Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на нехтування [PERSON] батьківськими обов'язками, що полягає у не забезпеченні дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; у не створенні умов для отримання дітьми освіти, а тривала свідома протиправна поведінка призвела до залишення родини без коштів на існування. У судовому засіданні представник позивача за дорученням /довіреність № 2954/02-21 від 27.12.2016/ позов підтримав з наведених у ньому підстав. Звернув увагу суду на ті обставини, що відповідач не вжив заходів і не оформив соціальну допомогу як малозабезпечена сім'я, що призвело до настання тяжких наслідків. [PERSON] позбавлена харчування у школі, [PERSON] взагалі залишилась без коштів на існування, приїздить додому за кошти вихователів навчального закладу, харчується теж за їх кошти, одягається у одежу, яку надають небайдужі люди. Відповідач заперечував проти задоволення позову і на спростування заявлених вимог суду пояснив, що забезпечує сім'ю як може, має мінливий заробіток від продажу віників та чистки цегли. На запитання суду не зміг надати ствердну відповідь що завадило йому отримати статус малозабезпеченої сім'ї. Підтвердив, що між ним та старшою донькою [PERSON] відсутнє порозуміння. Представник третьої особи /Сумське міжрегіональне вище професійне училище/ [PERSON] висловилась на задоволення заявлених вимог та суду пояснила, що працює у навчальному закладів соціальним педагогом, де з 1.09.2016 навчається [PERSON] та опановує професію маляра. За час перебування [PERSON] у навчальному закладі стало відомо, що вона опинилася у складних життєвих умовах, за низького балу у 2 семестрі не отримує стипендію, батько у свою чергу не оформив допомогу як малозабезпечена сім'я, тому дівчина не має коштів на харчування, проживання, придбання предметів першої необхідності, на проїзд до родини і у зворотньому напрямку до навчального закладу. Педагогічний колектив та небайдужі люди надають їй матеріальну допомогу. [PERSON] перебуває у кризовому стані, постійно знервована, схвильована, з заниженою самооцінкою, втратою бажання жити, про що свідчить та обставина, що вона хотіла кинутися під потяг. Батько не цікавиться життям та навчанням доньки, котра має велику кількість пропусків у навчанні, однією із причин її не прибуття на навчання - відсутність коштів на дорогу та одежі. Від сусідки в телефонному режимі відомо, що [PERSON] дома не ночує, її можна зустріти або на кладовищі біля могили матері, або на території бару. З дівчиною працювали психологи, але вона потребує іншого лікування, про що батьку відомо, але він не звертає уваги на її стан здоров'я. [PERSON] свідомо звернулася до органу опіки з приводу позбавлення батька батьківських прав. Допитані за клопотанням позивача свідки показали про наступне. Так, свідок [PERSON] суду показала, що певний час працює сільським головою. Після смерті матері на вихованні батька [PERSON] залишалось 4 неповнолітніх дітей, тому сім'ї [PERSON] приділялась значна увага. Сім'я знаходиться у складних життєвих умовах, питання даної сім'ї неодноразово виносилось на розгляд виконкому, батько тривалий час офіційно не працевлаштований, і не вживає заходів у пошуках роботи. Родина проживає за рахунок пенсії по втраті годувальника. Відомо, що управління соціального захисту відмовило у призначенні [PERSON] допомоги як малозабезпечена сім'я, що потягло тяжкі наслідки. Мікроклімат в родині погіршився, [PERSON] не належним чином виконує батьківський обов'язок, діти не забезпечені необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, предметами шкільного обіходу. [PERSON] порушує навчальний процес в училищі, не має засобів до існування; донька [PERSON] не харчується у школі. На даний час старший син [PERSON] досяг повноліття, але після закінчення школи ніде не працює і не навчається, замічений у вживанні спиртних напоїв. Свідок [PERSON] суду показав, що сім'я попала у поле зору соціального центру сім'ї після смерті матері, декілька разів перебувала під соціальним супроводом. Батько не вживає заходів у вирішенні глобальних проблем сім'ї, має низький батьківський потенціал, він не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отримання дітьми освіти, наявні конфлікти, непорозуміння між батьком та дітьми. [PERSON] спочатку попала до медичного закладу, а потім до інтернату. У родині відсутня фінансова складова. Третя особа - Миропільський навчально-виховний комплекс явку представника не забезпечив, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника та виклав правову позиції щодо позову, за змістом якої просив ухвалити рішення в інтересах малолітніх дітей /ас 105/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності означених третьої особи відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 29.03.2017, що відповідач [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO], номер актового запису 10 від 02 червня 2000 р., зроблений виконкомом Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області; [PERSON], [INFO], номер актового запису 05 від 29 березня 2005 р., зроблений виконкомом Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області; [PERSON], [INFO], номер актового запису 26 від 05 грудня 2008 р., зроблений виконкомом Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області. Матір'ю дітей записана [PERSON],померла [INFO] Питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської районної державної адміністрації, рішення № 10/3 від 25.10.2016 / копія ас 27/. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму ВСУ № 20 від 19 грудня 2008 року «Про внесення змін до постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови). Відповідно до висновку № 2486/02-21 від 26.10.2016 Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області як органу опіки та піклування, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], що відповідає інтересам дітей / ас 28/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин. В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України "Про охорону дитинства"). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно із статтею12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України /далі - СК України/ батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч. 1,2,4 статті 155 СК України). Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика ЄСПЛ свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У п. 54 рішення ЕСПЛ " Хант проти України" ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78. Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 60, 137 ЦПК України. В даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають спільно зі своїм батьком, відповідачем по справі за адресою [ADDRESS] Діти навчаються в Миропільському НВК у 2 та 6 класах відповідно, і згідно із психолого - педагогічними характеристиками на учнів у вихованні дітей може допомогти збільшення відповідальності батька до виховання дітей, поліпшення морально - психологічного клімату в родині /ас 11, 20-21/. [PERSON] мешкає без реєстрації у гуртожитку в [ADDRESS] /копія ас 14, 112/. За період навчання дитини у Сумському міжрегіональному вищому професійному училищі батько [PERSON] був у навчальному закладі лише 1 раз, проте станом на 18.04.2017 [PERSON] має 378 год. пропусків навчальних занять без поважних причин; при обстеженні умов життя та виховання неповнолітньої [PERSON] у [ADDRESS] а датою 20.01.2017, комісійно було встановлено неналежні умови для проживання, і на момент огляду житла батько дітей перебував у нетверезому стані. У дівчини не має необхідних речей для особистої гігієни та повсякденного одягу, канцелярських приладів для навчальних занять, інструменту для опанування професії. За станом здоров'я дівчина перебуває у кризовому стані. У матеріалах справи наявна заява [PERSON] на адресу начальника служби у справах дітей Краснопільської РДА з вимогою вирішити питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав /копія ас 26/. Окрім цього, у 2016 році позивач звертався до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про відібрання без позбавлення батьківських прав [PERSON], у ході судового розгляду справи з урахуванням думки дитини, позивач написав заяву про залишення позову без розгляду, про що постановлена ухвала суду від 15.06.2016 /копія ас 25/. За інформації Миропільської сільської ради від 11.10.2016 сім'я [PERSON] перебуває на обліку як сім'я, що опинилася у складних життєвих обставинах, [PERSON] неодноразово викликався на засідання виконкому сільської ради/копія ас 17/. [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога на обліку не перебуває /копія ас 12, ас 22/. За інформації Миропільського НВК на ім'я начальника служби у справах дітей Краснопільської РДА [PERSON] самоусунувся від належного виконання батьківських обов'язків; не забезпечує медичного догляду, належного лікування дітей; матеріально - побутові умови сім'ї не задовольняють потреби школярів [PERSON] та [PERSON]. Діти відвідують школу регулярно, але приходять неохайними, незібраними, що свідчить про відсутність в сім'ї у належній кількості миючих засобів та предметів гігієни. Батько не оформив довідку про те, що його сім'я малозабезпечена, тим самим позбавив доньку [PERSON] на безкоштовне харчування в шкільній їдальні. Достатнього запасу продуктів харчування вдома не буває. Значну частину соціальної допомоги [PERSON] використовує не за призначенням на пиво, алкогольні напої, на пригощання друзів. Одяг дітям дають небайдужі люди. До здоров'я дітей батько ставиться недбало, несвоєчасно звертається до лікаря коли потрібно. Старша донька [PERSON] коли приїжджає на вихідні додому, добра від батька теж не бачить, тільки знущання. Жителі села постійно бачать її на кладовищі біля могили матері, де дівчинка влаштувала собі притулок, тікаючи від батьківських побоїв. У селі вважають дітей знедоленими, засуджують поведінку батька. [PERSON] зайняв до школи абсолютно байдужу позицію: на взаємодію не йде, контактний номер мобільного телефону не дає, класні та загальношкільні батьківські збори ігнорує, за поточний навчальний рік школу не відвідував жодного разу. Старший син [PERSON] після закінчення школи у 2015 році професію не здобув, живе вдома, засобів до існування не має, помічений у пияцтві з батьком /ас 85, 109/. За інформації управління соціального захисту населення Краснопільської РДА Сумської області від 12.04.2017 [PERSON] станом на 12.04.2017 на обліку в управлінні не перебуває і ніяких видів державних соціальних допомог не отримує /ас 111/. За інформації Краснопільського районного центру зайнятості від 12.04.2017 [PERSON] не перебуває у центрі зайнятості на обліку як безробітний /ас 110/. Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. При цьому позбавлення батьківських прав- це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв'язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з частиною другою статті 171 СК України у суді [PERSON] висловила свою думку з даного питання та підтвердила своє бажання позбавити батька батьківських прав. На її переконання, так буде краще і для нього і для неповнолітніх дітей. Родина опинилася у скрутному матеріальному становищі, майже без коштів на існування. Батько ніде не працює, іноді зловживає оковиту, домашне господарство відсутнє. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси дітей, відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання юридичного обов'язку піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечив їх належних умов виховання та проживання та зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Позивачем надано належні та достатні докази у підтвердження того, що залишати [PERSON], [PERSON], [PERSON] разом з відповідачем є для них небезпечним, що вони будуть страждати через відсутність піклування, неповноцінне виховання. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Слід зазначити, що попри очевидні докази своєї винної, протиправної поведінки по відношенню до своїх рідних дітей, що до речі частково визнавалось [PERSON] при дачі пояснень у суді, зокрема у відносинах з [PERSON], відповідач каяття не висловлює, а лише звинувачує не байдуже до їх долі оточення, не розуміючи, що усвідомлення дійсності та каяття є тією обставиною, яка враховується при вирішенні даного питання. Крім зазначеного, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач згідно зі статтею 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при розгляді якого повинен довести, що він усвідомив свою протиправну поведінку щодо дітей, кається у скоєному, що його зміни у способі життя є глибокими і стійкими. Згідно части другої, третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. На підставі статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний їх сплачувати, тому вважає допустимим стягувати з [PERSON] аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 300 гривень на кожну дитину, щомісяця, і до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дітей стягувати від дня звернення до суду з 16.11.2016. Відповідно до п.1 частини першої статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць. У відповідності до положення частини третьої статті 166 та частини третьої статті 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Саме тому, суд вважає за необхідне зобов'язати позивача у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити особисті рахунки у відділенні Державного ощадного банку України на ім'я [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини п'ятої статті 164 СК України необхідно надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», що діяв на час подачі позову до суду. При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за позовну заяву про позбавлення батьківських прав в розмірі 551 грн 20 коп. та 551 грн 20 коп. в доход Державного бюджету України за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved