Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

20 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання на 3-мі ступені в "Чернігівському центрі професійно-технічної освіти", але не більше ніж до досягнення ним 23-х років, мотивуючи свої вимоги навчанням та потребою у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подав суду письмову заяву, в якій зменшив позовні вимоги та просив стягнути аліменти на його утримання в розмірі 1/8 частки доходів відповідача. Відповідач позов визнав, про що також подав письмову заяву. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та роз'яснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.10.1995 (а.с. 11). Відповідно до довідки від 07 квітня 2015 № 312, [PERSON] є учнем Чернігівського центру професійно-технічної освіти ІІІ атестаційного рівня. З 1 вересня 2013 року по 08 січня 2015 року [PERSON] навчався на І та ІІ ступені, 09 січня 2015 року зарахований до складу учнів для продовження навчання на 3-му ступені з професії "Кухар. Кондитер", форма навчання денна. Дата закінчення навчального закладу на ІІІ ступені навчання - 30.06.2016 ( а.с. 8). Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо ті продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне їх задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 20 квітня 2015 року, відповідно до вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України, та до закінчення навчання - 30 червня 2016 року, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved