Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.01.2021 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що в період з 04.01.2017 року по 31.12.2018 р. перебував у трудових відносинах з КП "Дорожник" ХМР, під час яких відповідачем нараховано, однак не виплачено йому заробітну плату у розмірі 5772,06 грн. 31.12.2018 року його було звільнено з посади сторожа за згодою сторін наказом №86-к від 29.12.2018 р. Вказує, що заборгованість із заробітної плати не погашена, листом КП "Дорожник" ХМР повідомив, що сума заборгованості заробітної плати не оскаржується, однак, для її отримання рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 01.03.2021 року головою ліквідаційної комісії КП "Дорожник" ХМР подано заяву про визнання позовних вимог, у якій вказав, що КП "Дорожник" ХМР визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] працював на посаді сторожа КП "Дорожник" ХМР з 05.01.2017 року (наказ про прийняття на роботу №3-к від 04.01.2017 р), та звільнено за згодою сторін з 31.12.2018 року (наказ №86-к від 29.12.2018 р.). Відповідно до довідки №62 від 19.08.2019 р. КП "Дорожник" ХМР, надана [PERSON] сторожу підприємства про те. що підприємство має заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року в тому числі: окладна частина 3269,62 грн., відпускні 142,04 грн., нічні, понаднормові 2360,40 грн; загальна сума 5772,06 грн., утримання податків 1125,55 грн. Сума заборгованості до виплати складає 4646,51 грн. Згідно листа №89 від 22.10.2020 року КП "Дорожник" ХМР, [PERSON] повідомлено, що зазначена в довідці від 19.08.2019 р. №62 сума заробітної плати не оспорюється, але для її отримання необхідно звернутися до суду, оскільки рахунки підприємства арештовані виконавчою службою. Частиною 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але нерідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується на передодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу)працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідач не надав доказів на підтвердження виплати заборгованості по заробітній платі [PERSON] , крім того, позовні вимоги визнав. За таких обставин суд дійшов висновку, що права позивача були порушені, а тому є підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмір 908,00 грн. у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 10 березня 2021 року.

Outcome: approved