Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Агрофірми "Хлібороб" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 04 листопада 2016 року між нею та відповідачем було за письмово укладено договір купівлі-продажу. За цим договором вона придбала дві пилорами, №525-61001 та №525-50110-0035 за ціною 33 тис. грн. За домовленістю між сторонами договору обладнання пилорами передається разом з приміщеннями в яких воно розташовано. Позивач зазначає, що умови договору було виконано в повному обсязі, продавцем передано обладнання пилорами, а покупцем прийнято товар та сплачено кошти, однак продавець уникає передачу приміщень, а покупець не може зареєструвати право власності на нерухоме майно зважаючи на відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №4/11/16-2 укладений 04.11.2016 року між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Згодна на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання двічі не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є зміна правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачу на підставі статуту від 14.02.2014 року, передавального акту від 11.06.2012 року АФ "Весна", свідоцтва про право власності виданого 09.01.2004 року Голованівською районною державною адміністрацією, належить на праві власності нерухоме майно: пилорама загальною площею 205,1 кв.м., яка знаходиться по вул. Лесі України, 22-с, в с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №83298112 від 24.03.2017 року (а.с. 18). 04 листопада 2016 року між [PERSON] та Агрофірмою "Хлібороб" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, в особі директора [PERSON], укладено договір купівлі-продажу №04/11/16-2. За цим договором продавець зобов'язується передати у власність [PERSON] дві пилорами 525-61001-0011, 525-50110-0035, загальною вартістю 33 тис. грн., а остання зобов'язалась прийняти та оплатити товар (а.с. 7). Як вбачається з копії видаткової накладної №107 від 04.11.2016 року, позивач за договором купівлі-продажу сплатила 33 тис. грн. за придбане за договором купівлі-продажу від 04.11.2016 року майно (а.с. 19). За пунктом 3.1. договору купівлі-продажу від 04.11.2016 року покупець сплачує повну вартість товару на протязі 15 календарних днів з моменту отримання товару від продавця, а приймання-передача товару оформлюється підписанням сторонами акту приймання-передачі товару, який підписується повноважними представниками сторін в момент приймання-передачі товару. Договір купівлі-продажу від 04.11.2016 року нотаріально не посвідчений. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За нормами с. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 Цивільного кодексу України). Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що укладений між сторонами в простій письмовій формі 04.11.2016 року, про визнання дійсним якого заявлено позов, виходячи з положень ст. 202 Цивільного кодексу України є двосторонньою угодою, оскільки створює обов'язки для обох сторін, які його вчиняють. Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04.11.2016 року укладений між сторонами у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, в той час державна реєстрація такого договору у відповідності до ст. 657 ЦК України не вимагається. Між сторонами відбулося часткове виконання договору купівлі-продажу, оскільки позивач сплатила узгоджену за продаж майна суму. Позивач стверджує, що не має можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу у зв'язку з ухиленням відповідача від такого посвідчення. Представник відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, отримавши копію позовної заяви з доданими до неї документами, в судове засідання не з'явився, своїх заперечень не подав, а тому доводи позивача про наявність ухилення відповідача від нотаріального посвідчення знайшли своє підтвердження. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 04.11.2016 року відповідає вимогам Цивільного кодексу України, а тому враховуючи ухилення відповідача від його нотаріального посвідчення, має бути визнаний дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного,

Outcome: approved