Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і просив визнати за ним, як спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва, що знаходиться в с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області (біля хімскладу). На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що після смерті батька залишилося спадкове майно - вищевказана земельна ділянка, яку той отримав на підставі рішення №5 10 сесії Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району ХХІV скликання від 27.12.2003 р., однак за життя батько не встиг завершити приватизацію та отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач, як спадкоємець за заповітом після батька, прийняв спадщину, проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів. Оскільки батько розпочав процедуру приватизації вказаної земельної ділянки, а органом місцевого самоврядування йому, як спадкоємцю, було відмовлено у завершенні приватизації, то позивач просить визнати за ним право на завершення приватизації цієї земельної ділянки. В судовому засіданні позивач і його представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В той же час позивач вказав, що він не може повідомити місце розташування земельної ділянки, дозвіл на приватизацію якої отримав батько, в користуванні батька дана земельна ділянка не перебувала, йому відомо, що вона знаходиться біля хімскладу за межами с. Перегінка, біля автомобільної дороги. Також позивач пояснив, що він звертався до Скаржинецької сільської ради з заявою про надання дозволу на приватизацію спірної земельної ділянки, проте орган місцевого самоврядування відмовив йому. Представник Скаржинецької сільської ради Масловський Ю.П. позов не визнав, вважаючи його незаконним та необґрунтованим та пояснив, що територія хімскладу знаходиться за межами с. Перегінка. Там немає земельних ділянок з цільовим призначенням - житлова та громадська забудова, там розташовані землі виключно сільськогосподарського призначення. Також представник позивача ствердив, що рішення №5 10 сесії Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району ХХІV скликання від 27.12.2003 р., яким [PERSON] був наданий дозвіл на приватизацію спірної земельної ділянки, прийнято з порушенням чинного законодавства, оскільки сільська рада діяла поза межами своїх повноважень, так як надала дозвіл на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, що є компетенцією Ярмолинецької райдержадміністрації. Представник Держземагенства Дичаквська Н.І. заперечила проти позову, вказавши, що спадкодавець не використав своє право на приватизацію земельної ділянки, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Рішенням №5 10 сесії Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району ХХІV скликання від 27.12.2003 р. [PERSON] було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки загальною площею 0,25 га під будівництво, що знаходиться в с. Перегінка (біля хімскладу)(а.с. 5). [INFO] року [PERSON] помер в м. Хмельницькому, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.07.2013, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (а.с. 3). Спадкоємцем за заповітом після [PERSON] є його син [PERSON], який прийняв спадщину. Дані обставини підтверджуються заповітом [PERSON] від 16.09.2011 р. та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.01.2014 р., виданого нотаріусом Другої Хмельницької державної нотаріальної контори, згідно якого [PERSON] успадкував грошовий вклад з усіма відсотками та компенсаціями, який належав спадкодавцю (а.с. 7, 8). Рішенням №2 (п.11) 43 сесії VІ скликання Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району від 22.10.2014 р. було відхилено заяву [PERSON] щодо надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Перегінка (біля хімскладу), яка була виділена його батькові [PERSON] рішенням №5 10 сесії Скаржинецької сільської ради ХХІV скликання від 27.12.2003 р.(а.с. 10). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Фактично позивач, як спадкоємець, просить визнати за ним майнове право на об'єкт нерухомості, яке належало його батькові, як спадкодавцю. Особливістю такої правової конструкції як майнове право, є те, що це так зване "право очікування", тобто це обмежене речове право, воно є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав, яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою та другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття сільською радою рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України (ч. 6 - 10) (у редакції, яка була чинною на час прийняття сільською радою рішення) визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Отже, відведення певної земельної ділянки на місцевості і затвердження відповідним органом місцевого самоврядування проекту відведення такої земельної ділянки підтверджує наявність майнового права на земельну ділянку у особи, яка виявила бажання її приватизувати. Однак за відсутності конкретно визначеного майна, в даному випадку земельної ділянки, як об'єкта нерухомості, у особи не може виникнути будь-яке (майнове) право на це майно. Відповідно до статті 21 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII "Про основи містобудування" (у редакції, яка була чинною на час прийняття сільською радою рішення), визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації та планів земельно-господарського устрою. Згідно із частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III "Про планування і забудову територій" (який був чинним на час прийняття сільською радою рішення) сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, зокрема, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок. Відповідно до пункту 12 розділу X "Перехідні положення" ЗК України (який був чинним на час прийняття сільською радою рішення) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Як встановлено судом, а також визнано сторонами, земельна ділянка, дозвіл на приватизацію якої отримав [PERSON], розташована за межами с. Перегінка. Зокрема як позивач, так і представник відповідача пояснили, що спірна земельна ділянка знаходилася біля автомобільної дороги Житомир - Чернівці, а хімсклад розташований за межами с.Перегінка. Крім того, відсутність в рішенні сільської ради конкретної адреси місцезнаходження земельної ділянки, дозвіл на приватизацію якої був наданий [PERSON], а наявність лише прив'язки до хімскладу, також підтверджує про розташування спірної земельної ділянки за межами населеного пункту. Все вищенаведене свідчить про перевищення сільською радою повноважень щодо розпорядження землями, які розташовані за межами населеного пункту. В ході судового розгляду позивачем не надано доказів того, що його батькові була виділена земельна ділянка для подальшої її приватизації, а отже фактично [PERSON] не розпочав процедуру приватизації земельної ділянки і не набув на неї майнового права. Крім того, Скаржинецька сільська рада, як орган місцевого самоврядування, не наділена повноваженнями передавати громадянам у власність земельні ділянки, що знаходяться за межами населеного пункту, а позитивне для позивача рішення по справі спонукатиме орган місцевого самоврядування порушити чинне законодавство. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову. На підставі ст. 12, 116, 118, 173 ЗК України ст. 16, 1218 ЦК України,

Outcome: dismissed