Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

25 лютого 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить договір іпотеки №5303764 від 21.03.2007р., укладений між [PERSON] і ПАТ «Перший Міжнародний Український Банк» визнати недійсним - із застосуванням правових наслідків недійсного правочину; кредитний договір від 21 березня 2007 року №5303754 укладений між [PERSON] і ПАТ «Перший Міжнародний Український Банк» визнати недійсним. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 березня 2007р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №5303754. 21 березня 2007р. також між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки №5303764. Згідно умов договору іпотеки позивач передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру, за адресою: [ADDRESS]. Станом на момент укладення договору іпотеки позивач мала неповнолітнього сина [PERSON], 1992р.н. Право власності за позивачем на квартиру за договором купівлі-продажу зареєстроване 21.03.2007р. Т.ч., з 21.03.2007р., згідно ст.383 ЦК України, ст.156 Житлового Кодексу УРСР (далі "ЖК"), у позивача і членів її сім'ї: сина [PERSON] виникло право користування квартирою, яке вони реалізують по даний час. 21 березня 2007р. між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки №5303764 в забезпечення зобов'язань боржника за кредитним договором боржник він же - іпотекодавець і банк, він же - іпотекодержатель. Згідно умов договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Т.ч., позивач по договору іпотеки передала в іпотеку квартиру, правом користування яким в момент здійснення договору іпотеки мав її син. Договір іпотеки 21.03.2007р. посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. Договір іпотеки порушив право дитини іпотекодавця: неповнолітнього - [PERSON]. Позивач являється матір'ю неповнолітнього - [PERSON], т.ч., позивач має право звернутися до суду за захистом його права. Право неповнолітнього [PERSON] на користування предметом іпотеки згідно ч.2 ст.395 ЦК є майновим правом (сервітутом). Іпотекодавець і іпотекодержатель, уклали договір іпотеки без попередньої згоди органів опіки та піклування, порушили ст.6 ЦК України. Т.ч., правоздатність іпотекодавця за розпорядженням предметом іпотеки в момент здійснення договору іпотеки була обмежена згодою органу опіки та піклування - відповідно до ст.17 Закону "Про охорону дитинства". Т.ч., іпотекодавець, передавши предмет іпотеки в іпотеку, перевищив свою правоздатність, що суперечить ст.6 Закону "Про іпотеку". У момент здійснення договору іпотеки іпотекодавець мав неповнолітнього сина, який мав право користування предметом іпотеки. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Т.ч., іпотекодавець не мав права без дозволу органів опіки та піклування укладати договір іпотеки, т.я. договір іпотеки в момент його вчинення суперечив Закону України "Про охорону дитинства". Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Треті особи у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 21 березня 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON], був укладений кредитний договір №5303754, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 87825 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором (а.с.7-10). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №5303754 від 21.03.2007р. між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] 21.03.2007р. було укладено договір іпотеки №5303764, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. (а.с.11-13). Вищевказані кредитний договір та договір іпотеки підписані сторонами у справі, що свідчить про те, що сторони на момент підписання спірних договорів досягли згоди щодо всіх істотних умов укладених між ними договорів. Відповідно до п.1.2. договору іпотеки, іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання основного зобов'язання, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку на умовах, визначених у цьому договорі, нерухоме майно, опис якого наведено у п.1.2.1 цього договору. Згідно із п.1.2.1.1 іпотечного договору, предметом іпотеки є: квартира, реєстраційний номер 17984358, загальна площа 86,6кв.м, житлова площа 66,7кв.м, що знаходиться за адресоою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.4.8 договору іпотеки предмет іпотеки не є для іпотекодавця та членів його сім'ї тощо єдиним можливим місцем проживання та /або сукупний дохід членів сім'ї Іпотекодавця достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до довідки ТОВ фірма «Ареанда» ЛТД № 24 від 10.12.2015р. [PERSON] [INFO].н, є власником квартири [ADDRESS], за даною адресою зареєстрована з 30.10.2012р. разом з нею проживає та зареєстрований син [PERSON], [INFO] зареєстрований з 14.06.2013р. (а.с.63). Таким чином, [PERSON] був зареєстрований у іпотечному житлі з 14.06.2013р., що підтверджується вищевказаною довідкою. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Згідно із ч.ч.1,3,5,6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Банком при укладенні спірних договорів дотриманні всі вимоги, встановлені чинним законодавством України. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника банку та безпосередньо [PERSON] на кредитному договорі та договорі іпотеки. Позивачем не доведено, що при укладенні договорів вона не була повідомлена про всі істотні умови спірних договорів. Крім того, протягом тривалого часу позивач сплачувала всі передбачені договором платежі, що нею не оспорювалося та свідчить про те, що позивач була знайома з усіма умовами цих договорів і добровільно погодилася їх виконувати, у зв'язку з чим сплачувала передбачені ними кошти. Подальші послідовні та узгоджені дії позивача, яка отримала кредит ще у березня 2007 року, а до суду звернулася лише в лютому 2016 року, свідчать про визнання позивачем спірних договорів, як таких, що відповідають вимогам закону та волевиявленню сторін. Згідно з положеннями ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору. Отже, кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, є укладеним, про що свідчать підписи кожної із сторін на кожному аркуші договору і є обов'язковим до виконання сторонами відповідно до ст.526 ЦК України, згідно з вимогами якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Позивач згідно з ч.2 ст.1056 ЦК України мала право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця. Окрім того, відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у позивача існувала можливість в 14-денний термін відмовитись від кредиту, проте, цим правом вона не скористалась. Отже, оцінюючи всі фінансові ризики, позивач не відмовилася від отримання кредитних коштів. Відповідно до вимог ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оспорюваний правочин на даний момент є дійсним. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не було доведено, не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що оспорюваний правочин слід визнати недійсними. Договори укладені між відповідачем і позивачем у відповідності до вимог закону, підписані сторонами, тому правові підстави для визнання договорів недійсними відсутні. Крім того, всі суттєві умови, передбачені чинним законодавством при укладені між сторонами договорів були дотримані. Таким чином, вимоги про визнання спірних договорів недійсними задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed