Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

10.04.2013 року представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 8/2008/980 - МК01 - 65 від 30.07.2008р. в сумі 338 695,15 грн. та понесені судові витрати в сумі 3 441,0 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно кредитного договору № 8/2008/980 - МК01 - 65, 30.07.2008 відповідачці [PERSON] було надано кредит у розмірі 210 000,0 грн. з терміном повернення кредиту до 24.07.2015р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20,9% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30.07.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплата відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків та витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням). В забезпечення зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору, 30.07.2008 між позивачем та відповідачем - [PERSON], було укладено іпотечний договір, відповідно до якого, [PERSON] передала в заставу позивачу нерухоме майно, у вигляді будівлі магазину [ADDRESS]. 26.07.2010 р. між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 8/2008/980 - МК01 - 65, згідно якої [PERSON] було надано відстрочку платежу по кредиту протягом 6 місяців - з липня по грудень 2011 року та у розмірі, визначеному графіком погашення кредитної заборгованості. Відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, отримані кредитні кошти не повернули, відсотки за кредитним договором не сплатили. В зв'язку із чим позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. 03.06.2013 відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до ПАТ КБ «Надра», в якому просить визнати договір поруки від 30.07.2008р., укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], припиненим. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.07.2010р. основне зобов'язання було змінено, кредитний договір викладено в новій редакції, шляхом укладання додаткової угоди № 1. Позивач зазначає, що нова редакція кредитного договору приймалася без її згоди. Додаткова угода № 1, передбачає сплату комісії, якої не було передбачено у первинному кредитному договорі, також змінено порядок виконання основного зобов'язання. Внаслідок чого, на думку [PERSON], збільшився обсяг відповідальності, а від так, на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, договір поруки повинен бути визнаний припиненим. 14.01.2014 року представником позивача, було подано уточнену позовну заяву. Відповідно до якої, позивач просить суд, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом у розмірі 438 809,22 грн. замість 338 695,15 грн. Посилаючись на те, що з моменту подачі позову сума позовних вимог збільшилася. Представник ПАТ «КБ «Надра» до судового засідання не з'явився. Попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала, що дійсно має заборгованість за кредитним договором у сумі 438 809,22 грн. але просить суд зменшити розмір штрафних санкцій та розстрочити сплату заборгованості за кредитом, з розрахунку 200 грн. на місяць до повного погашення боргу. В обґрунтування, зазначивши, що після укладення кредитного договору, внаслідок раптової, тяжкої хвороби стала інвалідом I групи, проживає разом з матір'ю, яка також є інвалідом та літньою людиною, яка потребує значних коштів на лікування, а пенсії по інвалідності не вистачає на сплату всієї суми боргу за кредитом одним платежем. Проти зустрічного позову не заперечувала. Пояснила, що дійсно 26.07.2010 р. та 09.08.2010 уклала додаткову угоду № 1 та № 2 з позивачем, без участі відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала зустрічний позов з підстав викладених у ньому, та просить його задовольнити та відмовити в задоволенні первісного позову в частині солідарного стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором № 8/2008/980 - МК01 - 65 від 30.07.2008р. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню з наступних підстав: 30.07.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2008/980 - МК01 - 65 (далі - Кредитний договір) у відповідності до якого ПАТ КБ «Надра» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 210 000 грн., а [PERSON] зобов'язалася повернути кредит в строк до 24.07.2015 року зі сплатою 20,9 відсотків річних відповідно до графіку повернення кредиту./а.с. 56-57/. 30.07.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого поручитель - відповідач [PERSON], зобов'язалась відповідати по зобов'язанням боржника - відповідача [PERSON], які виникають з умов, передбачених кредитним договором № 8/2008/980 - МК01 - 65 від 30.07.2008 року в повному обсязі, тобто по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, а також неустойки та можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором у повному обсязі всім належним на праві власності майном та грошовими коштами (п. 1.2, 1.3., 1.4. Договору поруки) /а.с.58/. В забезпечення зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору згідно п. 3.1, 30.07.2008 між банком та відповідачем - [PERSON], було укладено іпотечний договір, відповідно до якого, в забезпечення своїх зобов'язань по кредитному договору Іпотекодавець ([PERSON].) передає, а ПАТ КБ "Надра" (Іпотекодержатель) приймає в заставу нерухоме майно: будівлю магазину [ADDRESS]. /а.с.64-70/. 26.07.2010 р. та 09.08.2010 р. між позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 та № 2 до кредитного договору № 8/2008/980 - МК01 - 65 від 30.07.2008, відповідно до якого [PERSON] було надано відстрочку платежу по кредиту протягом 6 місяців, з липня по грудень 2011 року та у розмірі визначеного графіком погашення кредитної заборгованості, визначено сплату комісії та змінені штрафні санкції /а.с.59 -63, 164 - 171/. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу [PERSON] вищевказаний кредит, що підтверджується заявою про видачу готівки № 1 від 30.07.2008 р. /а.с.71/. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконувала грошових зобов'язань перед кредитором по поверненню кредиту, внаслідок чого, згідно представленого позивачем розрахунку станом на 11.01.2014 року, загальна заборгованість за кредитним договором становить 438 809,22 грн. з яких: 200 575,93 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 183 426, 78 грн. - заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитом; 34 190, 15 грн. - заборгованість пені за прострочену сплату платежів за останній рік; 3 663, 58 грн. - заборгованість за сумою індексації за період прострочення платежів; 10 028,80 - заборгованість за штрафом згідно п.4.2. додаткової угоди; 6 923,99 грн. - заборгованість за штрафом згідно п.4.3. додаткової угоди; /а.с.151 - 154/. 01.04.2013 року за вих. № 45/8-1362/1, № 48/8-1362/2, на адресу відповідачів направлено претензії (досудові вимоги) про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором /а.с.54 - 55/. Таким чином, наданими доказами підтвердженно, що - відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання, передбаченні договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочила виконання зобов'язань перед кредитором. Відповідно до ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 26.07.2010 р. та 09.08.2010 р. між позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 та № 2 до кредитного договору № 8/2008/980 - МК01 - 65 від 30.07.2008, відповідно до якого внесені значні зміни та доповнення до первісного кредитного договору, якими у тому числі й змінений порядок виконання основного зобов'язання, передбачено сплату комісії, згідно до тарифів банку, введено додаткові штрафні санкції. Додаткова угода укладалась без участі і без згоди на те [PERSON] Суд не отримав доказів того, що [PERSON] була «негайно повідомлена» про зміну умов договору, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. Відповідно до п. 22 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача (банка) порушені відповідачем [PERSON], внаслідок чого, позивачу, не виплачено борг за кредитним договором у сумі 438 809,22 грн., який підлягає стягненню з відповідача [PERSON], а також судові витрати, понесені позивачем у розмірі 3 441,00 грн. Що до позову [PERSON], то він підлягає задоволенню, а договір поруки слід визнати припиненим, у зв'язку з внесенням суттєвих змін у кредитний договір № 8/2008/980 - МК01 - 65 від 30.07.2008, шляхом укладання додаткової угоди № 1 та № 2 від 09.08.2010 р. без згоди поручителя [PERSON], внаслідок чого збільшено обсяг її відповідальності. Разом з тим, виходячи з загальних засад цивільного судочинства, закріплених в ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що нарахована пеня за прострочену сплату платежів за осатаній рік у розмірі 34 190,15 грн. заборгованість за штрафом, згідно з п.4.2. додаткової угоди № 2 до Кредитного договору у розмірі 10 028,80 грн., заборгованість за штрафом, згідно п.4.3. додаткової угоди № 2 у розмірі 6 923,99 грн. - що становить загальну суму неустойки 51 142,94 грн. підлягає зменшенню до 1 000 грн., у зв'язку з суттєвими змінами в житті відповідача [PERSON], а саме: вона раптово стала інвалідом першої групи, після укладення кредитного договору, що підтверджується пенсійним посвідченням [NUMBER] /а.с.157 /, потребує значного лікування, що підтверджується медичною довідкою /а.с. 158/ та проживає разом з матір'ю, яка також - є інвалідом та літньою дитиною (73 років) що підтверджується відповідною медичною довідкою /а.с.159 / та довідкою з місця проживання /а.с. 160/. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" ч. 3 ст.551 ЦК України, про зменшення розміру неустойки, може бути застосована лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка та не може бути застосовано до інших сум, що нараховуються за умовами договору. На підставі заяви відповідача [PERSON], у зв'язку з раптовою зміною життєвих обставин [PERSON], які мають істотне значення суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 1 000,0 грн., та, відповідно, зменшити загальний розмір стягненої з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованості з суми 438 809,23 грн. до суми - 388 666,29 грн., яка складається з: (200 575,93 грн. - заборгованість за кредитом; 183 426,78 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3 663,58 грн. - заборгованість за сумою індексації за період прострочення платежів; неустойка за невиконання зобов'язань - 1 000,0грн.) Відповідно до ст. 217 ЦПК Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи важку хворобу, тяжкий матеріальний стан відповідача [PERSON], що підтверджується довідкою з пенсійного фонду /а.с.174 /, суд вважає за можливе розстрочити сплату боргу. Враховуючи п. 22 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",

Outcome: partial