Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.02.2018 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області про позбавлення батьківських прав. Позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо малолітнього онука [PERSON], [INFO], батьками яких є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER]. В обґрунтування позову позивач вказує, що 10 червня 2015 року Виконавчим комітетом Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області, було видане свідоцтво про народження його онука - дитини [PERSON], згідно запису [NUMBER], де батьками записані відповідачі по справі, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що з моменту народження малолітнього [PERSON] і по сьогоднішній день відповідачі не цікавляться дитиною, його здоров'ям, благополуччям, забезпеченням, моральним та фізичним розвитком. Вони повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов*язків, зловживають алкогольними напоями, неодноразово підпадали під нагляд органів , які контролюють поводження батьків із їхніми дітьми. Відповідачка [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов*язків по забезпеченню умов життя та виховання своїх дітей за ст.. 184 ч. 1 КУпАП. Крім того, відповідачами [PERSON] та [PERSON], були підписані нотаріальні заяви посвідченні приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області, що вони не заперечують проти та підтримують у повному обсязі позов про позбавлення їх батьківських прав та дають згоду на усиновлення будь ким та на зміну його прізвища та по батькові на розсуд усиновителя стосовно малолітньої дитини - [PERSON],[INFO]. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнали повністю. Від начальника органу опіки та піклування Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області , до суду була надана заява, в якій просить розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, що підтверджується висновком Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації від 16.02.2018 року, та просить їх задовільнити. Також до заяви, представник третьої особи додає такі документи: - Висновок №2 органу опіки та піклуванні Попаснянської РВЦА про позбавлення батьківських прав(а.с.20). Також до матеріалів справи додаються акт обстеження побутовмх умов гр.[PERSON] (а.с.16); побутова характеристика на гр. [PERSON], нотаріальні заяви відповідачів про відмову від виховання та утримання малолітнього [PERSON] Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Предметом даного позову є вирішення питання щодо виконання батьками неповнолітньої дитини батьківських обов"язків щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не проявляють до них батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Судом встановлено, що неповнолітній (малолітній) [PERSON], [INFO] - являється онуком позивача, його батьками являються гр. [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі, що вбачається зі свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] , від 10 червня 2015 року виданого Виконавчим комітетом Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області, серія [NUMBER] .(а.с.5). При цьому, відповідачами [PERSON] та [PERSON] були подані нотаріальні заяви, що вони відмовляються від виховання та утримання свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], не заперечують та дають зголу на усиновлення його будь-ким, на зміну його прізвища та по-батькові на розсуд усиновителя (а.с.18,19). Судом встановлено, в лютому 2018 року, дитина згідно консультативного висновку спеціаліста з находиться в Попаснянській ЦРЛ. (а.с.13). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Попаснянської РВЦА за №2 від 16.02.2018 року, відповідачі по справі не цікавляться життям та здоров'ям сина, не приймають участі у його вихованні, не відвідують дитину та не допомагають матеріально, що протирічить, що принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 11,12,15 Закону України «Про охорону дитинства». (а.с.29-30). Суд розцінює вищезазначені обставини, як ухилення від виховання дитини відповідачами, свідоме нехтування ними своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення [PERSON] та [PERSON]до своїх батьківських обов'язків. Судом, при цьому, встановлено, що згідно акту депутатського обстеження, проведеного депутатом Гірської міської ради умов проживання позивача - позивач проживає разом з дружиною [PERSON] та онуком [PERSON], 2015 року народження, умови для проживання дитини створені належним чином.(а.с.28). Приймаючи відповідне рішення, суд також керується наступними правовими положеннями: Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 p. №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", "...якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав". Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень п.16 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року - зазначено, що " ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце , коли вони не пілкуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують харчування, медичного догляду, лікування дитини, , не спілкуються із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти". А так, в межах даного судового розгляду цілком очевидно, що батьки малолітнього [PERSON] ухилилсь від виконання своїх батьківських обов"язків відносно свого сина, відмовившись від його виховання та утримання та взагалі від участі у його житті, усвідомлюючи це особисто, склавши за власним бажанням нотаріально посвідчену заяву, що додатково погіршується тим, що дитина малолітня, на момент розгляду справи перебуває у віці 2-х років. Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити позов та позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], та приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Попаснянстеакої РВЦА, буде цілком сприяти задоволенню інтересам дитини. В межах даного судового розгляду вимог щодо стягнення аліментів із батьків дитини - не заявлено. На підставі викладеного, положень ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» ст.ст. 150,155,164 СК України, Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р,

Outcome: approved