Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок ушкодження здоровя на виробництві. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він має 24 роки стажу роботи в шкідливих та важких умовах праці, з яких відпрацював у шкідливих умовах праці з повним робочим днем під землею на підприємстві вугільної промисловості Державному підприємстві "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" у періоди: з 01.09.1992 року по 13.05.1993 року, з 20.01.1995 року по 29.11.1996 року; з 17.02.2009 року по 11.03.2016 року. Трудову діяльність [PERSON] припинив 11 березня 2016 року, оскільки останнього було звільнено з підприємства в порядку ч. 2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоровя. В умовах важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, а саме значного фізичного напруження хребта, постійного фізичного навантаження, отримав професійні захворювання: хронічну радикулопатію, L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з помірними татико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість ІІ ступіню. Актом розслідування професійного захворювання від 11.03.2016 року підтверджена вина підприємства у тому, що професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості технологічного навантаження та фізичного перенавантаження, незабезпеченість захисними засобами. Внаслідок професійного захворювання за висновком МСЕК. від 31.03.2016 року позивачу первинно визнано інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою серії АВ №0607775 з втратою 65% професійної працездатності. Позивач визнаний обмежено непрацездатним, має серйозні порушення здоровя зі стійкими розладами функцій організму, зумовленими наслідками професійного захворювання, що призвело до обмеження нормальної життєдіяльності, постійного відвідування лікувальних установ для проходження лікування, моральних страждань, погіршення стосунків з дітьми, родичами та друзями, втрати звичайних життєвих звязків. Враховуючи вказані обставини просив стягнути з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" на його користь 65 000 гривень моральної шкоди внаслідок пошкодження здоровя на виробництві одноразово, а також стягнути з відповідача витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, у розмірі 1000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, якою просила справу розглянути без її участі. Зазначила, що з запереченнями відповідача ознайомлена та не згодна, оскільки зазначене в запереченні суперечить діючому законодавству. Просила суд вимоги позовної заяви задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заперечення проти позову, згідно з яким проти задоволення позову заперечує, оскільки згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановленої МСЕК, при 10% - дорівнює 3000 грн. Окрім цього зазначає, що виплата моральної шкоди виникає з дня встановлення особі стійкої працездатності вперше висновком МСЕК, а як вбачається з довідки МСЕК позивача він отримав 65% втрати працездатності за сукупністю, а тому розмір відшкодування моральної шкоди не повинен перевищувати 19500 грн. (65%:10х3000=19500). Просить суд розглянути справу відповідно до чинного законодавства та судової практики, за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював на Державному підприємстві "Шахтоуправління "Південнодонбаське\~\~№ 1" з якого був звільнений 11.03.2016 року наказом №43к від 14.03.2016 року, внаслідок невідповідності стану здоровя виконуваній роботі, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-ІІ № 7332953 (а.с. 8-10). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1460008978 від 22.01.2016 року [PERSON] фактично проживає за адресою: [INFO] (а.с. 5). Згідно копії пенсійного посвідчення серії ААІ №648526 від 13.04.2016 року [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком, є інвалідом ІІІ групи за професійним захворюванням (а.с 6). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 березня 2016 року за Формою П-4 [PERSON] поставлено діагноз: 1) хронічна радикулопатія, L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення із значними статико-динамічними порушеннями, больовим синдромом та легким парезом правої стопи; 2) хронічна двобічну сенсоневральна приглухуватість ІІ ступіню. Професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, незабезпеченість працівників противорадикулітними поясами та захисними засобами проти шуму (а.с. 7). Згідно довідки МСЕК серії АБ №0044545 від 31.03.2016 року позивачу була встановлена сукупна втрата професійної працездатності у розмірі 65 %: 50 % - за хронічну радикулопатію; 15% - хронічна двобічну сенсоневральна приглухуватість (а.с. 12). Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання № 7/194 від 01.03.2016 року, повідомлення про професійне захворювання (отруєння) №103 від 01.03.2016 року за Формою П-3 встановлений [PERSON] діагноз, а саме, хронічна радикулопатія, L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення із значними статико-динамічними порушеннями, больовим синдромом та легким парезом правої стопи, хронічна двобічну сенсоневральна приглухуватість ІІ ступіню, визнано захворюванням професійного характеру (а.с. 13, 14). Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №172, виданою Державною установою «Інститут медицини праці Академії медичних наук України», [PERSON] проходив медичні обстеження, за результатами яких встановлено діагнози: хронічна радикулопатія, L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення із значними статико-динамічними порушеннями, больовим синдромом та легким парезом правої стопи, хронічна двобічну сенсоневральна приглухуватість ІІ ступіню. Протипоказана робота в умовах дії фізичних навантажень, несприятливого мікроклімату, шуму. (а.с. 15-16). Згідно виписок з історії хвороби №1638, №88, виданих Центрально-профілактичною установою Центральна міська лікарня, копії огляду невропатолога від 22.12.2015 року, позивач неодноразово проходив лікування у звязку з професійними захворюваннями та потребує подальшого систематичного прийому ліків (а.с. 18,19,20). Відповідно до Магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта від 03.12.2015 року у [PERSON] виявлені ознаки остеохондрозу, в меншій мірі - спондилоартроз, спондильоз попереково-крижового відділу хребта. Періневральная кіста крижового каналу (а.с. 21). Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення № 7686/909 [PERSON] проходив медичне обстеження, внаслідок якого встановлено діагноз вертеброгенна люмбалгія, м'язово-тонічна форма з вираженим больовим синдромом та періневральная кіста крижового каналу (а.с. 22). Відповідно до квитанції від 27 вересня 2016 року, видана адвокатом [PERSON], [PERSON] сплатив адвокату за договором про надання юридичних послуг 1000 гривень (а.с. 26). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, витрат на лікування. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав професійне захворювання підчас роботи на ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", також не заперечує проти причин втрати працездатності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди, 19500 (девятнадцять тисяч пятсот) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 88 ч. 2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial