Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з наданням в подальшому заяви про зміну підстав позову, мотивуючи його тим, що між [PERSON] та ЗАТ "Альфа-банк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа-банк", 03 липня 2008 року було укладено Кредитний договір №SME0015142, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 50 000 доларів США, на строк користування 180 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 18,38% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 03.07.2008 року між [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки № SME0015142/1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3135, предметом якого є нежитлова будівля, гараж загальною площею 52 кв.м. що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Севастопольська, буд. 67-Б. Вищевказаний предмет іпотеки, належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 03.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], за реєстровим № 3131, зареєстрованого у Державному Реєстрі правочинів за № 2998821. Приватним нотаріусом на зазначену квартиру було накладено заборону відчуження, про що у договорі іпотеки зроблено відповідний запис (реєстр. №3136/105). Постановою державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ [PERSON], 02.06.2015 року на підставі Виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 30.01.2015 року та зареєстрованого у реєстрі за № 1929, було відкрите виконавче провадження № 47697675 з його примусового виконання. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонує задовольнити вимоги ПАТ "Альфа Банк" у розмірі: заборгованість за кредитом - 631764,33 грн., заборгованість по відсоткам - 37750,44 грн., що всього становить 669514,77 грн. та витрати, повязані із вчиненням виконавчого провадження 3500,00 грн. Однак відповідач при вчинення виконавчого напису зазначив суму заборгованості вимога, щодо якої відповідачем до позивачки не предявлялася, оскільки зазначені обставини нічим не підтверджуються, а сума зазначена у вимозі є зовсім іншою від суми заборгованості зазначеної у виконавчому написі. З обставин наведених вище вбачається, що про безспірність заборгованості не може йти мова, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на те, що 03 червня 2014 року набрав законної сили ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті», позивач просив суд його застосувати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви про зміну підстав позову підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Альфа-Банк" надав суду заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки під час вчинення виконавчого напису від 30.01.2015 р., зареєстрований в реєстрі за № 1929, приватний нотаріус [PERSON] діяв абсолютно правомірно та цілком посилаючись на норми чинного законодавства України та положення Договору іпотеки при цьому правомірно включив у вміст виконавчого напису вимогу про погашення заборгованості у повному обсязі, правомірно встановив безспірність вимог заявлених ПАТ "Альфа Банк". Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 03.07.2008 року між ЗАТ «Альфа-банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-банк», та мною, [PERSON] було укладено Кредитний договір № SME0015142, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати Позичальнику кредит в сумі 50 000 доларів США, на строк користування 180 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 18,38% річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 03.07.2008 року, між мною та банком було укладено договір іпотеки № SME0015142/1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3135, предметом якого є нежитлова будівля, гараж загальною площею 52 кв.м. що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Севастопільська, б. 67-Б. Зазначений предмет іпотеки, як зазначено у договорі іпотеки, належить мені на праві власності на підставі Договору купівлі продажу від 03.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], за реєстровим № 3131, зареєстрованого у Державному Реєстрі правочинів за №2998821. Того ж дня, вказаним нотаріусом, на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» на зазначену квартиру було накладено заборону відчуження, про що у договорі іпотеки зроблено відповідний запис (реєстр. № 3136/105). Оскільки позичальником чи майновим поручителем вимога банку не була виконана, то 30 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлову будівлю, гараж загальною площею 52,0 кв.м., по вул. Севастопольська, буд. 67 б в м. Миколаєві, що належить на праві власності [PERSON] Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 03.07.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського МНО [PERSON] за реєстровим №3131, передане в іпотеку ЗАТ "Альфа-банк", яке є правонаступником ВАТ «Альфа-Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоную задовольнити вимоги ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом 631 764,33 грн, заборгованість по відсоткам 37 750,44 грн., що всього становить 669514,77 грн. та витрати, повязані із вчиненням виконавчого провадження 3500,00 грн. Відповідно до Інформації про виконавче провадження, 02.06.2015 року державним виконавцем Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус визначив суму заборгованості у гривні України, тим самим фактично без відповідних змін у кредитний договір (п.7.1 кредитного договору) змінивши валюту зобовязання. Отже при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, приватний нотаріус, безпідставно зазначив валюту зобовязання у гривні, без урахування того, що валютою зобовязання є долар США. Враховуючи ту обставину, що курс іноземної валюти до національної валюти може змінюватися як у сторону збільшення, так і у сторону зменшення, вважати безспірною визначену нотаріусом у Виконавчому написі заборгованість по кредитному договору, не було жодних підстав, оскільки в разі зміни курсу валюти зобовязання (долара США) по відношенню до національної валюти в сторону зменшення, або встановлення на законодавчому рівні курсу іноземної валюти для погашення кредитів у іноземній валюті, відносно національної валюти в сторону зменшення, заборгованість позичальника по кредитному договору не буде відповідати визначеній у Виконавчому написі заборгованості у сумі 669514,77 грн. З огляду на обумовлені сторонами умови кредитного договору (п.1.1) та договору іпотеки п.2.1 та п.2.2), приписи ст. 654 ЦК України, зазначення приватним нотаріусом у Виконавчому написі заборгованості по кредитному договору у іншій валюті, ніж валюта зобовязання, безпідставне. Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель, як зазначено у ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», Банк вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Статтями 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Частиною 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Згідно з п.2.3. зазначеного Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Проте, зазначені вимоги закону нотаріусом не перевірені, а тому оскаржуваний виконавчий напис не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved