Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Прокурор Старосамбірського району Львівської області звернувся до суду з позовом до [PERSON], Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, відділу Держземагенства у Старосамбірському районі про визнання недійсним та скасування рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що Прокуратурою Старосамбірського району зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за №42012150320000001 від 10.12.2012 року також слідчим відділом Старосамбірського РВ ГУМВС України у Львівській області зареєстровано кримінальні провадження за №12013150320000076 від 25.02.2013 року та №12013150320000109 від 11.03.2013 року, які 13.03.2013 року об'єднані в одне провадження під №42012150320000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.366, ч.2»ст.364, ч.5 ст.191 КК України, стосовно [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Останні підозрюються у вчинені, за попередньою змовою службового підроблення, розтраті державного майна та зловживанні службовим становищем шляхом складання та видачі неправдивих документів, а саме: рішення 4-ої сесії 4-го демократичного скликання Великосушицької сільської ради, без номера, від 17.12.2002 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» щодо безкоштовної передачі земельних ділянок 3-ом громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в загальній кількості 4,2 га; рішення 5-ї сесії 4-го демократичного скликання Великосушицької сільської ради, без номера, від 17.12.2002 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» щодо безкоштовної передачі земельних ділянок 17-ти громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в загальній кількості 10,04 га, що було підставою видачі незаконних державних актів на право власності земельними ділянками вищезазначеним громадянам. 20.07.2013 року зазначене кримінальне провадження скеровано в Старосамбірський районний суд Львівської області для розгляду по суті. Є підстави вважати, що рішення Великосушицької сільської ради від 17.12.2002 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку в частині надання у власність [PERSON] права приватної власності на землю, що зареєстрована в Книзі записів державних актів за №58, загальною площею 0,5998 га (грошова оцінка вартості земельної ділянки становить 8930,00 гривень) для сільськогосподарського використання в межах середньої земельної частки (паю) прийняте всупереч законодавству України. Окрім цього, на підставі даного рішення Великосушицької сільської ради 18 грудня 2002 року Управлінням Держкомзему у Старосамбірському районі оформлено та видано Державний акт [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ №053408 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, площею 0,5998 га, вартістю 8930,00 гривень, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №58. Оскільки, права на зазначену земельну ділянку [PERSON] не набув, підстав для видачі державного акту теж не було. Державний акт, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку, слід вважати таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, підставою для видачі якого послужило підроблене рішення Великосушицької сільської ради від 17.12.2002 року. Також зазначає, що «інтереси держави» є оціночним поняттям і законодавством лише прокурору надано право самостійно визначати, в чому полягає порушення таких та здійснювати захист шляхом звернення до суду в будь-якій стадії судочинства. Підставою представництва прокуратурою Старосамбірського району в даній справі шляхом подання позову є необхідність захисту державних інтересів, оскільки спір, що виник зачіпає економічні інтереси - захист права на земельну ділянку. Просить визнати недійсним рішення Великосушицької сільської ради від 17 грудня 2002 року «Про передачу у приватну власність і користування земельної ділянки» щодо безкоштовної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,5998 га; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №58, загальною площею 0.5998 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства від 18 грудня 2002 року, виданого [PERSON], вартістю 8930,00 гривень; [PERSON] вищевказану земельну ділянку передати в розпорядження Великосушицької сільської ради; зобов'язати відділ Держземагенства у Старосамбірському районі Львівської області внести відповідні зміни у земельно-кадастрові та земельно-облікові дані щодо скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ №053408 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5998 га, [PERSON]. В подальшому, позивач вніс зміни до позову, які полягали в заміні відділу Держземагенства у Старосамбірському районі з відповідача на третю особу, яка не заявляєсамостійних вимог, на стороні відповідача, а також у зменшенні позовних вимог, а саме: просить визнати недійсним рішення Великосушицької сільської ради від 17 грудня 2002 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» щодо безкоштовної передачі земельної ділянки у власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,5998 га, та визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №58, загальною площею 0.5998 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства від 18 грудня 2002 року, виданий [PERSON]. В судовому засіданні прокурор прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримав і дав суду пояснення, аналогічні, викладеними в позовній заяві та в уточненні до неї, а також додатково пояснив, що спірне рішення було підроблене колишніми працівниками Великосушицької сільської ради сільським головою [PERSON], секретарем Гермак Г.С. та на підставі цього рішення на прохання [PERSON] землевполрядник [PERSON] підписала та видала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] Відповідачі [PERSON] та представник Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, просили позов задовільнити. Також відповідач [PERSON] додатково пояснив, що він особисто звертався до сільської ради про передачу безкоштовно земельної ділянки у приватну власність. Проте, що сільська рада на сесії цього рішення не приймала, то йому про це не було відомо. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Старосамбірському районі, -[PERSON] щодо позовних вимог не заперечувала, просила їх задовільнити. Заслухавши пояснення\~\~сторін, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В силу вимог частини 2\~статті 19 Конституції України\~органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, передбачених\~Конституцією України\~і законами України. Відповідно до пункту "а" ч. 1\~ст. 12 Земельного кодексу України\~розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських Рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відповідно. Згідно п. 34 ч. 1\~ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"\~вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно. Відповідно до ч.1\~ст.116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України, визнаються незаконними у судовому порядку. З рішення V сесії IV скликання від 17.12.2002 року « Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» та додатку № 1 до нього (Список громадян, яким передається земельні ділянки у власність та постійне користування на території Великосушицької сільської ради) /а.с.73,4) відомо, що [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність і постійне користування земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,60 га. На підставі вказаного рішення [PERSON] 18 грудня 2002 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV -ЛВ № 053408 (а.с.76), за підписом голови Великосушицької сільської ради [PERSON] та інженера-землевпорядника [PERSON], згідно якого [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,5998 га в межах згідно з планом, яка розташована на території с. В. Сушиця Великосушицької сільської ради. Землю передано для обслуговування житлового будинку 0,2269 га та ведення особистого селянського господарства 0,3729 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 58. Однак, з вироку та ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області (а.с.44-57, 80) відомо, що 18 грудня 2014 року було визнано винним [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та призначено їм покарання у виді штрафу на суму 850 гривень з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов»язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 1(один) рік. Згідно ч.5 ст. 74 КК України їх звільнено від призначеного покарання за ч.1 ст. 366 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності, також за ч.2 ст. 364 КК України їх визнано невинуватими та виправдано. Ухвалою Колегії Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2015 року вищевказаний вирок відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за ч.1 ст. 366 КК України в частині призначення їм як обвинуваченим додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов»язані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на 1 (один) рік, скасовано. Ухвалено вважати їх засудженими, кожного окремо, за ч.1 ст. 366 КК України на суму 850 гривень. В решті вирок залишено без змін (а.с.77-79). З вищевказаного вироку та ухвали вбачається, що [PERSON], перебуваючи на посаді сільського голови Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області (з 1998 року по 2006 рік), [PERSON], перебуваючи на посаді секретаря Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області (з 1982 року по 2006 рік), будучи службовими особами органу місцевого самоврядування, використовуючи свої службові становища, в грудні 2002 року за домовленістю між собою вчинили службове підроблення, а саме склали та видали неправдиві документи: рішення 4 - ої сесії 4-го демократичного скликання Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області без номера від 17.12.2002 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування" щодо безкоштовної передачі земельних ділянок трьом громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в загальній кількості 4.2 га, в той час, як 4 - та сесія 4 - го демократичного скликання Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області фактично відбулась 02.12.2002 року і таких рішень на даній сесії відносно вищезазначених громадян не приймалося; рішення 5 - ї сесії 4 - го демократичного скликання Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області без номера від 17.12.2002 року " Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування" щодо безкоштовної передачі земельних ділянок 17 - ти громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в загальній кількості 10. 04 га. Фактично 5 - ї сесії 4 - го демократичного скликання Великосушицької сільської ради не було і такого рішення не приймалося, внаслідок чого на підставі неіснуючих рішень [PERSON], всупереч вимогам ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України, який вступив у дію 01.01.2002 року та постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 року, було видано Державні акти на право приватної власності на землю і це послужило підставою для незаконного вилучення землі площею 4.2 га та 10,04 га із земель Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області. Також [PERSON] за домовленістю із [PERSON], яка перебуваючи в період з 1999 року по даний час на посаді землевпорядника Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, використовуючи службове становище, в грудні 2002 року вчинила службове підроблення, а саме на прохання сільського голови, без належних на це підстав, 18.12.2002 року підписала та видала всупереч вимогам ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України від 01.01.2002 року та постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 року завідомо неправдиві Державні акти на право приватної власності на землю 20 - тьом громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що в подальшому стало підставою для незаконного вилучення земельних ділянок із земель Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області. Отже, вищевказаними судовими рішеннями (вироком та ухвалою) встановлено, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON], будучи в тому числі і працівниками Великосушицької сільської ради (а.с. 69-74), скоїли у грудні 2002 року службове підроблення, їх винність доведена. Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Також згідно ч.1, ч.6 та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада як і її виконавчий комітет в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень, які з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що рішення Великосушицької сільської ради V сесії IV скликання від 17 грудня 2002 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» щодо безкоштовної передачі [PERSON] земельних ділянок у приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га слід визнати недійсним, так як V сесії IV демократичного скликання Великосушицької сільської ради не було і такого рішення не приймалося, що встановлено вищевказаними судовими рішеннями (вироком та ухвалою), які набрали законної сили. Земельна ділянка, яка розташована на території с. В.Сушиця Великосушицької сільської ради, площею 0,60 га, була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] з порушенням порядку, визначеного ст.ст.116,118 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ № 053408 від 18 грудня 2002 року, загальною площею 0,5998 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, виданий [PERSON], є похідним від вищевказаного рішення, то його слід також визнати недійсним. Крім цього, позивач просить скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до\~ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~записи у Державному реєстрі прав скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. А тому, оскільки Земельним та іншим законодавством не передбачено скасування судом Державного акту, а існує\~\~лише можливість визнання його недійсним, то в такій вимозі слід відмовити. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що у випадку звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А відтак, з урахуванням того, що відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень, та таких обставин судовий збір слід стягнути з Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в дохід держави в сумі 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 копійок. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial