Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати поклати на відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Просила задоволити, оскільки в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, згіно яких просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісяця, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві, оскільки він як батько, сумлінно виконує свої батьківські обов"язки, приймає участь у вихованні і утриманні сина, піклується про здоров"я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток дитини. Максим проводить шкільні канікули разом із ним за місцем його проживання у м.Києві, а він сам періодично приїздить до м.Рівне та проводить вихідні разом із сином за місцем його проживання у будинку [PERSON]. Крім того вказує, що на його утриманнні знаходиться син, [PERSON], [INFO], його дружина та її малолітня дочка. Дружина його не працює, доходу не має, займається вихованням дитини, а він в свою чергу єдиний годувальник родини. Також зазначив, що має третю групу інвалідності та вроджену АВ блокаду, встановлений кардіостимулятор та перебуває під систематичним обстеженням. Вважає, що стягнення частини з доходу для відповідача є недопустимим та ставить під загрозу його житття. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її донькою. Вона із онуком - [PERSON] проживає з нею за адресою м. Рівне, вул. Павлюченка, 57. Підтвердила, що витрати на утримання сина несе позивач, а відповідач добровільно не надає допомоги на його утримання. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Рівненського міського суду від 17 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №132867 від 20.08.2008 року актовий запис №3682 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно відмомостей про реєстрацію місця проживання особи [PERSON], 04 липня 2008 року, зареєстрований в [INFO] а. Довідкою від 12.03.2016 року №8166/6849-0-33-16/16, виданою заступником апарату міністра Міністерства юстиції України підтверджується, що [PERSON], займає посаду заступника директора Департаменту державної виконавчої служи начальник управління контролю та статистичного забезпечення з посадовим окладом - 4586 грн, надбавка за 7 ранг державного службовця - 110 грн.. надбавка за вислугу років (25%) 1174 грн.. надбавка за виконання особливо важливої роботи (100%) 5870 грн.. З оглянутої судом довідки №7 від від 15 березня 2016 року, виданої [PERSON] вбачається, що вона працює в Адвокатському об"єднанні "Скорпіон" на посаді юриста з 02.02.2015 року по даний час. За останні шість місяців їй нарахований та виплачений дохід з вересеня по грудень 2015 року по 1901 грн. щомісячно та з січня по лютий 2016 року по 1927,18 грн. щомісячно. Довідкою №103 від 23.03.2016 року виданої директором НВК №2 школи-ліцею РМР [PERSON] підтверджується, що [PERSON], навчається в 2 класі НВК №2 школа - ліцей м.Рівного. Протягом 2014-2015 років вихованням сина займалася лише мати, батько участі у вихованні дитини не бере. З дослідженої судом характеристики виданою на [PERSON] учня [INFO], що [PERSON], [INFO] навчається в НВК №2 "Школа-Ліцей" РМР з першого класу. За час навчання зарекомендував себе старанним, працелюбним учнем. Мати, [PERSON] приділяє належну увагу вихованню і навчанню сина. Постійно відвідує батьківські збори, приходить до шкоди цікавиться навчанням. Батько не не приділяє уваги вихованню і навчанню сина. Жодного разу не був на батьківських зборах, не приймав ніякої участі у шкільному житті сина. Згідно квитанцій (чеків) від 16 січня 2016 року, 17 січня 2016 року, 16 січня 2016 року, вбачається, що [PERSON] здійснено оплату коштів за товари банківською карткою. Свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №256530 від 23 жовтня 2003 року актовий запис № 243 підтверджується, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 265392 підтверджується, що [PERSON] 08 серпня 2015 року зареєстрував шлюб з [PERSON] у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1042. Свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 403070 від 18 квітня 2015 року актовий запис № 640 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 11 березня 2016 року № 144575/20-30-11-01-77, встановлено що [PERSON] ([NUMBER], адреса проживання: 61100, Харків, пр-т Гагаріна, 173А) за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року - інфомації про доходи немає. Зідно двідки МСЕ 030870, виписки з історії хвороби № 1010, консультативного висновку від 21 березня 2016 року, встановлено, що відповідач має третю групу інвалідності та вроджену АВ блокаду, встановлений кардіостимулятор який підлягає заміні через 2-3 роки. Відповідно до наданих квитанцій (чеків) позивача від 15 травня 2016 року, 28 травня 2016 року, 09 квітня 2016 року, 28 травня 2016 року встановлено, що вона здійснила придбання дитячих товарів на загальну суму 1982,50 грн. та оплатила за надання стоматологічних послуг для [PERSON] у розмірі 800 грн. 30 травня 2016 року. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Судом було встановлено, що позивач проживає із дитиною за адресою м. Рівне, вул. Павлюченка, 57, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні паспортом позивача та відомостями про реєстрацію місця проживання особи, а також показами свідка [PERSON] Тобто, позивачем доведено, що дитина спільно проживає з нею. Відповідачем не доведено, що він постійно здійснює надання матеріальної допомоги для утримання сина. Докази придбання одноразово одягу судом буде враховано при визначення розміру аліментів. Заперечення відповідача, що позивач не має права на утримання коштів від нього, спростовується вищевказаними доказами та обставинами. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, зокрема враховує, що відповідач є інвалідом третьої групи, однак може працювати, та заробляти собі на життя. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває син [PERSON], [INFO], не підтверджено жодними доказами, надання лише копії свідоцтва про народження не підтверджує факт його утримання. Щодо перебування на утриманні його дружини та її доньки, то суд зазначає, що батьком [PERSON] є [PERSON], який зобов"язаний утримувати свою дитину до її повноліття, а такий обов"язок у відповідача на даний час відсутній. Таким чином, відповідачем підтверджено, що на його утриманні перебуває на даний час лише його дружина [PERSON]. Посилання відповідачем на той факт, що він не може займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю і, що заробітна плата є єдиним доходом сім"ї, суд враховує частково при визначенні розміру аліментів, так як відповідач є інвалідом 3 групи та згідно вимог законодавства має право на отримання пенсії по інвалідності для підтримання стану здоров"я. Статтею 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитну не може бути меншим, ніж 30 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Статтею183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заяву відповідача про надання та погодження графіку зустрічей йому, як батьку, право на особисте спілкування та зустічі з сином, суд не приймає до уваги, оскільки така вимога сторонами не заявлялася і в даному випадку не є предметом спору. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved