Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що о 14 год. 30 хв. 11 січня 2014 року на вул. Луговій, 12 в м. Києві, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля OPEL Insignia, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля NISSAN Primastar, д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 січня 2014 року, автомобіль, власником якого є [PERSON], отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля OPEL Insignia, д.р.н. [NUMBER], складає 45728,10 грн. Крім того, позивач стверджувала, що вона витратила 600,00 грн на оплату витрат з проведення автотоварознавчого дослідження. З цих підстав позивач просила суд стягнути з [PERSON] витрати на відновлення автомобіля у сумі 45728,10 грн, 600,00 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 2000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У зв'язку з тим, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ "СК "Провідна" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1492939, суд за клопотанням представника позивача залучив до участі у розгляді справи в якості співвідповідача ПрАТ "СК "Провідна". У ході розгляду справи представник позивача неодноразово змінював позовні вимоги, остаточно просив суд стягнути з ПрАТ "СК "Провідна" на користь його довірителя страхове відшкодування у сумі 45728,10 грн, 600,00 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, а також стягнути з [PERSON] 2000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, поданої ним 13 лютого 2015 року, просив суд його задовольнити. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову в частині вимог до їхнього довірителя . Представник співвідповідача ПрАТ "СК "Провідна" у судовому засіданні зазначив, що страхувальник не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому обов'язок з відшкодування спричиненої шкоди покладається на особу, яка винна у її заподіяні. Отже, підстави для стягнення страхового відшкодування з ПрАТ "СК "Провідна" відсутні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що о 14 год. 30 хв. 11 січня 2014 року на вул. Луговій, 12 в м. Києві, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля OPEL Insignia, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля NISSAN Primastar, д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] (а. с. 38). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 39). Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 січня 2014 року за участю автомобіля OPEL Insignia, д.р.н. [NUMBER], та автомобіля NISSAN Primastar, д.р.н. [NUMBER], є водій [PERSON] Внаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль OPEL Insignia, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних [PERSON], власнику автомобіля OPEL Insignia, д.р.н. [NUMBER], складає 45728,10 грн, що підтверджується звітом з оцінки з транспортного засобу від 03 квітня 2014 року №11588, складеним фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а. с. 7-20). Відповідно ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України. Звіт з оцінки з транспортного засобу від 03 квітня 2014 року №11588 відповідає вищенаведеним вимогам. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Нормою ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За положеннями ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля NISSAN Primastar, д.р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ "СК "Провідна" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1492939. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн., франшиза за договором - 0 грн (а. с. 135). Відповідно до п. 22.1., п. 22.2. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки розмір збитків, яких зазнав позивач, не перевищує ліміту відповідальності страховика, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ПрАТ "СК "Провідна" на користь [PERSON] страхове відшкодування у сумі 45728,10 грн. Відповідно до п. 34. 2., п. 34.3. ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Позаяк потерпілою [PERSON] самостійно обрано спеціаліста-товарознавця для визначення розміру шкоди та оплачено його послуги у сумі 600,00 грн (а. с. 20), ці витрати слід стягнути з страховика ПрАТ "СК "Провідна". Щодо твердження представника відповідача ПрАТ "СК "Провідна" з приводу того, що у даному випадку обов'язок сплатити позивачеві збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, покладається на особу, винну у їх заподіянні, слід зазначити наступне. У ст. 979 ЦК, ст. 16 Закону "Про страхування" роз'яснено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що страхувальник [PERSON] несвоєчасно повідомив ПрАТ "СК "Провідна" про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилась 11 січня 2014 року (а. с. 136-137), проте це не позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Нормою ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Аналізуючи положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", можна зробити висновок, що у випадку стягнення потерпілим унаслідок дорожньо-транспортної пригоди суми завданих збитків з винної особи, остання не має права регресної вимоги до страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності. У свою чергу, страховик, сплативши на виконання умов договору страхове відшкодування, вправі за наявності обставин, передбачених п. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", звернутися до страхувальника з регресним позовом. Отже, неповідомлення страхувальником [PERSON] ПрАТ "СК "Провідна" про дорожньо-транспортну пригоду у строки, визначені пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" не є підставою для відмови страхувальником у виплаті потерпілій особі страхового відшкодування у випадку, якщо така вимога пред'явлена саме до страховика, а слугує підставою для подальшого звернення страховика з регресним позовом до страхувальника. Ч. 1 ст. 23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 січня 2014 року, [PERSON] зазнала душевних страждань, пов'язаних з пошкодженням належного їй на праві власності автомобіля OPEL Insignia, д.р.н. [NUMBER]. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. П. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Аналізуючи положення ст. ст. 23, 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", слід зробити висновок, що відшкодування потерпілому моральної шкоди з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, проводиться в розмірі, визначеному судом, особою, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] у сумі 1000,00 грн. та стягнути його на користь позивача з відповідача [PERSON] Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд присуджує на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог: у сумі 121,80 грн (243,60 грн / 2 = 121,80 грн) з [PERSON]; у сумі 463,28 грн - з ПрАТ "СК "Провідна". З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 16, 22, 23, 979-985, 988, 991, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 16 Закону "Про страхування", ст. ст. 3, 9, 12, 22, 34, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.

Outcome: partial