Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON], який діє, як представник за дорученням від імені та в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Рахівської районної ради Закарпатської області, Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання (виділ) часток у спільному сумісному майні та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до реєстраційного посвідчення №1.280, виданого 16 червня 1967 року Хустським міжміським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований в рівних частинах по 1/2 (одній другій) частині за громадянином [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, укладеного 31 серпня 1964 року за №3093 між Тячівським районним виконавчим комітетом Закарпатської області, з однієї сторони, та громадянами [PERSON] та [PERSON], з другої сторони. [INFO] року громадянин [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть за №109 від [INFO] року. Спадщину за померлим громадянином [PERSON], якою являлася 1/2 (одна друга) частина житлового будинку [ADDRESS] в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, прийняли в рівних частинах спадкоємці першої черги спадкоємців за законом: його дружина, [PERSON], 1941 року народження (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER], видане 18 лютого 1962 року Великобичківською селищною радою Рахівського району, Закарпатської області) та його син, [PERSON], 1972 року народження (свідоцтво по народження серії [NUMBER], видане 07 липня 1972 року Великобичківською селищною радою Рахівського району, Закарпатської області), як особи/спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї. 16 жовтня 2009 року Державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області громадянці [PERSON], мешканці селища [ADDRESS] та громадянину [PERSON], який мешкає там же, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом за №2-485 та №2-456 відповідно, згідно яких вбачається, що зазначені громадяни, як спадкоємці за законом, являються співвласниками 1/2 (однієї другої) частини спадкового майна, якою являється 1/2 (одна друга) частина житлового будинку [ADDRESS]. Зазначене спадкове майно належало спадкодавцю, [PERSON], 1939 року народження, на праві приватної спільної часткової власності на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого Другою Тячівською державною нотаріальною конторою 31 серпня 1964 року за реєстром №3093 та зареєстрованого відділом комунального господарства «Хустське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16 червня 1967 року. На підставі зазначених правовстановлюючих документів - свідоцтв про право на спадщину за законом, громадянці [PERSON] та громадянину [PERSON], 1972 року народження Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради (місто Рахів, вулиця Миру, будинок, №30, Закарпатської області) 21 жовтня 2009 року було видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу: 24202008), згідно якого власниками 1/2 (однієї другої) частини домоволодіння №21 (двадцять один), що по вулиці Котляревського у селищі Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області, являються громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON]. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину №2-485 та свідоцтво про право на спадщину №2-486, видані 16 жовтня 2009 року Рахівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області. Форма власності - приватна спільна сумісна (без визначення часток). [INFO] року померла мати позивача, громадянка [PERSON], про що виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області було вчинено відповідний запис акта про смерть за №96 від 31 серпня 2015 року. Внаслідок її смерті в відповідності до положень статті 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на все майно, що належало їй, як спадкодавцю, на праві приватної власності на час відкриття спадщини. Таким спадковим майном, фактично, являються 3/4 (три четверті) частини житлового будинку [ADDRESS], з яких: 1/2 (одна друга) частина належить спадкодавцю відповідно до Реєстраційного посвідчення №1.280, виданого 16 червня 1967 року Хустським міжміським бюро технічної інвентаризації, в тому числі, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, укладеного 31 серпня 1964 року за №3093 між Тячівським районним виконавчим комітетом Закарпатської області, з однієї сторони, та громадянами [PERSON] та [PERSON], з другої сторони; інша частина в розмірі 1/4 (однієї четвертої) - на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом №2-485 та №2-456, виданих 16 жовтня 2009 року Державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області. За свого життя мати позивача, громадянка [PERSON], 14 листопада 2005 року склала заповітне розпорядження, посвідчене за №2765 приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріною А.С., згідно якого усе її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, в тому числі, житло за адресою: [ADDRESS] з надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. Заповіт на даний час є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою Рахівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області 05 березня 2018 року. Спадкодавець, [PERSON], дану спадщину після її відкриття прийняв в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Позивач 05 березня 2018 року звернувся до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, де йому було видано постанову за №4, згідно якої у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом Позивачу було відмовлено в зв'язку із тим, що 1/2 (одна друга) частка спадкового майна належить спадкоємцю, [PERSON], та спадкодавцю, [PERSON], на праві спільної сумісної власності, а тому нотаріус не може виділити частку в майні померлого. Аналізуючи наведене, вважаю за необхідне, діючи від імені та в інтересах спадкоємця, [PERSON], звернутися до суду з позовом про визначення (виділ) часток у спільному сумісному майні та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, виходячи із наступних правових обґрунтувань. Отже, зважаючи на те, що на час звернення позивача до суду з приводу визначення (виділу) часток в спільному сумісному майні з метою його безперешкодного користування, володіння та розпоряджання, як майном, що є об'єктом спадкування, на сьогоднішній день є не вирішеним із-за певних об'єктивних обставин, вважає за необхідне у формі представництва в судовому порядку вирішити питання щодо визначення (виділу) таких часток. Оскільки, згідно свідоцтв про право на спадщину за законом №2-485 та №2-486, виданих 16 жовтня 2009 року Рахівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області на ім'я громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON], останні являються співвласниками 1/1 (однієї цілої) частки спадкового майна на праві приватної спільної сумісної власності, що складається із 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку [ADDRESS], то виходячи із положень частини 2 статті 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, частка громадянина [PERSON], 1972 року народження, в 1/2 (одній другій) частині житлового будинку, що належала спадкодавцю, [PERSON], 1939 року народження, становить 1/2 (одну другу) частину з цієї частки або 1/4 (одну четверту) житлового будинку. Окрім того, оскільки позивач ставить питання щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на все майно, в тому числі, на 3/4 (три четверті) частини житлового будинку, що належали на праві приватної власності спадкодавцю, [PERSON], підлягають до задоволення і ці позовні вимоги з підстав їх доведеності та обґрунтованості. Громадянці [PERSON] на час відкриття спадщини на праві приватної власності (спільної часткової та спільної сумісної) належали 3/4 (три четверті) частини спадкового житлового будинку [ADDRESS], з яких: 1/2 (одна друга) частина відповідно до Реєстраційного посвідчення №1.280, виданого 16 червня 1967 року Хустським міжміським бюро технічної інвентаризації, в тому числі, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, укладеного 31 серпня 1964 року за №3093 між Тячівським районним виконавчим комітетом Закарпатської області, з однієї сторони, та громадянами [PERSON] та [PERSON], з другої сторони; 1/4 (одна четверта) - на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом №2-485 та №2-456, виданих 16 жовтня 2009 року Державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області. Спадкоємець, [PERSON], спадщину в частині 3/4 (трьох четвертих) частин після її відкриття (внаслідок смерті його матері) прийняв в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Напідставі викладеного просив визначити (виділити) розмір частки співвласника [PERSON], [INFO], в праві спільної сумісної власності на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку [ADDRESS] що належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом [NUMBER], [NUMBER], виданих 16 жовтня 2009 року Рахівською державною нотаріальною конторою, встановивши її на рівні Ѕ (однієї другої) частки з цього нерухомого майна або на рівні ј (однієї четвертої) частини житлового будинку [ADDRESS] Визнати за громадянином [PERSON], [INFO], мешканцем/зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] право власності в порядку спадкування за заповітом на ѕ (три четверті) частини житлового будинку [ADDRESS], з пропорційною частиною господарської споруди, які належали на праві приватної власності громадянці [PERSON]. Судові витрати залишити за позивачем. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак представник позивача [PERSON] надав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності та відсутності самого позивача. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася. Була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзиву на день судового розгляду справи, не надала. Представник відповідача Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Рахівської районної ради Закарпатської області у судове засідання не з'явився, однак директор КП "БТІ" Харбака Н.Й. подала заяву про розгляд справи без їх участі. Заперечень щодо розгляду справи немає. Представник відповідача Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської областіу судове засідання не з'явився, однак селищний голова Божук Й.М. подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника за наявними судовими доказами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 18 лютого 1962 року, у Великобичківській селищній раді депутатів трудящих, за актовим записом №8. За період перебування в зареєстрованому шлюбі, громадянами [PERSON] та [PERSON] набуто у власність у рівних частинах по 1/2 (одній другій) частині за кожним, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, укладеного 31 серпня 1964 року за №3093 між Тячівським районним виконавчим комітетом Закарпатської області, з однієї сторони, та громадянами [PERSON] та [PERSON], з другої сторони, житловий будинок [ADDRESS] Згідно реєстраційного посвідчення №1.280, виданого 16 червня 1967 року Хустським міжміським бюро технічної інвентаризації, вищевказаний житловий будинок був зареєстрований в рівних частинах по 1/2 (одній другій) частині за громадянином [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року громадянин [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] року виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким була Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] Спадщина за померлим [PERSON] відкрилася [INFO] року, отже дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадщину за померлим громадянином [PERSON], якою являлася 1/2 (одна друга) частина житлового будинку [ADDRESS] в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, прийняли в рівних частинах спадкоємці першої черги спадкоємців за законом: його дружина, [PERSON], 1941 року народження та його син, [PERSON], 1972 року народження (свідоцтво по народження серії [NUMBER], видане 07 липня 1972 року Великобичківською селищною радою Рахівського району, Закарпатської області) - позивач по справі, як особи/спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї. Довідкою №1086 виданою 06.03.2018 вконкомом Великобичківської селищної ради, стверджується той факт, що житловий будинок [ADDRESS] 16 жовтня 2009 року Державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, [PERSON] громадянці [PERSON] та громадянину [PERSON], були видані свідоцтва про право на спадщину за законом за №2-485 та 2-486, згідно яких вбачається, що зазначені громадяни, як спадкоємці за законом, являються співвласниками 1/2 (однієї другої) частини спадкового майна, якою являється 1/2 (одна друга) частина житлового будинку [ADDRESS]. На підставі зазначених правовстановлюючих документів - свідоцтв про право на спадщину за законом, громадянці [PERSON] та громадянину [PERSON], 1972 року народження Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради 21 жовтня 2009 року було видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу: 24202008), згідно якого громадянини [PERSON] та [PERSON] являються власниками на праві приватної спільної сумісної власності 1/2 (однієї другої) частини домоволодіння [ADDRESS] [INFO] року мати позивача, громадянка [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 31 серпня 2015 року виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області. Після її смерті у відповідності до положень статті 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на все належне їй на праві приватної власності майно, а саме 3/4 (три четверті) частини житлового будинку [ADDRESS], з яких: -1/2 (одна друга) частина належить спадкодавцю відповідно до Реєстраційного посвідчення №1.280, виданого 16 червня 1967 року Хустським міжміським бюро технічної інвентаризації, в тому числі, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, укладеного 31 серпня 1964 року за №3093 між Тячівським районним виконавчим комітетом Закарпатської області, з однієї сторони, та громадянами [PERSON] та [PERSON], з другої сторони, - інша частина в розмірі 1/4 (однієї четвертої) - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2-485, виданого 16 жовтня 2009 року Державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області. За свого життя мати позивача, громадянка [PERSON], 14 листопада 2005 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріною А.С. та зареєстрований в реєстрі за №2765, згідно якого усе її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, в тому числі, житло за адресою: [ADDRESS] з надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь [PERSON], є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №51139158 виданою Рахівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області 05 березня 2018 року. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, у відповідності до ч.3 ст. 268 ЦК України, прийняв спадщину, після смерті своєї матері [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, що стверджується довідкою №3689 від 31.08.2015, виданою виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради. Відповідно до положень частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON], 05 березня 2018 року звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Рахівської ДНК Кицка М.М. від 05 березня 2018 року за №4, останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку із тим, що 1/2 (одна друга) частка спадкового майна належить падкоємцю, [PERSON] та спадкодавцю, [PERSON], на праві спільної сумісної власності, нотаріус не може виділити частку в майні померлого. Відповідно до роз'яснень пункту 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриття після нього спадщини. Крім того, положеннями статей 355-357, 364 Цивільного кодексу України законодавцем визначені правові норми, якими врегульовується даний цивільно-правовий спір, зокрема: Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, він прийняв спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачами позов не заперечено, суд, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved