Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

При визначенні правомірності дій відповідача щодо публікації інформації суд застосовує такі норми права. Статтею 270 ЦК України передбачено, що особистим немайновим правом особи є право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно із ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та(або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ч.7 цієї ж статті спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. ВІдповідно до ч. 2, 3 ст. 37 ЗУ Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов`язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Також суд застосовує відповідну правовідносинам у справі судову практику. Відповідно до п.9 постанови пленуму Верховного Суду України відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Відповідно до п.19 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що заголовки опублікованих у зазначених газеті та веб-сайті статей такого змісту: За 5 мільйонів боргу, арештували землю в Буковелі і комерційну нерухомість сім`ї присяжного Олександрійського міськрайонного суду містить фактичне твердження, яке не відповідає дійсності, є недостовірними. Беручи до уваги зміст статей під цим заголовком, суд вважає, що у цьому заголовці стверджується, що матір [PERSON] має борг у розмірі 5 мільйонів гривень. Таким чином, опублікована у заголовках статей, які є предметом спору, інформація містить фактичні дані про наявність у матері позивача боргу у розмірі 5 мільйонів гривень, істинність якого можливо перевірити, підтвердити або спростувати. Однак відповідач ПП Термінал, який відповідальний за публікацію цієї інформації, не надав суду достатніх доказів достовірності цього фактичного твердження. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що таке твердження підтверджується наявністю у провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області цивільної справи №398/3248/18 та постановленою у цій справі ухвалою суду про забезпечення позову від 11 жовтня 2018 року. Наявність у провадження суду цивільної справи та факт подання позовної заяви не є достатнім підтвердженням наявності боргу, рішення про стягнення цього боргу, або рішення, у якому встановлено факт наявності цього бргу, судом не ухвалене. Також не підтверджує достовірність оспорюваного позивачем твердження і посилання відповідача на зазначену ухвалу суду про забезпечення позову, оскільки у цій ухвалі суд не встановив наявність боргу, а лише зазначив про наявність позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 4987610.47 грн. Враховуючи викладене, суд визнає недостовірною опубліковану у заголовках статей, які є предметом спору, інформацію, що містить твердження про наявність у матері позивача боргу у розмірі 5 мільйонів гривень. Позовні вимоги про визнання цієї інформації недостовірною підлягають задоволенню. Належним відповідачем за вимогами про спростування недостовірної інформації, враховуючи те, що у відповідних статтях, опублікованих у газеті та на веб-сайті, не зазначений автор, редакція Інформаційно-розважальної газети Голодской Курьер/Міський Кур`єр не має статусу юридичної особи і не є структурним підрозділом юридичної особи, А веб-сайт Олександрійські новини (домен http://alnews.com.ua) належить ПП Термінал, належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації та володілець доменного імені http://alnews.com.ua ПП Термінал. Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що спростування недостовірної інформації повинно проводитись у спосіб, у який така інформація була поширена, тобто шляхом публікації відповідачем Термінал спростування визнаної судом недостовірної інформації у запланованому найближчому випуску зазначених вище газети, а також на веб-сайті Олександрійські новини (домен http://alnews.com.ua). Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Інші частини статей, які позивач просить визнати недостовірними, а саме фрагменти Як виявляється, схема життя та діяльності згаданого громадянина є далекою від прозорості та більше схожа на якусь азартну гру з бажанням імовірно, перекладати відповідальність на інших, Всі ці маніпуляції з нерухомістю та власністю фірм є, імовірно, відволікаючим маневром для офіційних органів влади, своєрідним достатньо ефективним прикриттям для того, щоб переписати бізнес на найближчих родичів. Навіщо? Давно відома схема говорить, що для того, щоб у разі реальної скрути (в яку свого часу потрапляв бізнесмен), уникнути відповідальності від виконання судового рішення. є оціночним судженням, змістом якого є оцінка та критика позивача, а отже ці судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо позивач вважає, що оціночні судження або думки принижують його гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, він вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. При вирішенні справи суд застосовує висновки Європейського суду з прав людини, який у п.41 рішення Лінгенс проти Австрії зазначив, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе. Отже, суд відмовляє у задоволенні частини позовних вимог про визнання недостовірними зазначених вище оціночних суджень. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Відповідно до ст. 31 ЗУ Про інформацію у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Згідно з п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на недостовірність поширеної відповідачем інформації, на те, що ця інформація та негативні оціночні судження принижують його честь, гідність, репутацію фізичної особи, машканця міста Олександрії та присяжного, а також зазначає, що на його думку зазначені вище статі, зокрема оціночні судження, що у них містяться, були опубліковані з метою дискредитації його особисто, його сім`ї, його професійної та громадської діяльності в очах мешканців міста. Позивач зазначив, що публікація такої негативної інформації порушує його право на повагу до сімейного і приватного життя. Інших доказів завдання йому моральної шкоди позивач не надав. Виходячи із засад цивільного судочинства: справедливості, добросовісності та розумності, а також, враховуючи, що обраний особою спосіб захисту має бути адекватним змісту порушеного права, суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог про визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування є достатнім для відновлення порушеного права позивача [PERSON] з метою захисту його честі, гідності та ділової репутації. Спростування інформації, яка визнана судом недостовірною з огляду на встановлені обставини цієї справи є співмірним і достатнім способом захисту порушеного права позивача. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що належним відповідачем у справі є ПП Термінал, судовий збір, який сплачений позивачем за позовними вимогами про визнання інформації недостовірною підлягає стягненню саме з нього. Решта судового збору, сплачена за вимогої про стягнення моральної шкоди, у задоволенні якої судом відмовлено, має бути залишена зо позивачем, який фактично ці витрати поніс.

Outcome: partial