентів та /або частини кредитного ліміту в зазначений період вони вважаються простроченими. Отже кінцевим строком періодом сплати для погашення заборгованості за цим договором, включаючи проценти за користування кредитним лімітом, або грошові кошти згідно з Додатком 1 до цього договору для погашення заборгованості за кредитним лімітом та грошові кошти достатні для погашення процентів, розрахованих згідно з п.6.6 на особовий транзитний рахунок є термін по 02.09.2008 року включно. За цих підстав відповідач [PERSON] просить суд застосувати строк позовної давності, як загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), так і спеціальний строк позовної давності тривалістю в один рік щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). Окрім цього, відповідач вказує, що 27.05.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було розглянуто цивільну справу № 308/9608/14-ц за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" та прийнято рішення про звернення стягнення з відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № UGH0АО00381258 від 02.09.2003 року в розмірі 1491 доларів США. Як вбачається з даного рішення від 07.05.2015 року, заборгованість за кредитом в рахунок погашення якої було здійснено звернення на майно (автомобіль), є тією ж самою сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), що і в даній справі, а саме 494,66 доларпів США. Даним рішення також вирішувалось питання і про заборгованість по процентам за користування кредитом і про пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, які також є включеними позивачем у сумах, що фігурують у даній справі, яка розглядається Міжгірським райсудом. За цих підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" повністю, з підстав пропущення (спливу) строку позовної давності за даними вимогами. Станом на час розгляду справи в суді представником позивача не подано до суду відповідь на відзив, строк для цієї процесуальної дії, встановлений судом в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду, минув. Клопотання про надання додаткового строку для подання відповіді на відзив від позивача не надходило. Відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи. У задоволенні даного клопотання слід відмовити з таких підстав. Предметом позову є стягнення грошових коштів за кредитним договором (заборгованості) в розмірі 90004,90 грн. Тобто, сума боргу не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та враховуючи характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі, норми ст.ст. 277, 279 ЦПК України, клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, задоволенню не підлягає. Суд, дослідивши зміст позову АТ КБ "ПриватБанк" та додані до нього докази, відзив відповідача та додані до нього докази на ствердження своєї позиції, вважає, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до задоволення не підлягають з таких підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі кредитного договору № UGH0АО00381258 від 02.09.2003 року отримав в АТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 7121 долар США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідача на термін 60 місяців по 02 вересня 2008 включно. Для проведення платежів клієнта (відповідача) в рахунок кредитного ліміту банк відкрив відповідачу позичковий рахунок № [NUMBER] і рахунок по процентах № [NUMBER] , а також транзитний рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, які направляються на погашення заборгованості. Відповідач щомісяця в період сплати зобов`язаний був сплачувати Банку грошові кошти сумою не менше 162,98 долар США на особовий рахунок для погашення заборгованості за цим договором, включаючи проценти за користування кредитним лімітом. Періодом сплати є період з "02" по "07" число кожного місяця. При несплаті процентів та /або частини кредитного ліміту в зазначений період вони вважалися простроченими. За фактично витрачені в рахунок кредитного ліміту кошти банк розраховує проценти, виходячи з 1,09 % . Розрахунок процентів здійснюється за кожний календарний день від дня списання суми з карткового рахунку до першого дня наступного періоду сплати , і надалі за період, що починається з першого дня попереднього періоду сплати до першого дня поточного періоду сплати, виходячи з 360 днів у році. Повне погашення процентів здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредитного ліміту. (Розділ 6 "Фінансові Умови" кредитного договору) Пунктом 8.5 кредитного договору передбачено, що договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами. Наведені вище обставини сторонами не оспорюються. Позивач вказує, що у відповідача станом на 28.10.2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором, внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань, у розмірі 3575,88 долар США, з яких: 494,66 долар США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 1377,85 долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1703,37 долар США - заборгованість за пенею, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.3-4). За змістом цього розрахунку останній платіж відповідачем за кредитним договором було проведено 30.09.2008 року. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до даних правовідносин. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В частині 3 статті 267 ЦК України вказано, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положення ч.4 статті 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" не надав суду доказів того, що Банк не пропустив строк позовної давності, а також не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності. Відзив відповідача стороною позивача отримано 05.06.2020 року, що вбачається з трекінгу Укрпошти. Заява відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог позивача з проханням повністю відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, як загальної так і спеціальної, подана суду до винесення рішення і у відповідності до вимог цивільного та цивільно-процесуального законів України. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв`язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв`язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до п. 1. ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За умовами кредитного договору № UGH0АО00381258 від 02.09.2003 укладеного між сторонами, договір укладено 02.09.2003 року з наданням кредитного ліміту на картковий рахунок на термін 60 місяців по 02.09.2008 року включно. Згідно п.6.1 Договору Банк здійснює кредитне обслуговування клієнта по картці. Ліміт карткового рахунку охоплює строк дії по 02.09.2008 року включно. Згідно заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2015 року справа № 308/9608/14-ц, копія якого надана суду відповідачем, позов ПАТ КБ "Приват Банк" до [PERSON] задоволено та вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № UGH0АО00381258 від 02.09.2003 в розмірі 1491 доларів США вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" предмет застави: автомобіль Дейво, модель Lanos D5ММ550, рік випуску: 2003 , тип ТЗ : легковий автомобіль В, № кузова/шассі: [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Звернути стягнення на автомобіль Дейво, модель Lanos D5ММ550, рік випуску: 2003 , тип ТЗ : легковий автомобіль В, № кузова/шассі: [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] .. Це рішення суду набрало законної сили 24.06.2016 року. 10.12.2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаним позовом. На підставі ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.02.2020 року цивільну справу за № 308/14115/19 передано до Міжгірського районного суду Закарпатської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Таким чином судом встановлено, що строк позовної давності для АТ КБ «ПриватБанк» на момент подання позову до суду минув, оскільки строк дії договору закінчився 02.09.2008 року. Окрім цього, має місце рішення суду від 27.05.2015, яке набрало законної сили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на автомобіль (предмет застави) дейво, модель Lanos D5ММ550, рік випуску: 2003, тип ТЗ : легковий автомобіль В, № кузова/шассі: [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Позивач про виконання цього рішення в справу не повідомив. Зокрема, щодо повного чи часткового погашення кредитної заборгованості за рахунок реалізації заставного майна - автомобіля. Отже, позивачу про порушення його прав було відомо як станом на час подання позову за яким винесено рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, так і станом на час набрання цим рішенням законної сили (24.06.2020 року). З цієї дати сплив загальний строк позовної давності (три роки). За цих підстав суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають до задоволення у зв`язку зі спливом строку позовної давності, встановленої ст.257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. Згідно вимог статті 141 ЦПК України сплачений стороною позивача судовий збір не відшкодовується.

Outcome: dismissed