Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

В червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням змін та уточнень, просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом: 1) визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-6803-СГ від 13 квітня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,5500 га (кадастровий номер 6823685500:03:005:0043) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Новоселицької сільської ради Полонського району Хмельницької області; 2) скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації вказаної земельної ділянки; 3) скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на дану земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1585072168236. В обгрунтування вимог вказувала, що вона є власницею 13/100 частин нежитлової будівлі, яка розташована по [ADDRESS] , ще 40/100 частин цієї нежитлової будівлі вона отримала в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , але наразі оформлення спадкових прав у нотаріуса не закінчено. Інші 47/100 частин цього нерухомого майна належали для [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої спадкоємницею є її дочка [PERSON] , котра являється для її (позивачки) покійного чоловіка рідною сестрою. Вказує, що вона, [PERSON] , бажає використовувати назване нежитлове приміщення як майстерню та щорічно в повному обсязі сплачує податкове зобов`язання за даний об`єкт нежитлової нерухомості. З метою оформлення своїх прав на землю для обслуговування нежитлової будівлі, яка перебуває у її приватній власності, вона звернулася з відповідною заявою до Полонської міської ради, а також до ФОП [PERSON] щодо розроблення землевпорядної документації на цю земельну ділянку, але їй було повідомлено, що основна частина даної земельної ділянки накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 6823685500:03:005:0043, у зв`язку з чим їй відмовлено у розробленні землевпорядної документації. При розгляді справи [PERSON] та її представник адвокат Михайлов І.С. позов підтримали та просили вимоги задовольнити із наведених вище підстав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в підготовчому засідання проти позову заперечувала. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Казарець А.Г. проти позову заперечували з мотивів викладених у відзиві від 02.08.2021 року (а.с.79-89), а саме, зазначали, що позивачка є власницею лише 13/100 частин нежитлової будівлі в [ADDRESS] , так як нею не надано відповідних доказів про належність будівлі в більшій частці, а також, що вона вводить суд в оману щодо наміру використовувати згадану будівлю як майстерню, оскільки фактична будівля знаходиться у розібраному стані. Натомість відповідач вказав, що згідно договору купівлі-продажу від 03.08.2009 року він є власником нежитлової будівлі по [ADDRESS] , а також йому належить земельна ділянка площею 0,55 га, розташована там же, про що надав суду витяги з Державного земельного кадастру та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заперечуючи проти відзиву [PERSON] 01.10.2021 року подала відповідь на відзив (а.с.96-100), в якому зазначила, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій виявив у положеннях ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України. Представник відповідача Полонської міської ради в судове засідання не з`явилася, але в підготовчому засіданні [PERSON] щодо вирішення спору поклалася на розсуд суду. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання також не з`явився, 27.07.2021 року надіслав суду відзив (а.с.64-67), в якому управління Держгеокадастру проти позову заперечило, стверджуючи, що управління та його структурні підрозділи не здійснювали діяльності, спрямованої на порушення законних прав та свобод позивачки. В той же час зазначає, що кадастровий реєстратор зареєстрував земельну ділянку з кадастровим номером 6823685500:03:005:0043 згідно норм чинного законодавства та у нього не було підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, які передбачені в ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, свідка [PERSON] , який пояснював, що нежитлова будівля, яку нібито має намір використовувати позивачка, фактично зруйнована, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.06.2009 року, виданого Новоселицькою сільською радою (а.с.9) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.06.2009 року (а.с.10), нежитлова будівля по [ADDRESS] належить на праві спільної власності для [PERSON] - 13/100 частин, для [PERSON] - 40/100 частин та після його смерті спадкоємицею є його дружина - позивачка по справі (а.с.11, 99). Решта 47/100 частин належало для [PERSON] , після смерті якої спадкоємницею є її дочка [PERSON] - третя особа по справі (а.с.50). Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України (в редакції чинній на час набуття Корніюками права власності на майно) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. За даними повідомлень відділу у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, виконавчого комітету Полонської міської ради та фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.26, 51, 52-53) вбачається, що земельна ділянка, яка може бути виділена для обслуговування розташованого на ній вищевказаного об`єкту нерухомості, становить орієнтовну площу 0,35 га, однак основна частина даної ділянки накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 6823685500:03:005:0043 площею 0,55 га, що унеможливлює реєстрацію земельної ділянки в межах зазначених [PERSON] . Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-6803-СГ від 13.04.2017 року (а.с.157) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,5500 га (кадастровий номер 6823685500:03:005:0043) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Новоселицької сільської ради Полонського району Хмельницької області. Державна реєстрація вказаної земельної ділянки розташованої за межами населених пунктів Новоселицької сільської ради Полонського району Хмельницької області по [ADDRESS] , здійснена 19.03.2014 року відділом Держземагенства у Полонському районі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 18.01.2014 року (а.с.84). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.88) 22.06.2018 року за номером запису про право власності 26785817 державним реєстратором виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ Шпак А.В. здійснено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку, реєстраційний номер якої, як об`єкта нерухомого майна, - 1585072168236. Відтак, внаслідок набуття відповідачем [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,55 га з кадастровим номером 6823685500:03:005:0043, відбулося часткове накладення цієї ділянки, а саме площею 0,3358 га, на земельну ділянку, на якій розташована нежитлова будівля, частина котрої перебуває у власності позивачки. Вирішуючи питання правомірності позовних вимог, суд вказує про таке. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 названого Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з положеннями статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" (надалі - Закон) Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Згідно з ч.5 ст.5 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно з ст.16 Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер (ч.1). Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі (ч.2). Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок (ч.5). Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера (ч.6). Згідно зі ст.18 Закону документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є, в тому числі, Поземельні книги. Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.24 Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. За приписами ст.25 Закону поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку, зокрема кадастровий номер; площу; місцезнаходження; інформацію про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч.5 ст.24 Закону та п.111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (далі - Порядок № 1051), державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку, яким передбачено, що державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність: даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів); вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1; даним документації із землеустрою та оцінки земель. Згідно ч.6 ст.24 Закону за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника (ч.10 ст.24 Закону). Дійсно, підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6823685500:03:005:0043 прямо передбачені ч.10 ст.24 Закону та п.114 Порядку № 1051 відсутні, водночас наявність державної реєстрації такої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушує права [PERSON] . З огляду на викладене, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 6823685500:03:005:0043 підлягає скасуванню в судовому порядку. Згідно з п.60 Порядку № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування". Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05). Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96). В той же час слід зазначити, що Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних (ч.1 ст.12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). За положеннями абзаців 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За таких обставин, суд вважає, що позивачкою доведено правомірність позовних вимог, а відтак оскаржуваний наказ суперечить вимогам ЗК України, що є підставою для визнання його недійсним, а внаслідок цього, з урахуванням вищевказаних правових норм, також підлягають скасуванню державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 6823685500:03:005:0043 та державна реєстрація права власності [PERSON] на цю земельну ділянку. Слід зауважити, що належним та ефективним способом захисту є саме скасування державної реєстрації земельної ділянки, а не запису про державну реєстрацію ділянки. Згідно до положень частин 1, 6 статті 141 ЦПК України з відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області підлягає стягненню на користь позивачки половина сплаченого останньою судового збору в розмірі 908 грн., а інша половина суми у зв`язку із звільненням відповідача [PERSON] від сплати судового збору як інваліда ІІ групи, компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved