Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайоного суду розірвано. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Після фактичного розірвання шлюбних стосунків відповідач не надавав належної матеріальної допомоги їх дитині, не піклувався про належний моральний і духовний розвиток останньої. Позивачка зазначає, що відповідач не виявляє до сина будь-якої турботи, не цікавиться його вихованням, станом здоров'я та розвитком, не забезпечує необхідного харчування, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її належного самоусвідомлення. Тому позивачка вважає, що зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання свого сина та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Вказані обставини, на думку позивачки, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог, просить її позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо його сина [PERSON], стягувати з відповідача на утримання цієї дитини аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати. Позивачка зазначила, що згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки жодного разу не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Про час та місце розгляду справи він був щоразу повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: [ADDRESS], про що свідчать повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с.24, 29, 42), дані довідки УДМС в Івано-Франківській області від 29.09.2014 року щодо підтвердження реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою (а.с.43). За таких обставин відповідно до правил ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Тому згідно з положеннями ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконкому Коломийської міської ради Перцович І.І. вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав, зазначених позивачкою. Крім того, службою у справах дітей, яку вона представляє, надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню цієї дитини. Прокурор вважає, що позов слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено підстави для цього. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, з'ясувавши обставини справи, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6). Судом також встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.09.2011 року, яке набрало законної сили 16.09.2011 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). Факт проживання сина сторін [PERSON] з позивачкою стверджується довідкою №167, виданою абонентним відділом комунального підприємства "Житлоінфоцентр" 27.05.2014 року, згідно з якою до складу сім'ї позивачки входить вказана дитина (а.с.4). Згідно з даними довідки, виданої дирекцією Коломийського дошкільного навчального закладу (ясла - садок) №16 "Орлятко" 05.05.2014 року, [PERSON], [INFO], відвідує даний ДНЗ. У довідці зазначено, що в садочок дитину оформляла мама, яка також (зі слів вихователів) приводила та забирала сина із вказаного закладу (а.с.7). Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Однак, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина [PERSON], не цікавиться його духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В матеріалах даної справи міститься висновок служби у справах дітей виконкому Коломийської міської ради Івано-Франківської області, затверджений рішенням виконкому цієї ради від 26.08.2014 року №170, згідно з яким даний орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.34-36). Відповідно до положень ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України суд визначає аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо надання дитині матеріальної допомоги. В зв'язку з вищенаведеним суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача частково необґрунтованими, оскільки такий розмір на утримання однієї дитини є значно завищеним. Відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України в зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав з відповідача на користь позивачки підлягає присудженню сплачений нею судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати на правовому допомогу в розмірі 500 грн., що стверджується відповідними квитанціями (а.с.1,13). Також з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у вказаному розмірі за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка законом звільнена від сплати судового збору за дану вимогу. На підставі наведеного, ст.ст. 150, 164, 166, 181, 191 СК України та,

Outcome: partial