Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів Прокуратури Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівського районного відділу ГУ МВС України у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. Позов мотивує тим, що 09 березня 2012 року слідчим СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] було порушено кримінальну справу №124-0593 за ознаками складу злочину,передбаченого ч.3 ст.185 КК України. 23 червня 2012 року позивача притягнуто в якості обвинуваченого у вищезазначеній справі, в подальшому було затверджено обвинувальний висновок та кримінальну справу скеровано до суду. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2013 року вказану вище кримінальну справу про його обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України направлено прокурору Пустомитівського району Львівської області для проведення додаткового розслідування. На виконання даної постанови Пустомитівського районного суду Львівської області відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2013 року за №12013150270000244. 21 травня 2015 року слідчим СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування №12013150270000244 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказує, що досудове слідство проводилось неповно,не об»єктивно, зі значним затягуванням строків його проведення, ігноруванням вимог КПК України, в ході якого не було виявлено жодних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем інкримінованого йому злочину, у зв»яку з чим його захисником неодноразово подавались скарги на бездіяльність слідчого та прокурора. Внаслідок незаконних дій посадових осіб органу досудового розслідування та прокуратури позивач в період з 23.06.2012 року до 21.05.2015 року незаконного перебував під судом і слідством,що в загальному становить понад тридцять чотири місяці. Таким чином незаконними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування та прокуратури позивачу завдано значної матеріальної та моральної шкоди, яка полягає в тому,що у зв»язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності він зазнав психічних страждань, перебував в стані безперервного нервового стресу. Крім того, у зв»язку з його безпідставним обвинуваченням у вчиненні злочину йому довелося постійно виправдовуватись перед колегами, друзями та оточуючими, яким стало відомо про порушення відносно нього кримінальної справи, роз»яснювати їм дійсні причини ситуації, яка склалась, що викликало додаткові хвилювання, спричинило душевний біль та викликало безпідставні занепокоєння. Зазначає,що оскільки згідно положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування слідством чи судом. Оскільки він незаконно перебував під судом і слідством в період з 23.06.2012 року до 21.05.2015 року, що в загальному становить більше ніж тридцять чотири місяці, розмір відшкодування не може бути меншим ніж 41142 грн.=1218 грн. (мінімальна заробітна плата станом на день пред»явлення позову) Х 34 (кількість місяців перебування під слідством). Однак вказаний розмір відшкодування є мінімальним, оскільки незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури були порушені його конституційні права, що завдало йому фізичних і моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану. Протягом 34 місяців перебування під слідством він знаходився у пригніченому стані, був позбавлений можливості підтримувати нормальні життєві з»язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Також звертає увагу на те,що Пустомитівським РВ ГУМВС України та прокуратурою Пустомитівського району Львівської області грубо порушуваввся КПУ України в частині дотримання строків досудового слідства, крім того до позивача було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Тому враховуючи вказані обставини позивач вважає,що стягненню на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди підлягає не мінімальна сума,а два рази більша, що становить 82\~824грн.= 1218 (мінімальна заробітна плата станом на день пред»явлення позову) х 2 х 34 (кількість місяців перебування під слідством). Тому просить стягнути за рахунок державного бюджету через Державну казначейську службу України на його користь грошові кошти за завдану йому моральну шкоду в розмірі 82\~824 грн. Крім того, у зв»зяку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності позивач був змушений звернутись за правовою допомогою та відповідно поніс витрати в сумі 5000 грн., які також просить стягнути на його користь. Позивач [PERSON], який в останнє судове засідання не з»явився, у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову також пояснив,що 16 лютого 2012 року він на території дачного кооперативу «Ромашка», що в с. Жирівка Пустомитівського району Львівської області знайшов сумку з певними предметами, однак внаслідок неналежного виконання обов»язків органом досудового слідства його дії було невірно кваліфіковано як крадіжку, було невірно встановлено потерпілу особу, і як наслідок кримінальну справу відносно нього скеровано для розгляду до суду, в подальшому органом досудового слідства було встановлено відсутність в його діях складу кримінального правопорушення. Також зазначив, що явку з повинною ним було підписано у зв»язку з необізнаністю в юридичних питаннях, просив позов задоволити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задоволити. Представник відповідача прокуратури [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, дала пояснення аналогічні поданим письмовим запереченням, та пояснила,що підставами для порушення відносно позивача була його явка з повинною, в якій він прямо і однозначно вказував на вчинення ним злочину, крім того будучи допитаним в якості підозрюваного та обвинуваченого позивач давав визнавальні показання про обставини вчиненої ним крадіжки, та дані покази підтвердив під час проведення відтворення обставин та обстановки події, в подальшому підстав для незатвердження обвинувального висновку не було. Крім того вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували те,що він знаходився у пригніченому стані, що його було позбавлено можливості підтримувати нормальні життєві зв»язки, вести активне громадське життя. Також не надано доказів, які б підтверджували те,що перебування під слідством спричинило негативні наслідки для його стосунків з оточуючими,розмір компенсації моральної шкоди, який просить стягнути позивач не підтверджений належними доказами, також зазначила,що Прокуратура Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівський районний відділ ГУ МВС України у Львівській області не є юридичними особами, тому вважає,що позов до задовлення не підлягає. Представник відповідача Державної казначейської служби [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, дав пояснення аналогічні поданим письмовим запереченням, також пояснив,що позивач не має права на відшкодування шкоди, так його було притягнуто до кримінальної відповідальності внаслідок його само обмови. Крім того, вважає,що позивачем не представлено доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин, чи якими діями вони заподіяні, крім того вважає, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правову допомогу, тому вважає,що позов до задоволення не підлягає. Представник відповідача [PERSON] районного відділу ГУ МВС України у Львівській області в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи в його відсутності, проти чого учасники судового розгляду не заперечили. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, та матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013150270000244 від 05.03.2013 року оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Згідно\~ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду встановлюється законом. В судовому засіданні встановлено,що 09 березня 2012 року слідчим СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] було порушено кримінальну справу №124-0593 за ознаками складу злочину,передбаченого ч.3 ст.185 КК України (а.с.6). 23 червня 2012 року (а.с.9) позивача [PERSON]Т притягнуто в якості обвинуваченого та пред»явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. В подальшому у вищезазначеній справі, в подальшому було затверджено обвинувальний висновок та кримінальну справу скеровано до суду. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2013 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON] за ч.3 ст.185 КК України направлено прокурору Пустомитівського району Львівської області для проведення додаткового розслідування (а.с.10). Згідно витягу з кримінального провадження відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2013 року за №12013150270000244 (а.с.11). Постановою слідчого СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] 21 травня 2015 року за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування №12013150270000244 кримінальне провадження внесне до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013150270000244 від 05.03.2013 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України у зв»язку з відсутністю складу кримінального правпорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Відповідно до п.1\~ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"підставами відшкодування шкоди, завданої громадянинові, крім іншого, є незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконне накладення арешту на майно, незаконне відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно п.2 ч.1\~ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до п.5\~ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"у наведених в\~статті 1 цього Закону\~випадках громадянинові відшкодовується (повертається): моральна шкода. Відтак, суд приходить до висновку про те,що позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду, внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратри, тому він набув право на відшкодування моральної шкоди. Щодо розміру моральної шкоди суд приходить до наступних висновків: Відповідно до ч.5,6 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди N 4 від 31.03.1995 р.під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.9 вказаної вище постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Що узгоджується з правою позицією Верховного Суду України під час розгляду справи №60-22-3цс15. Відтак, в судовому засіданні встановлено, позивач [PERSON] незаконно перебував під судом і слідством в період з 23.06.2012 року до 21.05.2015 року, що в загальному становить більше ніж тридцять чотири місяці, відтак розмір відшкодування становить: 1218 грн. (мінімальна заробітна плата станом на день пред»явлення позову) Х 34 (кількість місяців перебування під слідством) = 41142 грн. Враховуючи обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат та тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, у зв»язку з довготривалим перебуванням під слідством, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню маральна шкода в розмірі 41142 грн., для стягнення моральної шкодим в два рази більшої суд не вбачає. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача Державної казначейської служби України на те,що позивач не має права на відшкодування, оскільки його було притягнуто до кримінальної відповідальності внаслідок само обмови, оскільки згідно наведеної вище постанови слідчого СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] від 21 травня 2015 року за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування №12013150270000244 кримінальне провадження внесне до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013150270000244 від 05.03.2013 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України у зв»язку з відсутністю складу кримінального правпорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України. В ході досудового слідства було встановлено,що позивачем було знайдено сумку з певними предметами, це ствердив в судовому засіданні і сам позивач, і саме неналежне виконання обов»язку органом досудового розслідування дії позивача було кваліфіковано як крадіжку. Відповідно ч.1 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктом 5 статті 3 цього Закону,(в даному випадку моральної шкоди) провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Згідно пп.5 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України №460/2011 від 13 квітня 2011 року, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безпірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Щодо вимоги про стягнення 5000 гривень витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків: Відповідно до ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" розмір відшкодовуваної шкоди, в даному випадку суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги, залежно від того який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Як встановлено в ході судового розгляду даної справи, про що ствердив в судовому засіданні і представник позивача за визначенням розміру витрат пов»язаних з наданням позивачу юридичної допомоги до відповідних органів не звертався, відтак дана вимога до задвовлення не підлягає.

Outcome: approved