Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

До суду 10.06.2020 року надійшов позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТ «ОТП Банк» стало відомо, що майно [PERSON] , а саме квартиру за адресою [ADDRESS] , яка є іпотечним майном ПАТ «ОТП Банк», накладено арешт на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2010 року по справі №2-2037/2010 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Між тим, банк вважає, що наявність такого обтяження на іпотечне майно порушує його законні права та інтереси, а тому просить скасувати арешти із урахуванням того, що дане майно (квартира за адресою [ADDRESS] ) було передано [PERSON] в іпотеку банку в якості забезпечення своїх зобов`язань за кредитним договором № ML 502/067/2008 від 13 травня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк». Оскільки зобов`язання за кредитним договором позичальником не виконувались належним чином, банк звернувся до Київського районного суду м. Одеси із відповідним позовом про стягнення боргу та 17.01.2017 року рішення суду було стягнуто із [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість у розмірі 680 145, 19 грн. та судові витрат по 5 101, 09 грн. із кожного відповідача (справа № 520/9557/16-ц). Виконавчий документ щодо боржника [PERSON] був поданий банком на виконання до Першого Приморського відділу ДВС та 13.02.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55787260. Проте, до теперішнього часу [PERSON] вказане рішення суду не виконано та борг не сплачено, а тому банк бажає скористатись своїм правом щодо звернення стягнення на іпотечне майно, а саме вказану квартиру за адресою [ADDRESS] . Між тим, існуючий арешт квартири на підставі ухвали суду від 27 серпня 2010 року заважає банку як стягувачу задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки, а тому вимушені звернутись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 12.06.2020 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 20.07.2020 року. У підготовче засідання призначене на 20.07.2020 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 05.10.2020 року. Ухвалою суду від 23.07.2020 року заяву представника [PERSON] від 17.07.2020 року, подану в інтересах АТ «Райффайзен Банк Аваль», про заміну сторони у справі було повернуто заявнику без розгляду. У підготовче засідання призначене на 05.10.2020 року сторони не з`явилися, 05.10.2020 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» на електронну адресу суду надав заяву, в якій просив справі розглядати за відсутністю Банку. Ухвалою суду від 06.10.2020 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 10.11.2020 року. У судове засідання призначене на 10.11.2020 року сторони не з`явилися, 09.11.2020 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» на електронну адресу суду надав заяву про заміну сторони, в якій просив замінити відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ПАТ «Юнекс Банк». Проте, через неявку сторін, розгляд справи відкладено на 04.12.2020 року. У зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. на лікарняному, розгляд справи призначений на 04.12.2020 року відкладено на 10.03.2021 року. 05.12.2020 року представник [PERSON] - адвокат Баєнко Я.В. надала суду заяву про вступ у справу третьої особи, в якій просила залучити [PERSON] до участі у справі №522/9242/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Також просила задовольнити позов ПАТ «ОТП Банк» в повному обсязі. В обґрунтування заяви зазначила, що 31.08.2020 року ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги для реалізації предмета іпотеки, а саме - однокімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується протоколом №500134 проведення електронних торгів від 31.08.2020 року. Переможцем торгів стала [PERSON] , придбавши майно за 567 055,00 грн., перерахувавши дану суму на рахунок ДП «СЕТАМ». Вважає, що доводи позивача, викладені у позові про зняття арешту з-під майна обґрунтованими та достовірними, у зв`язку з чим вважає за необхідне залучити її до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на боці позивача. У судове засідання призначене на 10.03.2021 року представник ПАТ «ОТП Банк» не з`явився, 24.02.2021 року на електронну адресу суду надав заяву щодо розгляду справи за відсутністю представника Банку за наявними матеріалами у справі. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представником Баєнко Я.В. надано суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги позивача, наполягали на знятті арешту, оскільки це порушує права та законні інтереси поточного власника майна. В заяві також зазначено, що ними подано заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, просили її задовольнити, справу розглядати за їх відсутністю. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 15.03.2021 року було вирішено питання про заміну сторони відповідача з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Юнекс Банк»; також залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] .. Розгляд справи відкладено на 11.05.2021 року. У судове засідання 11.05.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявні заяви представника позивача, представника [PERSON] , згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Інші учасники процесу поважність причин неявки суду не повідомили. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, зважаючи на належне сповіщення сторін, наявні матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення судового рішення є 14.05.2021р.. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Із матеріалів справи судом встановлено, що 13 травня 2008 року між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML 502/067/2008, відповідно до якого банком було надано позичальнику кредит у розмірі 66 800 дол. США. У забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, між банком та позичальником ( [PERSON] ) 13 травня 2008 року було укладено договір іпотеки № РML-502/067/2008, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Ситніковою Ю.Д., згідно якого [PERSON] передала в іпотеку банку квартиру за адресою [ADDRESS] . У державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 7175110, було зареєстровано 13 травня 2008 року іпотеку на вищевказане нерухоме майно за іпотекодержателем - Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», іпотекодавцем - [PERSON] . Цього ж дня накладено заборону на відчуження предмету іпотеки. Також судом встановлено, що через неналежне виконання позичальником [PERSON] своїх кредитних зобов`язань, ПАТ ОТП Банк звернувся до Київського районного суду м. Одеси із відповідним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу (справа №520/9557/16-ц). Київським районним судом м. Одеси 17.01.2017 року було прийнято рішення, згідно якого позов банку було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 680 145, 19 грн. та судові витрат по 5 101, 09 грн. із кожного відповідача (справа № 520/9557/16-ц). Виконавчий документ щодо боржника [PERSON] був поданий банком на виконання до Першого Приморського відділу ДВС та 13.02.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 55787260 (а.с.5). Проте, до теперішнього часу вказане рішення суду боржником [PERSON] не виконано та борг не сплачено. Викладене не спростовано сторонами. Між тим, за розглядом справи судом встановлено, що на вказану іпотечну квартиру за адресою [ADDRESS] , було накладено арешт на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2010 року по справі №2-2037/2010 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу (а.с.18-19). Також судом встановлено, що вищевказана квартира [ADDRESS] , була реалізована 31.08.2020 року на електронних торгах, проведених ДП «Сетам», та переможцем стала [PERSON] , придбавши майно за 567 055,00 грн., перерахувавши дану суму на рахунок ДП «СЕТАМ». Спір по справі стосується звільнення нерухомого майна з-під арешту. Відповідно до ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час подання позову) спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". У ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час подання позову) наведені підстави для зняття арешту з майна державним виконавцем. При цьому, у частині 5 зазначеної статті передбачено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Іпотека, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про іпотеку" - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 зазначеного Закону: - у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; - пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/4772/17, від 31 жовтня 2018 року по справі № 923/1105/17. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За викладеного, зважаючи на те, що права ПАТ ОТП Банк як іпотекодержателя виникли раніше (13 травня 2008 року), ніж судом накладено арешт в якості забезпечення позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Юнекс Банк») згідно ухвали суду від 27 серпня 2010 року, то позовні вимог ПАТ «ОТП Банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved