Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавиці, а саме квартиру [ADDRESS]. Спадкодавиця була одинокою людиною та за життя залишила заповіт, яким заповідала все своє майно позивачу. При зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Під час проведення підготовчого судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував про прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи, повідомлена належним чином, надала письмову заяву де проти позову не заперечує та просить справу слухати у її відсутність. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. дослідивши письмови докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] року померла громадянка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції київської області від 26.11.2007 року (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого уввійшла квартира [ADDRESS], що належала спадкодавиці на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори 10.03.1992 року, зареєстровано в реєстрі за №516 (а.с.6,7). Спадкодавець залишила заповіт від 28.09.1993 року посвідчений Новохатньою Т.П., державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №2349, яким заповідала квартиру [ADDRESS] [PERSON] - позивачу по справі (а.с.8). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі чого Бойко О.О. державний нотаріус Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №232 від 11 червня 2018 року, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно в зв"язку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючих документів (а.с.20). Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова нотаріуса є обгрунтованою. Перевіряючи доводи позивача судом з"ясовано, що за заповітом [PERSON] заповідала вказану квартиру позивачу. З Довідки №746 від 19.06.2018 року КП "Фастівське Бюро технічної інвентаризації"вбачається, що станом на 01.01.2013 року квартира [ADDRESS] зареєстрована на ім"я [PERSON]. Також, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.10.2005 року власником вказаної квартири значиться [PERSON]. Підставою виникнення права власності є Договір купівлі-продажу від 10.03.1992 року посвідчений Фастівською держнотконторою (а.с.12). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Як зазначено в п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Таким чином, спадкодавиця набула права власності на вказану квартиру на підставі правочину. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач позовні вимоги визнала. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов підлягає задоволеню. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved