Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач, 27 січня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з листопада 2012 року він працює хормейстером в Станіславській дитячій музичній школі. З вересня 2014 року від отримував заробітну плату в обсязі 1,0 тарифної ставки. З 1 жовтня 2014 року йому без жодних повідомлень було зменшено педагогічне навантаження з 1,0 до 0,6666 тарифної ставки. Крім того, діючи в супереч вимогам трудового законодавства дирекцією школи були винесені накази № 50 від 15 жовтня 2014 року про створення хору та № 2 від 5 січня 2015 року, яким йому було оголошено догану за невиконання наказу №50. Дані накази суперечать Статуту Станіславської дитячої музичної школи, а також його педагогічному навантаженню, так як він веде клас сольного співу. Своїми незаконними діями відповідач завдав йому і моральної шкоди, яка полягає в тому, що порушення його законних прав на працю, її оплату, призвели до моральних страждань, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, в тому числі і через винесення йому не заслуженої догани, у зв'язку з приниженням його ділової репутації, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя. Просив скасувати накази директора Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області № 50 від 15 жовтня 2014 року та № 2 від 5 січня 2015 року, як незаконні, стягнути з Станіславської дитячої музичної шкли Білозерського району Херсонської області на його користь втрату частини заробітної плати за період з 1 жовтня 2014 по 31 грудня 2014 року в сумі 2709 грн. 54 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 грн. В ході судового засідання позивач збільшив позовні вимоги, а саме просив скасувати наказ директора Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області № 38-А від 30 вересня 2014 року про зменшення тижневого педагогічного навантаження з 1 жовтня 2014 року з 1,0 до 0,6666 тарифної ставки, як незаконний, так як винесений всупереч вимога трудового законодавства. Таким чином, просив скасувати накази директора Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області № 38-А від 30 вересня 2014 року, № 50 від 15 жовтня 2014 року та № 2 від 5 січня 2015 року, як незаконні, стягнути з Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області на його користь втрату частини заробітної плати за період з 1 жовтня 2014 по 31 грудня 2014 року в сумі 2709 грн. 54 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 грн. Представник відповідача Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області - директор школи позовні вимоги не визнала, надала суду заперечення, мотивуючи їх тим, що 30 вересня 2014 року нею був виданий наказ № 50 "Про зміни педагогічного навантаження по Станіславські дитячій музичній школі" в частині зменшення тижневого педагогічного навантаження з 1 жовтня 2014 року хормейстеру [PERSON] з 1,0 до 0,6666 тарифної ставки. Даний наказ був винесений в зв`язку з метою оптимізації навчального процесу, а саме передачі частини навантаження саме працівнику з вокалу, так як позивач виконував функції викладача з вокалу, при тому, що був прийнятий на роботу хормейстером. Наказ про зменшення навантаження був погоджений профспілковим комітетом. Крім того, нею 15 жовтня 2015 року був винесений наказ № 50 про створення хормейстром [PERSON] хору до 15 грудня 2014 року. Так як хор позивачем в школі не був створений, нею 5 січня 2015 року був винесений наказ про оголошення [PERSON] догани. Так як позивач відмовився поставити свій підпис про те, що його було ознайомлено з наказом № 50 від 15 жовтня 2014 року, компетентною комісією про це був складений відповідний акт. Надати письмове пояснення, щодо не створення хору, позивач відмовився, про що також був 8 січня 2015 року складений відповідний акт. Ввважає, що видані нею накази є законними, а тому підстав для їх скасування немає, а також немає підстав для стягнення втрати частини заробітної плати та моральної шкоди. Крім того, вважає, що позивач не обгрунтував вимоги, щодо стягнення моральної шкоди. В задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи: Комунальна установа "Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів та установ культури району Білозерської районної ради Херсонської області" позовні вимоги не визнала, підтримує позицію відповідача. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідка, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого: Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст.11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наказу директора Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області № 36 від 1 листопада 2012 року, був прийнятий на посаду хормейстера Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області по 12 розряду з 1 листопада 2012 року, з оплатою за фактичним навантаженням 0,5 тарифної ставки і надбавкою за престижність праці педагогічних працівників 20% посадового окладу. Відповідно до наказу директора Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області № 45 від 14 жовтня 2013 року "Про додаткове навантаження хормейстера Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області [PERSON]", хормерстеру [PERSON] було збільшено педагогічне навантаження на 8 годин з тижневим навантаженням 17 годин або 0,944 педагогічної ставки з 1 жовтня 2013 року. Відповідно до інформації начальника Комунальної установи «Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів та установ культури району Білозерської районної ради Херсонської області" від 10 лютого 2015 року, відповідно до тарифікації Станіславської дитячої музичної школи, станом на 1 вересня 2014 року хормейстеру [PERSON] встановлено педагогічне навантаження в кількості 1,0 ставки 15 жовтня 2014 року директором Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області був виданий наказ № 50 «Про обов'язки хормейстера [PERSON]», відповідно до якого хормейстеру [PERSON] наказано до 15 грудня 2014 року створити дитячий хор з учнів Станіславської дитячої музичної школи. Даний наказ, суд вважає, як такий, що відповідає вимогам трудового законодавства, а тому, підстав для визнання його незаконним не вбачається, при цьому суд виходить з наступного: Статтею 139 КЗпП України, покладено обов`язок на працівників працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової дисципліни. Як вбачається із наказу № 36 від 1 листопада 2012 року по Станіславській дитячій музикальній школі, [PERSON] був прийнятий на посаду хормейстера Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області. Відповідно до Посадової інструкції хормейстера Станіславської музичної школи з якою під підпис був ознайомлений позивач, вбачається, що хормейстер зобов`язаний: готувати з хоровим колективом виконання хорових партій; диригувати хором; здійснювати набір та надавати на затвердження завучу школи список учнів до хорового класу, а також вести групові та індивідуальні заняття, домагаючись високого професійного рівня виконання; контролювати якість виконання твору хором; виконувати завдання головного хормейстера, пов`язані з виробничо-творчою діяльністю хору. Хормейстер несе відповідальність за невиконання або ненадежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених цією посадовою інструкцією - в межах, визначених чинним законодавством. Таким чином, судом встановлено, що позивач в порушення посадової інструкції та наказу про прийняття на роботу, свої функціональні обов`язки, як хормейстера, не виконував. Із наданого відповідачем акту від 15 жовтня 2014 року вбачається, що [PERSON] із наказом № 50 «Про обов'язки хормейстера [PERSON]», відповідно до якого хормейстеру [PERSON] наказано до 15 грудня 2014 року створити дитячий хор з учнів Станіслвської дитячої музичної школи, був ознайомлений на зборах Станіславської дитячої музичної школи, однак від підпису про ознайомлення з наказом відмовився. Допитана в ході судового засідання свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є головою профкому Станіславської дитячої музичної школи. Із наказом № 50 від 15 жовтня 2014 року про створення хору [PERSON] був ознайомлений на зборах школи, однак відмовився під підпис ознайомитись з даним наказом, а тому компетентною комісією був складений відповідний акт від 15 жовтня 2014 року. В ході судового засідання, як представник відповідача, так і сам позивач підтвердили, що хор в школі не створено. Таким чином, суд вважає, що вище зазначений наказ, виданий директором школи є таким, що підлягав виконанню відповідачем, як хормейстером школи. Одначасно, суд вважає, що допущена помилка в наказі № 50 від 15 жовтня 2014 року в написанні дати наказу № 36 "Про прийом [PERSON] на посаду хормейстера Станіславської дитячої музичної школи "01.11.2014 року" замість "01.11.2012 року" є технічною помилкою та на суть наказу не впливає. 5 січня 2015 року директором Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області був виданий наказ № 2 «Догана хормейстеру [PERSON]», відповідно до якого, за невиконання наказу № 50 «Про обов'язки хормейстера [PERSON]», відповідно до якого хормейстеру [PERSON] наказано до 15 грудня 2014 року створити дитячий хор з учнів Станіслвської дитячої музичної школи, оголошено догану хормейстеру Станіславської дитячої музичної школи [PERSON] З даним наказом [PERSON] ознайомлений, про що свідчить його підпис на наказі. Даючи оцінку даному наказу, суд приходить до висновку, що дирекція школи вправі була винести такий наказ, так як в судовому засіданні було встановлено, що фактично хор в школі не створено, свої функціональні обовязки, як хормейстер, позивач не виконує. Однак, при винесенні даного наказу відповідачем був порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення, а тому даний наказ слід визнати незаконним, при цьому суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 147 КзпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Відповідно до ст. 147- 1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Стаття 149 КЗпП України регламентує порядок застосування дисциплінарних стягнень, а саме до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Крім того, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як вбачається з матеріалів справи, при притягненні [PERSON] до дисциплінарної відповідальності вимоги законодавства, щодо отримання письмових пояснень, не дотримані. Представником відповідача на підтвердження того, що позивач відмовився надати письмові пояснення з приводу невиконання ним наказу № 50 від 15 жовтня 2014 року «Про обов'язки хормейстера [PERSON]», а саме створення хору був наданий акт від 8 січня 2015 року, відповідно до якого [PERSON] хор в школі не створив та пояснення з цього приводу директору школи на її прохання не надав. Однак, даний акт не може бути прийнятий судом, так як наказ був виданий 5 січня 2015 року, а акт складений 8 січня 2015 року, тобто вже після накладення дисциплінарного стягнення. Таким чином, відповідач не зажадав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення до винесення свого рішення, а тому дії дирекції школи в даному випадку суперечать вимогам ст. 149 КЗпП України Стосовно позовних вимог позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу директора Станіславської дитячої музичної школи Білозерського району Херсонської області № 38-А від 30 вересня 2014 року "Про зміни педагогічного навантаження по Станіславські дитячій музичній школі" в частині зменшення тижневого педагогічного навантаження з 1 жовтня 2014 року хормейстеру [PERSON] з. 1,0 до 0,6666 тарифної ставки та .стягнення частини втраченої заробітної плати є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому суду виходить з наступного: Відповідно до статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена в грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата складається із: основної заробітної плати за виконану роботу відповідно до визначених норм праці; додаткової заробітної плати за працю понад установлені норми за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці; інших заохочувальних та компенсаційних виплат у формі винагород. Основна заробітна плата встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників і посадових окладів для службовців; Основою організації оплати праці на підприємстві, в установі, організації є тарифна система, яка включає: тарифну сітку (засноване на тарифній ставці працівника першого розряду співвідношення розмірів тарифних ставок інших розрядів); тарифну ставку (норму оплати праці робітника відповідної спеціальності та кваліфікації за одиницю часу, зокрема погодинна тарифна ставка у твердій сумі; схему посадових окладів (перелік посад і відповідних їм посадових окладів, визначених у вигляді верхньої та нижньої межі посадового окладу за кожною посадою); кваліфікаційні характеристики (довідники). Згідно із положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оплату праці» роботодавець не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Враховуючи заборону прийняття в односторонньому порядку рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством і колективним договором, підприємство має самостійно розробити порядок зменшення заробітної плати і погодити його з органом, який представляє інтереси трудового колективу. Право на ведення переговорів і укладення колективних договорів (угод) від імені найманих працівників надається, зокрема, професійним спілкам, об'єднанням профспілок в особі їх виборних органів. Статтями 32, 103 КЗпП України та статтею 29 Закону України «Про оплату праці» визначено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення, власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження або зміни. Зміна зазначених істотних умов праці може відбуватися виключно у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці. Якщо ж змін в організації виробництва і праці немає, власник не вправі одностороннє змінювати істотні умови праці. При цьому, зміни в організації виробництва і праці носять не персоніфікований характер та не можуть стосуватися конкретного працівника. При змінах в організації виробництва і праці власник повинен додержуватися такого порядку. Спочатку видається наказ про внесення змін в організацію виробництва і праці. У ньому розкривається зміст цих змін, даються відповідні доручення посадовим особам для здійснення таких змін. Конкретні працівники, істотні умови праці, яких у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці підлягають зміні, персонально попереджаються про те, що з такого-то конкретного дня (але не раніше ніж через два місяці після персонального попередження) змінюються істотні умови їх праці. Відділу кадрів наказом дається доручення ознайомити відповідних працівників з майбутніми змінами істотних умов праці під розписку. Протягом двох місяців від усіх відповідних працівників доцільно отримати письмову заяву про згоду продовжувати роботу після зміни істотних умов праці або про відмову від цього. Таким чином, суд вважає, що дирекцією школи був порушений вищезазначений порядок вирішення питання оплати праці, що погіршує умови, встановлені законодавством, а тому п. 2 наказу директора Станіславської дитячої музичної школи № 38-А "Про зміни педагогічного навантаження по Станіславській дитячій музичній школі" від 30 вернесня 2014 року в частині зменшення тижневого педагогічного навантаження з 1 жовтня 2014 року хормейстеру [PERSON] з 1,0 до 0,6666 тарифної ставки. підлягає скасуванню, який такий, що порушує право позивача на оплату праці. Згідно довідки-розрахунку про нарахування заробітної плати [PERSON] із розрахунку 1,0 тарифної ставки за період з 1 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року, наданої 10 лютого 2015 року Комунальним установа «Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів та установ культури району Білозерської районної ради Херсонської області різниця між 1,0 та 0,66 тарифної ставки за період з 1 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року складає 2658 грн. 85 коп. (жовтень - 903 грн. 18 коп., листопад - 852 грн. 49 коп., грудень 903 грн. 18 коп.). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю між 1,0 та 0,66 тарифної ставки за період з 1 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року, що складає 2658 грн. 85 коп. Одночасно, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, виходячи зі слідуючого: Згідно положенням ст. 237-1 КЗпП України, яка регулює спірні правовідносини підставою для відшкодування заподіяної працівникові моральної шкоди є два юридичних факта, одним із яких є порушення власником (роботодавцем) законних прав працівника та заподіяння останньому у зв'язку з цим моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 грн., суд виходить з того, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таку позицію висловив Верховний Суд України в п. 5 постанови № 4 Пленуму від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Однак позивач належним чином не обмотивував свої вимоги. В ході розгляду справи, суд дійсно дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, однак в даному випадку відповідачем був порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення та порядок зменшення педагогічного навантаження. Виходячи з викладеного, суд, вважає що сам факт відновлення судом порушених прав позивача буде достатнім засобом для згладжування його душевних страждань. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial