Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі-ПАТ КБ «Приватбанк», банк, позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) та просив суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у сумі 22\~691,63 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-Генеральна угода) від 24.03.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15\~018,22 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідач станом на 20.01.2016 року має заборгованість 22\~691,63 грн., яка складається з наступного: 15\~018,23 грн. - заборгованість за кредитом; 1,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4\~805,76 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 2\~866,38 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. У порушення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобовязань не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Згідно письмової заяви представника позивача, останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій вказав про часткове визнання позову та про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.03.2015 року [PERSON], відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, отримав в ПАТ КБ "Приватбанк" кредит у розмірі 15\~018,22 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Кредит надавався на 6 місяців, тобто з 24.03.2015 р. по 30.09.2015 р. (п.2.1 Генеральної угоди). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ " Приватбанк" свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил [PERSON] має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 20.01.2016 року має заборгованість 22\~691,63 грн., яка складається з наступного: 15\~018,23 грн. - заборгованість за кредитом; 1,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4\~805,76 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 2\~866,38 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що відображено у розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до cт. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк яких не настав, Сторони погодили, що термін повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 2 866,38 грн. Проте, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З наведено слідує, що за одне й теж порушення (порушення строків сплати щомісячних платежів) кредитним договором передбачено два види стягнення і штраф і пеня, що є неприпустимим, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в розмірі 2 866,38 грн. Щодо заяви відповідача про часткове визнання позову, то суд до уваги її не приймає, оскільки відповідачем не обґрунтовано вказану заяву, не додано письмових заперечень, в якій саме частині позов ним визнається. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 22\~691,63 грн. заборгованості за кредитним договором від 24.03.2015 р. підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 19\~825,25 грн., яка складається з наступного: 15\~018,23 грн. - заборгованість за кредитом; 1,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4\~805,76 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи із ставки судового збору, яка відповідно до п.1.ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року, за подання до суду позовів майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 1\~378,00 грн. Таким чином, виходячи із розміру задоволених вимог, яка складає 19\~825,25 грн. (19\~825,25 х 1,5 % = 297,38 грн.), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі мінімальної ставки судового збору 1\~378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial