Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Представник Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Хмельницької обласної ради (далі - КНП "ХОЗЗНПД" ХОР) звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації у психіатричному закладі в примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що він страждає на психічний розлад, а лікування та обстеження хворого можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви представник КНП "ХОЗЗНПД" ХОР зазначив, що [PERSON] , який є недієздатним, був доставлений в лікарню 28.10.2019 у супроводі матері-опікуна та госпіталізований у психіатричний заклад. У зв`язку з закінченням терміну госпіталізації 30.04.2020 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП "ХОЗЗНПД" ХОР, яка прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на глибоку розумову відсталість з поведінковими розладами, за час лікування його психічний стан не покращився, а тому він потребує продовження лікування в умовах стаціонару як особа, яка неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічний розлад, а оскільки за час лікування стан хворого не покращився, тому він потребує продовження лікування в стаціонарних умовах. Законний представник хворого - мати [PERSON] , яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить продовжити госпіталізацію [PERSON] у психіатричному закладі та розглянути справу у її відсутності. [PERSON] в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2018 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватись лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати шість місяців. Судом встановлено, що [PERSON] , який визнаний недієздатним, був доставлений в КНП "ХОЗЗНПД" ХОР 28.10.2019 матір`ю - опікуном і у зв`язку з наявністю у нього важкого психічного розладу рішенням Ярмолинецького районного суду від 30.10.2019 був госпіталізований до психіатричного закладу. Рішеннями Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29.11.2019 та 03.01.2020, 30.01.2020, 02.03.2020, 02.04.2020 термін госпіталізації [PERSON] у психіатричному закладі було продовжено. 30.04.2019 [PERSON] повторно був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворого в психіатричному стаціонарі, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на глибоку розумову відсталість з поведінковими розладами, внаслідок чого він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а також виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Після проведеного лікування стан хворого суттєво не покращився, що проявляється у тривожності, напруженості, відмові від їжі, невиконанні інструкцій, не слідкує за своїм зовнішнім виглядом, так як відсутні навички самообслуговування, неадекватній поведінці, наявності слухових та зорових галюцинацій, порушенні сну. Дані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25.12.2006, згідно якого [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] , якого рішенням Хмельницького міського суду від 07.06.2002 №2-5280/60 визнано недієздатним; висновком комісії лікарів психіатрів КНП "ХОЗЗНПД" ХОР від 30.04.2020, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, раніше неодноразово проходив лікування в психіатричному закладі, являється інвалідом І групи з дитинства по психічному захворюванню, не здатний критично оцінювати свій стан, а тому потребує продовження госпіталізації у психіатричному закладі; медичною картою стаціонарного хворого №8261 від 28.10.2019. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви представника КНП "ХОЗЗНПД" ХОР та продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. На підставі ст.ст. 13, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 20.12.2018,

Outcome: approved