Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", Котовського відділення публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", стверджуючи, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді грошових заощаджень зі всіма належними відсотками та компенсаціями, які знаходяться у Котовському відділені Ощадбанку №2823 на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. При звернені до банку для отримання грошових коштів за спадщиною їй було відмовлено. Крім того, позивачка є громадянкою Російської Федерації, на приїзд до України за отриманням спадщини нею було потрачено багато коштів, вона втратила здоров'я, їй була нанесена моральна шкода. [PERSON] просить суд зобов'язати відповідачів видати банківський вклад, індексації, відсотки, матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 2487200,00 грн. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 червня 2015 року позовні вимоги [PERSON] у частині до Котовського відділення публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" щодо видачі банківського вкладу, стягненні індексації, відсотків у розмірі 38927,00 грн., матеріальної шкоди у розмірі 66490,00 грн. та моральної шкоди закрито, оскільки позивачка вже зверталась з позовом до Котовського відділення публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", який ґрунтувався на тих же самих обставинах та з тих же самих підстав. В судове засідання позивачка не з'явилась, у позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності. Представник публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у судове засідання не з'явився, надали суду заперечення, у яких вказували, що у відділенні №10015/0365 філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» обліковуються компенсаційні рахунки [PERSON], які відкрито 04 лютого 2002 року шляхом переоформлення спадщини з рахунків які належали [PERSON] за період з липня по жовтень 2002 року позивачка отримала компенсаційні кошти у розмірі 250,00 грн. Оскільки позивачка є громадянкою Російської Федерації, тому їй після 2006 року не виплачуються суми грошових коштів з компенсаційних рахунків. Позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди є безпідставними, оскільки жодного порушення банком не допущено. У зв'язку з вищенаведеним, просили відмовити у позову у повному обсязі, справу розглянути без їх участі. Представник Котовського відділення публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в судове засідання не з'явився, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді грошових заощаджень зі всіма належними відсотками та компенсаціями, які знаходяться у Котовському відділені Ощадбанку №2823 на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. [PERSON] склала заповіт, у якому вказані грошові заощадження заповіла позивачці [PERSON] Після смерті матері позивачка, яка є громадянкою іншої держави, переоформила вказані грошові вклади на своє ім'я. У видачі позивачці грошових вкладів було відмовлено. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Статтею 1 Закону України „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України", передбачений обов'язок держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери: облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов'язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР. Відповідно до ст. 3 Закону України „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України"грошові заощадження, поміщені в період до 02.01.1992р., відновлюються у співвідношенні 1 рубль до 1,05 гривні. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводиться починаючи з 1997 року в грошовій формі за рахунок коштів Державного бюджету України та інших формах відповідно до законодавства. Кошти для компенсації заощаджень громадян визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» заощадження повертаються поетапно, залежно від суми вкладу в межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. З аналізу вище приведених норм права, суд приходить до висновку, що саме держава взяла на себе зобов'язання щодо компенсації втрачених внаслідок знецінення грошових заощаджень. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 р. № 346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов'язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» передбачено проведення з 1 червня 2012 р. виплату громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - Ощадбанк), а також в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов'язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР (далі - виплата компенсації), у загальному розмірі 6152430 тис. гривень. Таким чином, іноземним громадянам вказані виплати не передбачені. Враховуючи вищенаведені положення закону, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідачів видати банківський вклад, індексації, відсотки є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Оскільки відповідачами не було порушено прав позивачки, тому позовні вимоги у частині стягнення матеріальної та моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed