Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 09 лютого 2010 року у розмірі 14605 грн. 69 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 09 лютого 2010 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. В анкеті-заяві про укладення кредитного договору від 09 лютого 2010 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. У позовній заяві позивач вказує, що договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 03 червня 2018 року виникла заборгованість в сумі 14605 грн. 69 коп., яка складається з 428 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом, 9079 грн. 23 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3926 грн. 05 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 671 грн. 70 коп. штрафу (процентна складова). Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2018 року вирішено відкрити провадження у справі та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, за участю сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відповідач відзив в порядку ст.178 ЦПК України не подав. Представник позивача в судове засідання не зявився. Разом з позовною заявою до суду написав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належний чином, за останнім відомим місцем проживання та через оголошення на сайті суду. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. В звязку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксація судового процесу технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалася. Враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не надав, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, у відповідності до ст.281 ЦПК України, за наявних у справі письмових доказів. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило свою назву на АТ КБ «Приватбанк». 09 лютого 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у формі заяви, складовими та невід'ємними частинами якої є "Умови та правила надання банківських послуг", "Тарифи Банку", викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, згідно яких відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 грн. на платіжну картку «Універсальна» 5457 0829 9063 7402, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки 01/14. Відповідач зобов'язався повертати кредит щомісячно. Разом з цим, відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. За пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. умов кредитування вказаного договору, позичальник надав банку згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Кредитний ліміт по картці банк не змінював. Згідно пункту 2.1.1.5.5. правил кредитування зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 09 лютого 2010 року в графі «% ставка» з 09 лютого 2010 року до 03 червня 2018 року вона є незмінною в розмірі 30,00%. Проте, суд не погоджується з періодом нарахування процентів за користування кредитом. В даному випадку суд виходить з правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14). Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Тобто, кінцевим періодом нарахування відсотків є останній день січня 2014 року. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого банком, станом на 26 січня 2014 року розмір несплачених відсотків по кредиту становить 485 грн. 98 коп. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, як заборгованість за відсотками за користування кредитом, тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо нарахованих пені та комісії, то вони підлягають стягненню в сумі 3926 грн. 05 коп., як вказано у розрахунку заборгованості за договором, оскільки це передбачено умовами договору, а із заявою про застосування судом строку позовної давності в цій частині ніхто не звертався. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15. За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для одночасного стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 671 грн. 70 коп.) немає, і в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом 428 грн. 71 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 485 грн. 98 коп., заборгованість за пенею та комісією 3926 грн. 05 коп., всього на суму 4840 грн. 74 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнутий судовий збір, пропорційний до задоволеної частини вимог, в сумі 583 грн. 98 коп.

Outcome: partial