Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на свою користь 65105,98 грн. з яких: 50000 грн. неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів та 15102,98 грн. - індексація аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконанні Гощанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області знаходиться виконавчий лист №1715/2614/12 виданий Рівненським міським судом Рівненської області від 05.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 400 грн, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.01.2020 року відмовлено [PERSON] у задоволенні позову про скасування заборгованості по аліментах. Враховуючи наявну заборгованість по сплаті аліментів позивач зазначає, що відповідно до наданого розрахунку має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів та індексації аліментів. Ухвалою суду від 29.04.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Не заперечив проти стягнення з відповідача індексації у розмірі 15105,98 грн. та пені у розмірі 16629,25 грн., що відповідає розміру заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.07.2020 року. Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.9) Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 400 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.01.2020 року у задоволенні позову [PERSON] про скасування заборгованості по аліментах відмовлено. Рівненським міським судом 05.04.2012 року, видано виконавчий лист №1715/2614/12 на підставі рішення суду від 14.03.2012 року. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гощанського районного управління юстиції Макушенко В.Є., від 06.04.2012 року відкрито виконавче провадження ВП №32060801 з примусового виконання виконавчого листа №1715/2414/12. (а.с.12) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] згідно виконавчого листа №1715/2614/12 від 05.04.2012 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 27.06.2019 р. заборгованість станом на 01.07.2019 року становить 23581,25 грн. (а.с.14) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] згідно виконавчого листа №1715/2614/12 від 05.04.2012 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 03.03.2020 року заборгованість станом на 01.10.2019 року становить 25558,25 грн. (а.с.16) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] згідно виконавчого листа №1715/2614/12 від 05.04.2012 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області заборгованість станом на 30.06.2020 року становить 16626,25 грн. (а.с.38) Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.4 ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Редакція статті 196 СК України , яка була чинною до 8 липня 2017 року, передбачала, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції на час звернення позивача до суду із позовом) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (дати вчинення розрахунку). Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені обраховується шляхом додавання сум пені, обрахованих за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідні висновки щодо розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, згідно з якими Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 1 липня 2015 року у справі № 6-49цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15 і від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 щодо обчислення пені у кожному місяці як 1% від платежу, помножений на кількість днів у відповідному місяці. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] згідно виконавчого листа №1715/2614/12 від 05.01.2012 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області станом на 30.06.2020 року заборгованість [PERSON] за аліментами становить 16626,25 грн. (а.с.38) Розмір заборгованості зазначений у розрахунку державного виконавця сторонами не оспорюється. Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: "1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості". Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотню дію в часі. Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30).Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Отже суд приходить до висновку про стягнення неустойки у сумі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах, зокрема, у розмірі 16626,25 грн. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Згідно ч.2 ст. 184 СК України (в редакції, що діяла на момент призначення аліментів) розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-113 цс 13 від 06.11.2011 року розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, що діяла на момент призначення аліментів) встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Згідно ч. 2 ст. 2 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об`єкти індексації доповнено розміром аліментів, визначеними судом у твердій грошовій сумі. Згідно із розрахунком індексації аліментів стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] , становить 15105,98 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Даний розрахунок не спростований відповідачем та не заперечується. Таким чином, суд проаналізувавши та оцінивши докази надані сторонами вважає, що позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та грошової індексації підлягає до часткового задоволення, а тому слід стягнути із відповідача на користь позивача 16626,25 нарахованої пені за прострочення сплати аліментів та 15105,98 грн. нарахованої суми індексації аліментів. Крім того, відповідно до вимог ст.14 1ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial