Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на спадкове майно, в котрому зазначено, що з 1998 року вона допомагала та здійснювала догляд за двоюрідною сестрою матері - [PERSON] та її чоловіком, оскільки єдина дочка останніх - відповідачка по справі виїхала працювати до РФ. [INFO] [PERSON] померла. В силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є чоловік останньої- [PERSON] та донька- [PERSON]. В передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, однак [PERSON] (чоловік померлої) вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з дружиною до дня її смерті, що підтверджується довідкою з Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області. Після смерті [PERSON] (в листопаді 2004 року), вона забрала його до свого будинку, попередньо погодивши це в телефонному режимі з його дочкою - [PERSON] Під час проживання в її сім'ї [PERSON] виявив бажання та склав заповіт на її користь, як тієї особи, що здійснювала догляд за ним до останніх його днів. [INFO] [PERSON] помер. Відповідачка по справі, дізнавшись про смерть батька, приїздила до с. Сулимівка та разом з нею здійснювала поховання [PERSON] В силу ст. 1223 ЦК України вона є спадкоємицею [PERSON] за заповітом. Відповідачка по справі [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ні після смерті матері, ні після смерті батька не зверталася та на даний час не бажає приймати спадщину після батьків, оскільки знає про наявність заповіту на її користь. В передбачений законодавством шестимісячний строк із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом вона не зверталась, однак вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним однією сім'єю до дня його смерті. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. На даний час з'ясувалось, що після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді права на земельні частки (паю), що розташовані на території Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області. З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області вбачається, що на ім'я гр. [PERSON] виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 30.05.2001 року за № 347; на ім'я гр. [PERSON] виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 30.05.2001 року за № 346. Разом з тим, одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно вона не може, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно у неї відсутні. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Просила встановити, що [PERSON], який помер [INFO], постійно проживав разом із своєю дружиною [PERSON], яка померла [INFO], по день її смерті, тобто на час відкриття спадщини, встановити, що [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON], який помер [INFO], по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини та визнати за нею право на земельну частку (пай), яка розташована на території Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області та належала [PERSON], померлій [INFO] та право на земельну частку (пай), яка розташована на території Сулимівської сільської ради Яготинського району Київської області та належала [PERSON], померлому [INFO]. В підготовче засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка у підготовче засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності та про визнання позову. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка позов визнала та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. З довідки Сулимівської сільської ради (а.с. 11) вбачається, що померла [PERSON] проживала разом із своїм чоловіком [PERSON], по день смерті- [INFO] в [ADDRESS]. З довідки про реєстрацію місця проживання (а.с.14) також видно, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1 березня 2000 р. по даний час. Обставини, зазначені позивачкою підтверджуються також копією Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Сулимівської сільської ради, наявної у матеріалах справи (а.с. 26-27), яка містить відомості про реєстрацію та видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім"я [PERSON] та [PERSON] У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Пунктом 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та пунктом 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вимоги позову грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved