Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У грудні\~2019\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом про\~стягнення з\~Адміністрації Заводського\~району Миколаївської\~міської ради,\~Департаменту житлово-комунального\~господарства Миколаївської\~міської ради\~та Миколаївської\~міської ради\~на користь\~ [PERSON] завдані майнові збитки в розмірі 78 857,42 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що є власником автомобіля Mitsubishi Lancer 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] (далі автомобіль). Автомобіль Позивача, припаркований біля будинку [ADDRESS] , 04.08.2019 р. внаслідок падіння на нього сухого дерева з території зелених насаджень уздовж вулиці отримав значні механічні пошкодження. Зазначає, що шкода завдана з вини відповідача внаслідок неналежного виконання своїх повноважень і обов`язків з контролю за станом утримання зелених насаджень. Представник позивача [PERSON] подав заяву про часткове залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради та ця відмова була прийнята судом. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як позивач не довів, що пошкодження автомобіля відбулося саме внаслідок падіння дерева та позов заявлено до неналежного відповідача. Так, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Ухвалою суду від 11.12. 2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження . У минулому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з викладених у відзиві підстав, просив відмовити у позові в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного. Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рокуза№3477-IVзастосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно дост.5 Закону України «Про місцеве самоврядування» від21травня 1997 року №280/97-ВР (далі Закон України №280/97-ВР) система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду, сільську, селищну, міську раду, сільського, селищного, міського голову та виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, старосту. Згідно до ст.10 Закону України №280/97-ВР міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад. Статтею 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06 вересня 2005 року №2807-ІV(далі ЗаконУкраїни №2807-ІV) визначено,що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Пунктом 1 ст.13 Закону України №2807-ІVвстановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території. Елементами (частинами) об`єктів благоустрою згідно зі ст. 21 цього закону є : 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Згідно зі ст.15 цього ж закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Відповідно дост.25 цього Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Згідно з п.3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10 квітня 2006 року №105, яким врегульовано питання утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Згідно з п.п.5.1, 5.4, 5.5 зазначених Правил органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності. На об`єктах державної чи комунальної власності межі закріпленої території та обсяги пайової участі визначають місцеві органи влади. Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів. Крім того, відповідно до розділу 12 Правил утримання з метою контролю за станом міських зелених насаджень балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. За даними обстежень складають відповідні акти. Як вбачається з матеріалів справи, на території міста, де сталася подія з пошкодженням автомобіля позивача, діє Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 (далі Рішення) було затверджено перелік об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що фінансується з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснює департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та адміністрації районів міста. Відповідно до зазначеного Рішення вул. Кузнецька закріплена за двома розпорядниками бюджетних коштів: департаментом ЖКГ ММР та Адміністрацією Заводського району ММР. Так за департаментом ЖКГ ММР закріплено зелену зону по вул. Скороходова (відповідно до розпорядження міського голови № 28 р від 19.02.2016 «Про перейменування об`єктів топоніміки» вулицю Скороходова було перейменовано на вулицю Кузнецька) за Адміністрацією Заводського району ММР вул. Скороходова (від вул. Комсомольської до провул. Суднобудівників, проїзна частина). Як було визначено департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради та виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, під зеленою зоною в розумінні Рішення слід розуміти частину земельної ділянки на якій розташований газон, у т.ч. і дерева. У відповіді директора департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради від 20.08.2019 № Н-1801-1/у-04 міститься посилання на тендерний договір за предметом закупівлі : Санітарне очищення, обрізка, знесення дерев, викошування газонів, догляд за зеленими насадженнями та багаторічними квітами на об`єктах благоустрою розташованих на бульварних частинах: вул. Погранична, вул. Чкалова, вул. Садова, (від вул. Чкалова до вул. Кузнецької) зелена зона по вул. Кузнецька, коло по вул. Садова - Погранична, коло по вул. Садова - Чкалова, коло по вул. Погранична - пр. Богоявленський в м. Миколаєві (код закупівлі на сайті державних закупівель ProZorro UA-2018-12-17-004149 c) де замовником послуг є Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. Отже саме Відповідач є відповідальним за утримання зеленої зони по вул. Кузнецька, в тому числі розташованої на місці падіння дерева. Дерево, яке внаслідок падіння пошкодило автомобіль Позивача знаходилось біля дому за адресою вул. Кузнецька, 40, а тому враховуючи тлумачення терміну «зелена зона» самим Відповідачем 2, це дерево також є зеленою зоною, а отже зелена зона за адресою вул. Кузнецька, 40 присутня. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , є власником автомобіля Mitsubishi Lancer 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] . Автомобіль Позивача, припаркований біля будинку № 40 по вул. Кузнецькій у місті Миколаєві, 04.08.2019 р. внаслідок падіння на нього сухого дерева з території зелених насаджень уздовж вулиці отримав значні механічні пошкодження. За фактом пошкодження автомобіля Позивач звернулась до Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області. Як вбачається з відповіді начальника Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області від 05.08.2019 р. «в ході проведення перевірки було встановлено, що авто отримало пошкодження...». Тобто факт пошкодження автомобіля внаслідок падіння на нього дерева підтверджується належними доказами. Для встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля Позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] .. Для участі в проведенні огляду автомобіля Позивача при проведенні експертного дослідження по визначенню вартості його ремонту були запрошені: голова/представник Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, заступник начальника управління екології департаменту ЖКГ ММР, однак Відповідачі, належним чином повідомлені про проведення огляду автомобіля Позивача, на нього не прибули. Згідно звіту № 128/09-19 складеного 13.09.2019 р., вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Позивача в результаті його пошкодження під час події (падіння дерева), що сталася 04.08.2019 р. з включенням в розрахунок ПДВ на запчастини та лакофарбові матеріали складає 41 366 грн. 05 коп. (з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ), без його врахування 76 357 грн. 42 коп.. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 39 від 13.09.2019 р. та акту прийому - передачі виконаних робіт від 13.09.2019 р. вартість проведення автотоварознавчого дослідження складає 2500 грн.. Розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля Позивача також підтверджується рахунком № [NUMBER] від 20.09.2019 р. зі станції технічного обслуговування AC Service (ФОП [PERSON] ). Згідно вказаного рахунку вартість необхідного відновлювального ремонту складає 77 385 грн.. В зв`язку з цим, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимим доказами факт заподіяння йому матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу через падіння дерева. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Статтею 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. А відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Підпунктом 7 пункту "а" частини першої статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування"передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування або його виконавчим органом, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч.5ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування. Отже міська рада, яка від імені територіальної громади, відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», є відповідальною за організацію благоустрою на території міста, своїм рішенням, в межах наданих повноважень визначила Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради відповідальною за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою біля будинку [ADDRESS] . Відтак, зважаючи на невиконання відповідачем покладеного на нього Законом обов`язку з визначення балансоутримувача зелених насаджень у дворі біля будинку [ADDRESS] (у тому числі, дерева, що пошкодило автомобіль позивача), суд доходить висновку про те, що відповідальність за заподіяну позивачеві майнову шкоду має нести саме Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. Саме вказана бездіяльність останньої перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із фактом пошкодження майна позивача. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. Щодо тверджень відповідача щодо паркування автомобіля на газоні, суд зазначає наступне. Згідно п.1.10 ПДР газон - ділянка однорідної території із дерновим покривом, який штучно створюється шляхом посіву і вирощування дерноутворювальних трав (переважно багаторічних злаків) або одернування. Як вбачається із наданих Позивачем фотографій дерноутворювальні трави на місці стоянки автомобіля Позивача відсутні. Крім того, для фіксування факту падіння гілки дерева та отриманих пошкоджень автомобіля Позивача на місце події виїжджали працівники патрульної поліції, до обов`язків яких входить зокрема виявлення та фіксування правопорушень у сфері дорожнього руху. Працівниками поліції постанови чи протоколу про адміністративне правопорушення складено не було, в зв`язку із відсутності таких порушень з боку Позивача. ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду та витрати на правову допомогу.

Outcome: approved