Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Свалявського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, [PERSON] про визнання права власності на майно та зняття арешту, посилаючись на те, що на адресу її місця проживання (на ім`я [PERSON] ) надійшов акт визначення вартості майна, складений заступником начальника Свалявського РВ ДВС щодо опису майна, яке придбано позивачем [PERSON] та її чоловіком, перебуваючи у шлюбі. Від [PERSON] позивач дізналася, що державним виконавцем проведено опис майна та накладено арешт на майно по місцю реєстрації боржника [PERSON] . При зверненні до Свалявського РВ ДВС про зняття арешту, таке виявилось неможливим, оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження. Вимоги позивач мотивує тим, що описане за постановою майно належить [PERSON] (позивачу) та її чоловіку, а не [PERSON] , яка є боржником у виконавчому провадженні та лише зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а тому не може бути під арештом; що описане майно є власністю [PERSON] (позивача) та її чоловіка, а тому просить суд зняти арешт на майно, накладений постановою про опис та арешт майна від 25.07.2018 року, виключивши майно з опису. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.07.2019 року позовну заяву залишено без руху, через недодержання вимог, викладених в ст.177 ЦПК України. 12.08.2019 року вх. № 4877 до Свалявського районного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та її представник [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] (на підставі ордеру серії РН-545 № 0145/20 від 12.12.2019 року) подали до суду заяву (вх.№ 1836) про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Представник відповідача Свалявського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений (а.с. 28, а.с.31, а.с.37, а.с.43),відзив на позовну заяву (у відповідності до ст. 178 ЦПК України) не подав, заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надано. Відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву (вх. № 1419) про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 25 липня 2018 року, заступником начальника Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Янович С.П. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 56592128 виконавчого листа № 306/133/16-ц, виданого 04.05.2017 року Свалявським районним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 323895,60 грн. боргу за договором позики та 323985,60 грн. неустойки (пені) описано на накладено арешт на майно боржника [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , а саме: спальний гарнітур білого кольору (шафа-купе, двохспальне ліжко, дві тумбочки, комод); телевізор "Philips" в неробочому стані; диван коричневого кольору; гарнітур для вітальні світло-коричневого кольору; уголок зеленого кольору (диван, два крісла); журнальний столик; картину; телевізор "Bravia"; картину; витяжку "Purawida" чорного кольору; пральну машинку "Whirpool", мікрохвильову піч "Samsung". Згідно акту визначення вартості майна від 01 серпня 2018 року заступником начальника Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Янович С.П. на підставі власних знань та повідомлення сторін виконавчого провадження - визначено вартість описаного майна за постановою про опис та арешт майна боржника від 25.07.2018 року на загальну суму 48000 грн. Відповідно до ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та є складовою правової системи, відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Судом встановлено, що власником майна: спального гарнітура білого кольору (шафи-купе, двохспального ліжка, двох тумбочок, комоду); телевізора "Philips" в неробочому стані; дивана коричневого кольору; гарнітура для вітальні світло-коричневого кольору; уголка зеленого кольору (дивана, двох крісел); журнального столика; картини; телевізора "Bravia"; картини; витяжки "Purawida" чорного кольору; пральної машинку "Whirpool" та мікрохвильової печі "Samsung" є [PERSON] (позивач), майно було набуте нею та її чоловіком у шлюбі. Позивачем доведено обставини, на які він посилається в позовній заяві, належними та допустимими доказами, зокрема додано накладні, рахунки, чеки, якими підтверджено право власності на вищевказане майно за [PERSON] (позивачем). Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, постанова від 22.08.2018 року, справа № 658/715/16-ц, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа). Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" - арешт може бути знятий за рішенням суду; до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні та те, що на час звернення з позовом до суду за наявності заборони на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, оскільки майно є власністю позивача, що відповідач [PERSON] позовну заяву визнає та не заперечує щодо її задоволення, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового - немає, суд вважає, що позовна вимога позивача є обгрунтованою та її слід задовольнити. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved