Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу завдану майнову шкоду в розмірі 21893,49 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не виконано передбаченого п.п. 33.1.4 пункту 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язку невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Письмове повідомлення було надано через 20 робочих днів з моменту дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для стягнення виплаченого відшкодування в порядку регресу відповідно до підпункту ґ) пункту 38.1.1. ст. 38, а також пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Усне повідомлення представника страхової компанії не є належним повідомленням про ДТП згідно приписів законодавства. Обов'язок щодо своєчасного повідомлення про ДТП покладено саме на страхувальника та водія забезпеченого транспортного засобу, винного у скоєнні ДТП, а не на інших учасників ДТП. Поважних причин несвоєчасного повідомлення про страховий випадок відповідачем не наведено. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, посилаючись на наступне. Так, в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме 20.05.2013 року відповідач повідомив про випадок представника ПрАТ «СК «Уніка», який при оформленні дорожньо-транспортної пригоди знаходився на місці пригоди. 22.05.2013 року водій транспортного засобу, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON], повідомив письмово про настання страхового випадку ПрАТ «СК «Уніка» та подав заяву про страхове відшкодування. Відповідач письмово повідомив страхову компанію 17.06.2013 року із запізненням у зв'язку із знаходженням на лікуванні. На думку позивача, страхова компанія була своєчасно повідомлена про настання страхового випадку, мала можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, та вирішити питання про виплату страхового відшкодування. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], директор Генерального представництва ПрАТ СК «Уніка» в м.Ізмаїлі, пояснив, що відповідач зателефонував йому в день ДТП та повідомив про страховий випадок, у зв'язку з чим він прибув на місце ДТП та провів консультацію щодо виплати страхового відшкодування. Збір усіх документів щодо страхового випадку здійснює аварійний комісар. Повідомлення директора про ДТП та наявність його на місті скоєння ДТП не свідчить про належне та своєчасне повідомлення страхової компанії про страховий випадок. Свідок [PERSON] зазначив, що є другим учасником ДТП, пояснив обставини ДТП та зазначив, що звернувся письмово до страхової компанії на третій день після ДТП та отримав усі належні виплати. Вислухавши пояснення відповідача, його представника, свідків та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу NISSAN Primastar д/н [NUMBER], а саме [PERSON] застраховано ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» згідно полісу АЕ/0535679 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який було укладено 01.11.2012 року між позивачем та відповідачем. 20.05.2013 року на вулиці Червоноармійська в місті Ізмаїл Одеської області [PERSON] керуючи транспортним засобом NISSAN Primastar, д/н [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем RENAULT Laguna д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Як встановлено судом, після ДТП 20.05.2013 року відповідач усно повідомив про випадок директора Генерального представництва ПрАТ СК «Уніка» в м.Ізмаїлі, який при оформленні дорожньо-транспортної пригоди знаходився на місці пригоди. 22.05.2013 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. [PERSON] із письмовою заявою про настання страхового випадку звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» лише 17.06.2013 року. Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля RENAULT Laguna д/н [NUMBER] нанесені матеріальні збитки на загальну суму 43293,49грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження за №1820 від 15.07.2013 року. Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.10.2013 року по справі №500/5826/13-к відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. На підставі зібраних документів, заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 22.05.2013 року та страхового акту №00118898 від 11.12.2013 року ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено страхове відшкодування на загальну суму 21893,49 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №046460 від 30.12.2013 року. Добровільно повернути виплачену суму відповідач відмовився. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 5 ч.1 ст.989 ЦК України та ст.21 Закону України «Про страхування» визначено, що страхувальник зобов'язаний, зокрема, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно із ч.2 ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст.33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст.38) визначені Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" N 1961-IV від 01.07.2004р. Згідно із підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 07.08.2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року N 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" змін у статтю 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, письмового повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону N 1961-IV України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Однак, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено з уточненням як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, письмове повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року N 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Крім того, суд зазначає, що проходження амбулаторного лікування не може вважатися поважною причиною невиконання обов'язку щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмового повідомлення страховика повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Не є належним повідомленням страхової компанії про страховий випадок й усне повідомлення директора Генерального представництва ПрАТ СК «Уніка» в м.Ізмаїлі, з огляду на те, що статтею 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, встановлено обов'язок саме письмового невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Вказана вище позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеної у справі № 6-1цс14 у постанові від 12.02.2014р., використання якої у судовій практиці є обов'язковою згідно вимогам ст.360-7 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved