Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач - МТСБУ звернувся до відповідача - [PERSON] з позовними вимогами про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. [PERSON] 24.06.2014 року приблизно о 00 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], по вул. А.Ахматової-Григоренка в м. Києві, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2014 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Шевролет» д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON] Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до Звіту № 9131 від 15.07.2014 року, складеного ТОВ «ЕАК «Довіра»., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (в тому числі ПДВ) становить 26 348,11 грн. На дату ДТП [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з заявою, до якої було додано копію Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6752037 терміном дії з 04.10.2013 р. до 03.10.2014 р. включно. Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 20.01.2015 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 21 956,76 грн., без ПДВ. Крім цього, позивачем додатково понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. та витрати на аварійного комісара в розмірі 908,00 грн. Всього позивач поніс витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування по вищезазначеній ДТП, в розмірі 24 864,76 грн. Отже, позивач виконав покладенні на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Звернувшись з листом про компенсацію витрат у добровільному порядку, позивач не отримав відшкодування фактично понесених витрат, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. З вищезазначених підстав позивач просить стягнути з відповідача (в порядку регрессу) фактично понесені витрати на виплату страхового відшкодування в сумі 21 956,76 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. та витрати на аварійного комісара в розмірі 908,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилась, проте, направила на адресу суду письмову заяву, в якій підтримала в повному обсязі позов, просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 74-77 ЦПК України і вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2014 року встановлено, що [PERSON] 24.06.2014 року приблизно о 00 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], по вул. А.Ахматової-Григоренка в м. Києві, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП (а.с. 6). В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Шевролет» д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON] Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до Звіту № 9131 від 15.07.2014 року, складеного ТОВ «ЕАК «Довіра»., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (в тому числі ПДВ) становить 26 348,11 грн. (а.с. 9-16). На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля (з метою отримання відшкодування) звернувся до МТСБУ із заявою, до якої було додано копію Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6752037 терміном дії з 04.10.2013 р. до 03.10.2014 р. включно (а.с. 5). Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до наказу № 230 від 15.01.2015 року, позивачем вирішено відшкодувати з фонду захисту потерпілих власнику автомобіля «Шевролет» д.н.з [NUMBER] [PERSON] розмір відшкодування в сумі 21 956,76 грн. (а.с. 8). У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 20.01.2015 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 21 956,76 грн., без ПДВ (26 348,11 грн. / 6), що підтверджується платіжним дорученням від 19.01.2015 року №1/23870 (а.с. 7). З метою позасудового врегулювання спору 16.01.2015 року позивач звернувся з листом про добровільне відшкодування завданої шкоди до відповідача (а.с. 24). Доказів того, що зазначена шкода відповідачем відшкодована, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, пункту 38.2.Закону, - МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: (п.п. 38.2.1.) - до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з пунктом 13.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", - учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Обставин, передбачених п. 13.1. статті 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо відповідача, з матеріалів справи не убачається. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, відтак, підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для складання Звіту №9137 від 15.07.2014 року було залучено ТОВ «ЕАК «Довіра», однак, жодних доказів на підтвердження оплати позивачем зазначених послуг, розміру витрат , фактично понесених позивачем, суду не надано. Зазначені витрати, відтак, не є недоведеними, тому не підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи належать, крім іншого, витрати на правову допомогу. Як убачається з матеріалів справи, для отримання правової допомоги між позивачем МТСБУ та - ФОП [PERSON] укладено додаткову угоду № 207 до Контракту про надання правової допомоги №77 від 21.12.2015 року, відповідно до якої замовником передано, а Ввиконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника, зокрема, справи відносно [PERSON], за винагороду у розмірі 2 000,00 грн. (а.с.26). Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» від 17.10.2014 р. № 10, - підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем не надано розрахунку, на підставі якого визначений розмір зазначених витрат, не надано і платіжних документів на підтвердження фактичної оплати позивачем послуг зазначеного представника. Отже, в цій частині позовні вимоги є також недоведеними і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Доведеними є судові витрати позивача, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 1 378,00 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial