Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №НКЛ-2010161 від 29.02.2012 р. в розмірі 59570,23 грн., яка складається з: суми заборгованості за простроченим кредитом 13886 грн., суми заборгованості за простроченими процентами 21014,9 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 24581,68 грн., суми 3% річних від суми прострочених процентів 87,65 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.02.2012 р., посвідченим приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №487, предметом іпотеки за яким є квартира №24, загальною площею 52,5 кв.м., знаходиться за адресою:Луганська обл., [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відзиву на позовну заяву відповідачкою не надано. 3-ою особою відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 29.02.2012 року між АТ «Дельта Банк» та Фізичною особою - підприємцем [PERSON], був укладений Договір кредитної лінії №НКЛ-2010161, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 50 000 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього Договору, який є його невід'ємною частиною зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99% річних, з кінцевим терміном повернення до 28 лютого 2015 р. включно. Відповідно до п. 1.1.1. Договору, у випадку невиконання Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п.5.11.-5.12. цього Договору, плата за користування Кредитом встановлюється в розмірі 30% річних починаючи з дня невиконання зазначених зобов'язань. Підвищена плата за користування грошовими коштами в розмірі 30% річних діє до дня (включно) виконання умов п.п.5.11.-5.12. цього Договору. При цьому Сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому Договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього Договору. Згідно п.1.1.2. Договору, у разі прострочення кінцевого терміну повернення Кредиту, який визначено в першому абзаці цього пункту Договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим Договором збільшується на 20 одиниць та починає застосовуватись до взаємовідносин Сторін за цим Договором починаючи з дня. наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за Кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим Договором. При цьому Сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому Договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього Договору. Пунктом 1.1.3. Договору встановлено, що надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності - «Транші», в межах максимального ліміту заборгованості, зазначеного в п. 1.1. Свої зобов'язання за Договором кредитної лінії Банк виконав належним чином та надав Позичальнику кошти, визначені умовами Договору. Позичальником належним чином не виконувались умови Кредитного договору, внаслідок чого АТ "Дельта банк" звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості з ФОП [PERSON] до Господарського суду Луганської області. 02.06.2015 р. ухвалою Господарського суду Луганської області порушено провадження у справі №922/3136/15 за позовом АТ «Дельта Банк» до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 89 526,76 грн. 30.07.2015 р. Господарський суд Луганської області позов задовольнив частково. Стягнув з ФОП [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк», заборгованість за простроченим кредитом в сумі 13886,00 грн., заборгованість за простроченими процентами в сумі 3625,16 грн.. 3% річних від суми простроченого кредиту в сумі 161,65 грн., 3% річних від суми прострочених процентів в сумі 35,12 грн. Постановою Донецького апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення господарського суду Луганської області від 30.07.2015 р. у справ №922/3136/15 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Луганської області від 30.07.2015 р. залишено без змін. Отже, відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.8 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи господарським судом. Отже, наявне рішення Господарського суду Луганської області від 30.07.2015 р. по справі №№922/3136/15, яке набрало законної сили та в якому встановлено, визнано судом та доведено АТ "Дельта Банк" факт існування заборгованості за кредитним договором від 29.02.2012 р. за №НКЛ-2010161. що дає можливість АТ «Дельта Банк» повторно не доводити в судовому порядку існування заборгованості при розгляді судом даної позовної заяви. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мато місце під час дії договору. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Станом на 05.01.2018 р. Позичальник не виконав належним чином умови Договору кредитної лінії та рішення суду по справі № 922/3136/15, внаслідок чого наявна заборгованість за Договором кредитної лінії від 29.02.2012 р. за №НКЛ-2010161 станом на 05.01.2018 р. у сумі 59 570,23 грн., яка складається з: -Суми заборгованості за простроченим кредитом - 13 886 грн. -Суми заборгованості за простроченими процентами - 21 014,9 грн. -Розміру пені за несвоєчасне повернення процентів-24 581,68 грн. -Суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 87,65 грн. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором від 29.02.2012 р. за №НКЛ-2010161 був укладений Іпотечний договір від 29.02.2012 р. між АТ «Дельта Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 487, предметом іпотеки за яким є: - квартира №24. загальною площею 52,5 кв. м.. що розташована за адресою: Україна, Луганська обл.. [ADDRESS] Стаття 35 ЗУ «Про іпотеку» зазначає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реачізацй права Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» «У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотеко держателя, в тому числі щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. П.4.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» №1 від 24.11.2014 р. визначено: «У разі якщо право звернення стягнення на майно пов'язане з невиконанням зобов'язання, забезпеченого іпотекою, судам слід встановлювати загальний розмір вимог кредитора та виходити з того, що обов'язковою передумовою звернення стягнення на предмет іпотеки є встановлення судом факту невиконання основного зобов'язання.» «... наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання грошових сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.» Відповідно до приписів статей 589, 590 ЦК України, частини першої статті 20 Закону України "Про заставу", частини першої статті 12 та частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" заставо держатель (іпотекодержатель) має право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» говорить, що: у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: 1.загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмету іпотеки; 2.опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; 3.заходи, щодо збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4.спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу встановленої ст. 38 цього Закону; 5.пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; 6.початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації:» Ч. 2 ст. 591 ЦК України говорить, що: «Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом». Ч. 2 ст. 43 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що: «Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки». Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» «Визначення вартості майна боржника, проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні Отже, оцінка вартості Предмету іпотеки для його реалізації в межах процедури виконавчого провадження має бути проведена суб'єктом оціночної діяльності на етапи процедури виконавчого провадження, який буде залучений державним виконавцем. Боржник по цій справі - [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відділення УЦППЗ «Укрпошта» вимовляють у надісланні будь-яких листів до м. Алчевськ з причин неможливості доставки кореспонденції до вказаного міста. На офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта» розміщена інформація про те що, пересилання пошти до м. Алчевськ не здійснюється (http://ubposlita.ua/robota-ukrposlili-v-cioneckii-ta-Iueanskii-oblasrvax). Ці обставини обґрунтовані Указом Президента України від 14 листопада 2014 р. № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 № 1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження». Згідно публікації на Урядовому порталі єдиного веб-порталу органів виконавчої влади України, 27.11.2014р. опубліковано інформацію про зупинення ДП «Укрпошта» приймання та доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей. Перелік населених пунктів зони АТО визначений у Постанові КМУ від 02.12.2015 р. № 1275-р. Відповідно до інформації наданої перевізником «Нова пошта» вони теж не здійснюють відправлення посилок до м. Алчевськ з вищевказаних причин. Позивач з поважних причин позбавлений можливості надіслати копію позовної заяви та додані документи відповідачу за позовом, а позовна заява підлягає прийманню судом. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення, №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку ». відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON], строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 р. до 04 жовтня 2017 р. включно. Виконавчою дирекцією Фонду гаранту ванні вкладів фізичних осіб 20.02.2017 р. прийнято рішення № 619 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки та продовжити повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] по 04.10.2019 р. включно. Під час процедури ліквідації банків Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. Згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 1762 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved