Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], Державної реєстраційної служби про звернення стягнення на предмет іпотеки та усунення перешкод у здійсненні права власності. При цьому, позивач просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 31000 дол. США, що згідно курсу НБУ (12,95грн.) станом на 31.10.2014року складає 401450грн. за Договором про надання позики від 15.08.2012 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею: 80,6кв. м., житловою площею: 53,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання права власності на вказаний житловий будинок за іпотекодержателем - [PERSON]. Припинити право власності іпотекодавця [PERSON], в тому числі право володіння, користування та розпорядження спірним житловим будинком. Припинити право користування житловим будинком усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Виселити з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. усіх мешканців, які проживають та зареєстрованіта стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник відповідача - Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення, в яких вважав, що Державна реєстраційна служба України не є належним відповідачам по даній справі та просив у задоволенні позовних вимог до неї відмовити та розглянути справу без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15.08.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір займу грошових коштів в сумі 248000грн., що є еквівалентом 31000 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути до 15.02.2013року по частинам, в строки встановлені договором, або достроково. Вказаний договір посвідчено 15.08.2012року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1691. У забезпечення виконання зобов'язання, відповідач [PERSON] передав позивачу в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,0734га, яка не приватизована. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю - [PERSON] на підставі особистої приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданим Денисюк Т.С. державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори 17.11.2011, за реєстровим номером №4-1021. Вказане право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 07.12.2011 року, реєстровий номер:34920062, номер витягу: 32377627, номер запису: 31119 в книзі №1. Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Із умов договору позики з іпотекою вбачається право у іпотекодержателя в разі невиконання іпотекодавцем умов кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок предмета іпотеки свою вимогу за кредитним договором у повному обсязі. Отже, відповідно до вищевикладеного позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки відповідачем [PERSON] порушено зобов'язання за вказаним вище договором позики перед позивачем станом на 31.10.2014р. виникла заборгованість в загальному розмірі 401450грн., яка дорівнює згідно курсу НБУ станом на цю ж дату 31000 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Стаття 37 Закону України "Про іпотеку" зазначає, що іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як вбачається із розділу 22 договору позики від 15.08.2012 р. застереження про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані, належним чином підтверджені і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права наймодавця. Ст.39 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Згідно довідки виданої на запит суду КП "Благоустрій" №2645 від 22.12.2014року у житловому будинку, який є предметом іпотеки, зареєстрований тільки відповідач [PERSON] За таких підстав в частині припинення права користування житловим будинком та виселення позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати . На підставі наведеного,

Outcome: partial