Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором кредиту № 39.29-50/736к від 24.04.2007 року в розмірі 1 960 003,78 грн. Пізніше позивачем було змінено предмет позову та збільшено позовні вимоги, а саме останній просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредиту № 39.29-50/736к від 24.04.2007 року в сумі 171 374,76 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру № 50, загальною площею 62,30 кв. м., жилою площею 46,30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29-50/736к, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США, з погашенням Кредиту на умовах та в порядку передбаченим Договором кредиту, зі сплатою 12,85 % річних, а також у відповідності до графіку погашення Кредиту, викладеного в п. 1.1.1. Договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 23.04.2022 року. 24.07.2007 року між тими ж сторонами, у якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, було укладено Іпотечний договір № 369.29-50/439і, предметом якого є трикімнатна квартира № 50, загальною площею 62,30 кв. м., жилою площею 46,30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Станом на 07.10.2015 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за договором кредиту у розмірі 218 147,75 доларів США. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення частини суми заборгованості у розмірі 171 374,76 доларів США, що складається з: суми заборгованості за кредитом - 86 796 доларів США; суми заборгованості за відсотками - 84 578,76 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні, застосувавши строк позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 24.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29-50/736к, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США, з погашенням Кредиту на умовах та в порядку передбаченим Договором кредиту, зі сплатою 12,85 % річних, а також у відповідності до графіку погашення Кредиту, викладеного в п. 1.1.1. Договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 23.04.2022 року (а.с. 15-19). 08.10.2008 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода №1 про внесення змін до Договору кредиту, згідно якої сторони прийшли взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, а саме: в частині зміни розміру відсоткової ставки до рівня 15,5 % річних та встановлення дати з якої починає діяти процентна ставка - 08.10.2008 року (а.с. 21). 09.04.2009 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода № 2 про внесення змін до Договору кредиту. Згідно якої, сторони прийшли взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, а саме: встановлено безспірний рівень заборгованості за основним боргом станом на 09.04.2009 року у розмірі 87 212 доларів США; встановлено новий графік погашення основного боргу; інші умови Договору кредиту залишено незмінними і Сторони підтвердили за ними свої зобов'язання (а.с. 22-23). Кредитор свої зобов'язання передбачені Договором кредиту щодо видачі кредитних коштів, виконав належним чином, а саме відповідачу було видано одинадцять траншів готівкою. Відповідно до п.п. 3.3.5. Договору кредиту відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати транші кредиту в строки, визначені п. 1.1.1. Договору кредиту з урахуванням всіх змін доповнень до нього. Відповідно до п.п. 3.3.6. Договору кредиту відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати відсотки за користування Кредитом у валюті Кредиту не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту, відповідач зобов'язаний сплачувати пеню у розмірі та на умовах, визначених Договором кредиту. 24.04.2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, було укладено Іпотечний договір № 369.29-50/439і, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за номером № 1781 (а.с. 91-92). Відповідно до п.п. 1.1. Іпотечного договору відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира № 50, загальною площею 62,30 кв. м., жилою площею 46,30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить на праві приватної власності відповідачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою київською державною нотаріальною конторою 16.07.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 10-3517, право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, зробленим 07.05.2003 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 110; Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Першою київською державною нотаріальною конторою 02.06.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 18-3071, право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, зробленим 27.11.2003 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 110; Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Радянською районною Державною адміністрацією м. Києва 04.06.1998 року, згідно з розпорядженням (наказом від 04.06.1998 року № 18974), право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, зробленим 25.06.1998 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 110. Відповідач свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконував, у зв'язку з чим у останнього станом на 07.10.2015 року наявна заборгованість у розмірі 218 147,75 доларів США, що складається з: суми заборгованості за кредитом - 86 796 доларів США; суми заборгованості за відсотками - 84 578,76 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 18 275,13 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 28 497,86 доларів США (а.с. 153-156). Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Наявним у справі листом від 22.01.2010 року № 08.04-10/96-471 Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» на ім'я [PERSON], з неї вимагалось позивачем повернення заборгованості по кредиту та відсоткам у розмірі 93 882,46 доларів США та 3 236,40 грн., що по суті є вимогою про дострокове повернення кредиту, оскільки вказана у вимозі сума значно перевищує розміри основного боргу, зазначені позивачем в первісній позовній заяві. Вказаного листа вона отримала 02.02.2010 року, а тому обчислення строку позовної давності проводиться за правилами ст.ст.257, 1049, 1054 ЦК України, після спливу тридцяти днів, з наступного дня за днем отримання нею повідомлення позивача, тобто початок перебігу позовної давності починається із з лютого 2010 року. На час пред'явлення даного позову (березень 2015 року) пройшло більше п'яти років, а тому трирічний строк позовної давності по основним вимогам про дострокове повернення позивачу [PERSON] всього залишку кредиту та процентів сплив, а щодо вимог по сплаті пені, то позивачем пред'явлені вимоги поза межами річного строку позовної давності, оскільки саме в лютому 2010 року у позивача виникло право на позов із відповідними вимогами. Частинами 3,4 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Положенням ч.1 ст.266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин, позивачем при пред'явленні позову, пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у його задоволенні. Статтею 589 ЦК України, ст. 20, 33 Закону України "Про заставу" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпеченого заставою. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За змістом положень ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом положень ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. В ч.ч. 2, 3 ст. 35 вказаного Закону встановлено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Проте вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Між тим, Банком не надано доказів виконання положень ст. ст. 12, 35 Закону України "Про іпотеку". Позивачем надано до суду вимогу кредитора (іпотекодержателя), що направлялась [PERSON], однак, така вимога, у порушення ст. 35 Закону України "Про іпотеку", не містить, зокрема, вимоги про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк. Крім того, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, вимога кредитора (іпотекодержателя), що направлялась [PERSON], не є вимогою у розумінні положень ст. 35 Закону України "Про іпотеку", а є інформаційним повідомленням. Зміст вказаного листа не узгоджується з вимогами ст. 35 Закону України "Про іпотеку" і не може бути визнаний доказом виконання вказаних норм. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що позивачем пропущено строк позовної давності, крім того, перед поданням до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором Банк у встановленому законодавством порядку не вимагав від боржника усунення порушень обов'язків за кредитним договором, не пред'являв вимог про дострокове виконання основного зобов'язання й не повідомляв про намір звернути стягнення на предмет застави шляхом направлення відповідної вимоги, а не листа інформаційного характеру, про що заявлено самим представником позивача у судовому засіданні, що є обмеженням права відповідача вжити необхідних й залежних від них заходів до виконання договору в позасудовому порядку. Тобто, при зверненні до суду з позовом ПАТ "Укрсоцбанк" не виконав вимоги Закону України "Про іпотеку", не дотримав процедуру дострокового стягнення заборгованості по кредиту й звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому суд вважає позовні вимоги Банку такими, що заявлені передчасно, в зв'язку з чим не знаходить підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed