Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 29.05.2014 року з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості по кредитному договору, посилаючись на те, що 17 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Ощадбанк" філії-Лозівського відділення ВАТ "Ощадбанк" було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 900000,00 гривень на споживчі цілі із 16,5% річних за користування кредитом. Кредит надавався окремими частинами(траншами) за відновлюваною кредитною лінією,відкритою на строк 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16 квітня 2018 року. В подальшому сторонами укладені додаткові договори до кредитного договору№1 від 16.04.2010 року,за яким сторони виклали п.1.2 кредитного договору в наступній редакції: « Кредит надається на споживчі цілі.Кредит надається окремими частинами(траншами) за відновлювальною кредитною лінією, відкритою на строк 24 місяці до 16 квітня 2010 року. Станом на 16.04.2010 рік фактична сума заборгованості за кредитом складає 900 000,00грн,яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами у сумі 9375,00грн та відсотки,нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом,до останнього робочого дня кожного місяця,починаючи з 01 травня 2010 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 16 квітня 2018 року» та №2 від 02.11.2010 року за якими сторони змінили кінцевий термін остаточного погашення кредиту на «не пізніше 02.11.2010 року» та виключили п.5.2 Кредитного договору щодо нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. В забезпечення зобов»язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено іпотечний договір № 2181 від 17.04.2008 року У зв»язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором та іпотечним договором,02.11.2010 року банк був змушений звернутися з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на належний останній предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.10.2011 року позов банку був задоволений, вирішено про звернення стягнення на предмет іпотеки за вищевказаним іпотечним договором для погашення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 815 829,99грн. Проте, по теперішній час дане рішення не виконане,предмет іпотеки не реалізовано, виконавче провадження триває. В зв'язку з порушенням відповідачкою умов договору кредиту, виникла заборгованість, яка станом на 21.05.2014 року склала 895788,45 грн,яка складається з наступного: прострочена заборгованість по кредиту - 791 948,27грн; 3%річних за несвоєчасне повернення кредиту - 41013,92грн; сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту -62826,27 грн. В зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь ВАТ "Ощадбанк" філії-Лозівського відділення ВАТ "Ощадбанк" суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 895788,45 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі та слухати справу за його відсутності, а також стягнути витрати пов»язані з з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 363,60грн.. У разі неявки відповідача до судового засідання просив винести заочне рішення. Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до ст.122 ч.3 ЦПК України, а саме: у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання(перебування) фізичної особи,суд вирішує питання про відкриття провадження по справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення в газеті «Слобідський край» № 97 від 14 серпня 2014 року, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 17 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Лозівське відділення ВАТ «Ощадбанк» було укладено кредитний договір відновлювальної кредитної лінії № 2180, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 900 000,00гривень на споживчі цілі із 16,5% річних за користування кредитом, вказане підтверджується копією договору (а.с.6-8). Кредит надавався окремими частинами(траншами) за відновлюваною кредитною лінією,відкритою на строк 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16 квітня 2018 року. В подальшому сторонами укладені додаткові договори до кредитного договору№1 від 16.04.2010 року,за яким сторони виклали п.1.2 кредитного договору в наступній редакції: « Кредит надається на споживчі цілі.Кредит надається окремими частинами(траншами) за відновлювальною кредитною лінією, відкритою на строк 24 місяці до 16 квітня 2010 року. Станом на 16.04.2010 рік фактична сума заборгованості за кредитом складає 900 000,00грн,яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами у сумі 9375,00грн та відсотки,нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом,до останнього робочого дня кожного місяця,починаючи з 01 травня 2010 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 16 квітня 2018 року» та №2 від 02.11.2010 року за якими сторони змінили кінцевий термін остаточного погашення кредиту на «не пізніше 02.11.2010 року» та виключили п.5.2 Кредитного договору щодо нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом (а.с.23,24). В забезпечення зобов»язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено іпотечний договір № 2181 від 17.04.2008 року. У зв»язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором та іпотечним договором,02.11.2010 року банк був змушений звернутися з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на належний останній предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.10.2011 року позов банку був задоволений, вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2180 від 17.04.2008 в розмірі 815829,99гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок,який розташований за адресою:[ADDRESS],загальною площею 206,4 кв.м,житловою площею 99,6 кв.м. та земельну ділянку при цьому житловому будинку площею 0,10га(а.с.32-33). Рішення набрало законної сили 05 листопада 2011 року та видано виконавий лист(а.с.34). 14.02.2013 року постановою держаного виконаавця ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області відкрито виконавче провадження згідно даного виконавчого листа (а.с.5).Проте, по теперішній час вищевказане рішення не виконане,предмет іпотеки не реалізовано, виконавче провадження триває. Відповідач продовжує порушувати взяті на себе зобов»язання щодо повернення залишку кредиту,штрафнихсанкцій за кредитним договором,так станом на 21.05.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 895788,45 грн,яка складається з наступного: прострочена заборгованість по кредиту - 791 948,27грн; 3%річних за несвоєчасне повернення кредиту - 41013,92грн; сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту -62826,27 грн.(а.с.25,26). В зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 895788,45 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частина 1 ст.625 ЦК України регламентує,що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно ст.599 ЦК України,зобов»язання припиняється виконанням проведеним надежним чином. Враховуючи ті обставини,що зобов»язання відповідача за кредитним договором не виконане,а отже не припинене,тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того,суд зазначає,що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора,яке не виконане боржником,не припиняє правовідносин сторін кредитного договору,не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отриання сум,передбачених ч.2 ст.625 ЦК України,оскільки зобов»язання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526,599 ЦК України. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на корить позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 3654 грн.. Суд також стягує з відповідача на користь позивача суму в 363 гривні 60 копійок за виклик відповідача у судове засідання, шляхом розміщення в газеті «Слобідський Край» від 14.08.2014 року тексту оголошення.

Outcome: approved