Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" про стягнення заборгованості розрахунку при звільненні. Позивач вказав, що працював у Миколаївської філії ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» з 12.03.2007 року по 31.01.2015 року начальником Южноукраїнського регіонального відділу. 31 січня 2015 року він звільнився за угодою сторін, про що свідчить запис у трудовій книжці. Згідно зі ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх належних йому від підприємства сум, провадиться в день звільнення. Відповідачем було порушено дану норму законодавства, чим порушено законні права позивача. В день звільнення позивачу було видано лише розрахункову відомість за грудень 2014 року та за січень 2015 року, згідно якої кредиторська заборгованість Відповідача по заробітній платі складає 5975,43 грн. в т.ч. компенсація невикористаної відпустки. В судове засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 12.03.2007 року працювала на посаді начальника Южно-Українського регіонального відділу ВАТ МФ "УСК "Дженералі Гарант", яка з 20.04.2011 року була перейменована на Миколаївську філію ВАТ "УСК "Гарант-Авто". На підставі наказу №54-22кф від 27.01.2015 року позивач звільнений з займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. За період роботи у підприємства перед [PERSON] виникла заборгованість по заробітної платі у розмірі 5975,43 грн., що підтверджується розрахунковою відомістю Миколаївська філія ПАТ "УСК "Гарант-Авто", до теперішнього часу заборгованість по заробітної платі не виплачена. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оплат праці" працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового. Згідно ст. 97 КЗпП України та ст.ст. 15, 24 Закону України "Про оплат праці" своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості. Отже, враховуючи викладене на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 5975,43 грн. Згідно ст. 116 ч. 1 КЗпП України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні та встановленні факту невиплати у зазначені строки працівникові належних йому від підприємства сум, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Враховуючи, що при звільненні позивача підприємством порушені строки розрахунку по заробітній платі та на день звернення до суду з даним позовом розрахунок по заробітний платі не проведений, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати станом на 14.11.2014 року, відповідно до постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" з врахуванням заборгованості по заробітної платі у розмірі 5975,43 грн., за період з 02.02.2015 року по 10.06.2015 року, тобто 87 робочих днів х 116,67 грн. - середньоденна заробітна плата, що становить 10150,29 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 10150,29 грн. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Одночасно, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved