Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством (далі ПАТ) «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z02.00202.003625352. 02.12.2020 між ПАТ "Ідея банк" та ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором.\~ Згідно п.2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та,визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.\~ Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 Реєстру Боржників №2 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором в сумі 190 471,61 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 96 906,80 грн., заборгованості за відсотками 4654,19 грн., заборгованості за комісіями 88 910,62 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 190471,61 грн., згідно кредитного договору №Z02.00202.003625352 від 02.02.2018 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що ним не заперечується факту отримання ним споживчого кредиту у розмірі 100\~000,00 грн. на 60 місяців зі сплатою 1.99% змінних річних, на умовах погашення у терміни передбачені встановленим кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Вказує, що він погоджується з сумою основного боргу та сумою заборгованості за процентами. Зазначив, що плата за управління кредитом в розмірі 88 910,62 грн., яке йому нараховане є неправомірним. В задоволені позову в частині стягнення заборгованості за комісіями в розмірі 88 910,62 грн., а також стягненні судових витрат просив відмовити. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнає частково. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що 02 лютого 2018 року між [PERSON] та ПАТ "Ідея Банк" було укладено Кредитний договір №Z02.00202.003625352, відповідно до умов якого відповідач отримав суму кредиту на поточні потреби в розмірі 100\~000,00 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 21, 99 % річних від залишкової суми кредиту (а.с. 5-6). Сторонами також підписано графік платежів, яким встановлено щомісячний платіж, кінцевий термін повернення кредиту 02.02.2023 року (а.с. 6). Обумовлену кредитним договором суму відповідач отримав, що підтверджується ордером-розпорядженням від 02.02.2018 року (а.с. 13). 02.12.2020 між ПАТ "Ідея банк" та ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором (а.с.23-25). Згідно п.2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та,визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.\~ Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 Реєстру Боржників №2 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором в сумі 190 471,61 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 96 906,80 грн., заборгованості за відсотками 4654,19 грн., заборгованості за комісіями 88 910,62 грн. (а.с.26). У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" у розмірі 190 471,61 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 96 906,80 грн., заборгованості за відсотками 4654,19 грн., заборгованості за комісіями 88 910,62 грн. (а.с. 19). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач істотно порушив умови кредитного договору, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 96\~906,80 грн., за відсотками - 4\~654,19 грн. Щодо стягнення з відповідача плати за управління кредитом, суд зазначає наступне. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42\~Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. \~Вимога позивача про стягнення з боржника заборгованості з плати за управління кредитом ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем попереднього договору. Крім того, у договорі не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу як позичальнику. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 404/1339/15-ц від 31 жовтня 2018 року. Таким чином, у зв`язку з наведеним судом визначаються необґрунтованими вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 88 910,62 грн.,оскільки, п.п.1.4договору є нікчемним в силу вимог ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому позовні вимоги у цій частині підлягають залишенню без задоволення. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №Z02.00202.003625352 від 02.02.2018 року підлягають до часткового задоволення на суму 101560,99 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 969206,80 грн., за відсотками 4654,19 грн. Щодо понесених позивачем витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 відсотка прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1135 грн. (а.с.3), то такі витрати в силу вимог ч.1 ст.140 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача, так як витрати на отримання зазначеного письмового доказу позивач поніс самостійно до відкриття провадження у справі, а не на вимогу суду. Крім того, розмір таких витрат визначається судом на підставі договорів, розрахунків та інших доказів, однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують у нього такі витрати, а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити за безпідставністю. Доводи відповідача звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з інвалідністю І групи довічно, суд не бере до уваги, оскільки, в матеріалах справи міститься посвідчення, згідно якого відповідач є інвалідом ІІІ групи довічно, а отже не є звільненим від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Згідно ст. 141 ЦПК України\~понесені позивачем судові витрати, відповідно до задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 1523.41 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial