Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

08 вересня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивачі вказали, що 30 листопада 2011 року помер батько позивачів [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей складено відповідний актовий запис №23 [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на житловий будинок з по господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с. Федорівка, вул. Паркова №25, Веселинівського району Миколаївської області та земельна ділянка площею 1,71 га розташована на території [PERSON] сільської ради для ведення особистого селянського господарства. За життя спадкодавець заповіт не склав, а тому право на спадкування за законом у першу чергу набули позивачі [PERSON] та [PERSON]. Позивачі у встановлений строк звернулися до Веселинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі заяви та наданих документів нотаріусом 24.11.2016 року було заведено Спадкову справу №105/2016. 24.11.2016 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про видачу свідоцтв про право власності на спадщину, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав того, що відповідно до п. Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Причиною відмови зазначено, що у спадкоємців відсутні необхідні для видачі свідоцтв про право на спадщину правовстановлюючі документи. Бажаючи оформити своє право власності на спадкове майно, позивачі звернулися з відповідним позовом до суду. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги позивачів, та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок та земельну ділянку. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду від відповідача надійшло клопотання про визнання позову, щодо задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення позивачів [PERSON] та [PERSON], представника позивачів [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2011 року в с. Федорівка Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 149173, видане 02 грудня 2011 р. [PERSON] сільською радою Веселинівського району Миколаївської області (а.с. - 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на належний йому житловий будинок з погосподарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с. Федорівка, вул. Паркова,25, Веселинівського району Миколаївської області та земельна ділянка площею 1,71 га розташовану на території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ФП №314476, де в графі батьки зазначені: батько [PERSON] та матір [PERSON] /рос. мовою/. /а.с. 9/. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії ІІІ -ФП №356455, де в графі батьки зазначені: батько [PERSON] та матір [PERSON] /рос. мовою/. /а.с. 9/. Виходячи з наведеного підтверджується родинний звязок між [PERSON], [PERSON] та їх батьками [PERSON] та [PERSON] (діти батьки). Відповідно до спадкової справи №105/2016 заведеної після смерті [PERSON], померлого 30 листопада 2011, що була витребувана судом у Веселинівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області [PERSON], 24.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] 24.11.2016 року подали заяви про прийняття спадщини. Згідно Довідки [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області №201/04-09 від 14.11.2016 року, [PERSON], [INFO], постійно проживав та був зареєстрований за адресою [INFO], з 1972 по день смерті 30.11.2011 року. За цією адресою разом з померлим на момент його смерті проживали та були зареєстровані, син - [PERSON], [INFO] (проживає та зареєстрований з 1993 року по сьогоднішній день), та син - [PERSON], [INFO] (проживає та зареєстрований з 1993 року по сьогоднішній день). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою від 24.11.2016 року державний нотаріус Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] відмовила у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з тим, що у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи для видачі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 14). Таким чином, в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Судом було витребувано з Веселинівської філії ММБТІ інвентаризаційну справу на домоволодіння за адресою вул. Паркова, 25 с. Федорівка Веселинівського району Миколаївської області, та встановлено, що первинна інвентаризація житлового будинку проведена за замовою [PERSON] в 1989 р. та виданий технічний паспорт на житловий будинок. Власником станом на 28.12.2012 рік є [PERSON] 1/1 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 29.02.1990 р, зареєстровано в Веселинівській філії ММБТІ від 29.02.1990 р. реєстровий №63. Поточна інвентаризація проведена за замовою №301 від 28.10.2016 р. [PERSON] для оформлення спадщини. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок с. Федорівка, вул. Паркова, 25, який був складений начальником Веселинівської філії Миколаївського МБТІ у 2016 році, в графі"власник" зазначено [PERSON]. Згідно виписки з рішення районної ради народних депутатів виконавчого комітету «про оформлення права власності на будинок» в 1990 році [PERSON] надано право на оформлення права власності на будинок в с. Федорівка. Після чого [PERSON] виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради народних депутатів 29.02.1990 року видав свідоцтво про право особистої власності на будинок в с. Федорівка. Відповідно до розпорядження «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам (14 чоловік) у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території [PERSON] сільської ради» Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області №393-р від 30 червня 2004 року та списку громадян, яким безплатно передаються земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах території [PERSON] сільської ради до якого був включений [PERSON]. Тому, на підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації №393-р від 30 червня 2004 року [PERSON] 28 жовтня 2004 року був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №086314 площею 1,71 га, який судом було витребувана належним чином завірена копія з Відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Відповідно до Інформаційних довідок №101158423 та №101157574 від 23.10.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна: відомості про власника житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Паркова, 25 с. Федорівка Веселинівського району Миколаївської області та відомості про власника земельної ділянки кадастровий номер: 4821785000:01:000:0029 - відсутні. Згідно з п.3.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі Пленум №6), при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно інвентаризаційної справи №63 на житловий будинок по вул. Паркова №25 в с. Федорівка Веселинівського району Миколаївської області, а також довідки Веселинівської філії ММБТІ №301 від 28.10.2016 року, первина інвентаризація була проведена в 1989 році. Даний будинок входить до складу житлового фонду з 1989 року. Як зазначено в п.3.3. Пленуму №6, всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Крім того, відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 (із змінами та доповненнями), не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Виходячи з вищенаведеного, померлому [PERSON] належало на праві особистої власності житловий будинок за адресою: с. Федорівка по вул. Паркова, 25 Веселинівський район Миколаївської області, та земельна ділянка площею 1,71 га, кадастровий номер: 4821785000:01:000:0029. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом зокрема, мають діти спадкодавця. Згідно ст. 1267 ЦК України, частка у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивачі прийняли спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить їм з часу її відкриття. Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачам оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Outcome: approved