Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

ПАТ "Банк" Фінанси та Кредит" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, завданої порушенням зобов"язання за кредитним договором № 22-пк-2007 від 17 січня 2007 року, за договором поруки № 22-пп-2007 від 17 січня 2007 року та задоговором порки № 22/1-пп-2007 від 17 січня 2007 року. В обґрунтування позову позивач в справі у своїй позовній заяві зазначив, що відкрите акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 15 000 гривень 00 копійок згідно з кредитним договором № 22-пк-2007 від 17 січня 2007 року, зі сплатою 0,0001 % відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів - 17 січня 2010 року. Одночасно з кредитним договором з метою забезпечення виконання зобов'язань, банком було укладено договори поруки: № 22-пп-2007 від 17 січня 2007 року з [PERSON], № 22/1-пп-2007 від 17 січня 2007 року з [PERSON]. Внаслідок невиконання відповідачами договірних зобов'язань, в результаті порушення умов кредитного договору та договорів поруки, банку завдано шкоди, яка станом на 27 листопада 2009 року в розмірі 54 583, 04 грн. Банк звернувся з відповідною позовною заявою до суду. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було ухвалене рішення від 01 березня 2010 року, яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за порушення зобов"язання в розмірі 54 583, 04 грн, а також судові витрати в сумі 120 грн та оголошення в пресі 100 грн. Дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Саме звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. У ст. 599 ЦК зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Тому відповідно до ч.1 ст.509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст. 599,600,601,604-4І09 ЦК не передбачають можливості припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності Інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Тобто саме по собі ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора (Банку), виконання якого фактично не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів, пені й інших втрат, передбачених договором. З моменту винесення рішення по справі і до сьогодні зобов'язання за кредитним договором відповідачами не виконуються, а тому відповідачі зобов'язані сплатити за користування кредитом з 27 листопада 2009 року по 12 січня 2014 року, заборгованість у розмірі 12 862 гривні 54 копійки, що підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позову: - 0, 04 грн - сума простроченої заборгованості по відсоткам; - 12 862, 50 грн - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі були належним чином сповіщені про день та час розгляду цієї справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями в матеріалах справи, але вони до суду не з'явились та не повідомили суд про причину своєї неявки. Згідно обґрунтування заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення, він зазначає, що банком пропущено строк позовної давності, оскільки кредитний договір укладено 17 січня 2007 року, та зазначає, що ним буде подане клопотання про застосування строку позовної давності. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи повторно на підставі ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України Суд, у судовому засіданні встановив, що доводи позивача у справі повністю підтверджені письмовими доказами, а саме, - кредитним договором № 22-пк-2007 від 17 січня 2007 року; договорами поруки № 22-пп-/2007 від 17 січня 2007 року, № 22/1-пп-2007 від 17 січня 2007 року; виконавчим листом, виданим на підставі рішення Саксаганського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2010 року за позовом ПАТ Банк Фінанси та Кредит до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту; рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2010 року за позовом ПАТ Банк Фінанси та Кредит до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, згідно мотивувальної частини якого заборгованість склалась станом на 27 листопада 2009 року; письмовими попередженнями позивачем відповідачів про необхідність погашення заборгованості; розрахунком суми заборгованості. Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 березня 2010 року у справі № 2-1303/10, що набрало законної сили 11 жовтня 2010 року, задоволено в повному обсязі позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до [PERSON], [PERSON], [PERSON]; стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість в сумі 54 583,04 грн, а також витрати по справі: по сплаті держмта - 545,83 грн, по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн, по сплаті оголошення у пресі - 100 грн. За змістом рішення заборгованість стягнута за кредитним договором № 22-пк-2007 від 17.01.2007 року станом на 27.11.2009 року. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно ст. 599 ЦК зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.509 ЦК "зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку". Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Що стосується посилань відповідача [PERSON] у своїй заяві про перегляд заочного рішення на необхідність застосування строку позовної давності, то слід зазначити наступне. Як видно із справи, ПАТ «БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» пред'явлено позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 22-пк-2007 від 17 січня 2007 року з боржника [PERSON] та поручителів [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом п. 5.1 договорів поруки № 22/1-пп-2007 від 17 січня 2007 року, укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON], та № 22-пп-2007 від 17 січня 2007 року, укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON], порука припиняється із припинення зобов"язання, що забезпечується нею; порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов"язання за кредитним договором не заявив вимоги до Поручителя (а.с. 14 зворот, 15 зворот). Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору № 22-пк-2007 від 17 січня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" встановлено строк виконання зобов"язання не пізніше 17 січня 2010 року. Позивач звернувся із даним позовом 18 березня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку, встановленого п. 5.1 договорів поруки. Отже, порука поручителів [PERSON] та [PERSON] при встановлених обставинах є припиненою в розумінні зазначених положень договору поруки та діючого законодавства. Таким чином, заява [PERSON] щодо застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителів необґрунтовані. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог частково та стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості, завданої порушенням зобов'язання за кредитним договором № 22-пк-2007 від 17 січня 2007 року за період з 27 листопада 2009 року по 12 січня 2014 року у розмірі 12 862 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн 54 коп Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial