Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося в суд з позовом до [PERSON]\~ \~ про стягнення заборгованості. В заяві вказувалося, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та прави надання продукту кредитних карт б/н від 05.07.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12441,71 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.05.2017 року має заборгованість 22473,21 грн., яка складається з наступного:- 10299,33 грн. - заборгованість за кредитом; - 583,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 411,97 грн. заборгованість за пенею та комісією; 11178,24 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Позивач прохав стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22473,21 грн. за кредитним договором № б/н від 05.07.2016 року та судові витрати: судовий збір у сумі\~ 1 600, 00 грн. У судове засідання представник ПАТ КБ Приватбанк не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги\~ підтримав повністю. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала та прохала розстрочити виконання рішення суду терміном 3 роки. Дослідивши матеріали справи, з»ясувавши позицію сторін , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та прави надання продукту кредитних карт б/н від 05.07.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12441,71 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором\~ не виконує, в результаті чого станом на станом на 16.05.2017 року має заборгованість 22473,21 грн., яка складається з наступного:- 10299,33 грн. - заборгованість за кредитом; - 583,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 411,97 грн. заборгованість за пенею та комісією; 11178,24 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення\~ зобовязання наступають правові наслідки, встановлені\~ договором або законом (ст. 611 ЦК України). Ч.1 ст.1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Позика. Кредит. Банківський вклад (ст.ст.1046-1053) якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. ч.1 ст.1050 ЦК України встановлено, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти, встановлені договором. Виходячи з того, що відповідач в порушення умов договору не здійснив повне погашення заборгованості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в своїй письмовій заяві просила суд розстрочити суму боргу на 3 роки, в зв"язку із скрутним матеріальним становищем, перебуванням на її утриманні трьох дітей та 90- річної бабусі. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання. Вирішуючи питання відстрочити або розстрочити виконання рішення суду, визначення порядку виконання рішення чи вжиття заходів для забезпечення його виконання суд повинен враховувати, що для цього повинні існувати обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Тобто, процесуальним законом передбачено можливість відстрочити або розстрочити виконання рішення суду лише у виняткових випадках. При цьому, тягар доведення наявності беззаперечних підстав для застосування відстрочки чи розстрочки виконання рішення суду лежить саме на особі, яка просить застосувати таку відстрочку. Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про застосування розстрочки виконання рішення суду строком на 3 ( три) роки, суд виходить з того, що відповідачка просить в своїй письмовій заяві розстрочити виконання рішення суду, мотивуючи це скрутним матеріальним становищем, не надаючи при цьому суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих підстав для застосування розстрочки виконання рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачки [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 1 600, 00 грн. на користь ПАТ КБ Приватбанк. На підставі наведеного,

Outcome: approved