Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом в якому просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2015 у сумі 27 465,31 гривень, яка складається з наступного: - 18 431,56 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 6 495, 75 грн.- заборгованість за простроченими відсотками; - 2 538,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 гривень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав ЗАЯВУ №б/н від 31.01.2015. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до. запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку та почав активно нею користуватися. Проте станом на 28.10.2020 за відповідачем мається заборгованість - 27 465,31 грн., яка складається з наступного: - 18 431,56 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 6 495, 75 грн.- заборгованість за простроченими відсотками; - 2 538,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит. Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, за ініціативою суду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Марківського районного суду Луганської області від 16.03.2021 було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву, заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідачем не подано. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі доказами. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача у своїй заяві просить справу розглянути без його участі. Відповідач 23.03.2021 надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність. Позовні вимоги визнає в частині заборгованості по тілу кредиту. Долучив посвідчення учасника бойових дій. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідач [PERSON] має паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 22.05.2013 , місцем його реєстрації вказано: [ADDRESS] (а.с.138) Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 05.10.2018, відповідач [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.162) Відповідач, з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.133) та ознайомився умовами кредитування (а.с134-135) . Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua , складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, для користування яким він отримав 16.05.2018 кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 04/22 (а.с.91) з кредитним лімітом 20 000,00 грн з 16.08.2018 цього ж дня збільшено кредитний ліміт до 50000 грн, а 18.10.2018 зменшено кредитний ліміт до 0 грн (а.с.92) Відповідач вже 24.05.2018 почав використовувати карту, отримуючи перекази (а.с.132 зворотній бік) 25..05.2018 здійснив розрахунок в сумі 358,00 грн магазині подуктів "Тополек" і в подальшому активно користувався картою здійснюючи перекази коштів, зняття готівки в банкоматах та розрахунки за продукти в магазинах (а.с.131-132). У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 28.10.2020 має заборгованість 27 465,31 грн., яка складається з наступного:- 18 431,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 6 495, 75 грн.- заборгованість за простроченими відсотками; - 2 538,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит. Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно - правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами Книги "П`ятої" "Зобов`язальне право"Цивільного кодексу України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Відповідно до вимогст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідност.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зіст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок, для користування яким він отримав 16.05.2018 кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 04/22 (а.с.8) з кредитним лімітом 20 тис грн., який з 16.08.2018 було збільшено до 50 тис грн. (а.с.9). Відповідач користувався наданими йому грошовими коштами, здійснював зняття готівки в банкоматах, розраховувався за у магазинах, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.10. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна". Відповідно до ч. 2 ст.1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом 28.10.2020 має заборгованість за тілом кредиту- 18 431,56 грн., відповідач визнає цю заборгованість, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню Щодо заборгованості 6 495, 75 грн.- за простроченими відсотками та 2 538,00 грн. - за відсотками нарахованими на прострочений кредит (відповідач не визнає вимоги в цій частині, оскільки має статус учасника бойових дій) суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Так п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальнийі правовий захист військовослужбовцівта членів їх сімей» передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: 1) військовослужбовців ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронні органи), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. Відповідно до ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014. Відповідно до Указу в.о. Президента України, Голови ВРУ від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та на території України розпочато проведення АТО. Указом Президента України "Про затвердження рішення РНБО "Про широкомасштабну АТО на території Донецької та Луганської областей" від 30.03.2018 № 116/2018 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році. З 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях. В статті 1 Закону України «Про оборону України» дано визначення основних термінів: військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій; Антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності (стаття 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» рішення про проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру Служби безпеки України, погодженого з Головою Служби безпеки України. Статтею 18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що антитерористична операція вважається завершеною, якщо терористичний акт припинено та ліквідовано загрозу життю і здоров`ю заручників та інших людей, які знаходяться в районі її проведення. Рішення про припинення антитерористичної операції приймається керівником оперативного штабу з управління цією операцією. Операція об`єднаних сил - комплекс військових та спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур, спрямований на протидію діяльності незаконних російських та проросійських збройних формувань у війні на сході України. Проведення операції передбачається виконанням Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Проте, проведення операції об`єднаний сил не має наслідком автоматичного припинення антитерористичної операції. Відомості про те, що керівником оперативного штабу у управління антитерористичною операцією у відповідності до ст. 18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» приймалося рішення про її припинення відсутні. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 05.10.2018, відповідач [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.162), а тому на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за відсотками почала нараховуватись з 01.02.2020 тобто під час дії на відповідача положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З урахуванням зазначеного позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по відсоткам задоволенню не підлягають Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язокусукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Згідно зіст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом приймається рішення про задоволення позову в частині 18 431 (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять одну) гривню 56 копійок, отже судовий збір у сумі 1 523,36 грн. (18431,56 грн / 27 465,31 грн х 2 270 грн) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача

Outcome: approved