Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що між ним та ПАТ «Суми-Авто» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля № 41430-Y 03195. 19.12.2013 року він звернувся до відповідача з вимогою провести гарантійний ремонт несправності водійського сидіння автомобіля марки ЗАЗ Lanos державний номер [NUMBER]. Гарантійний ремонт було проведено 3 січня 2014 року, про що складено акт виконаних робіт № 3А-0000021. Відповідно до п. 5 умов договору № 41430-Y 03195 гарантійний ремонт виконується протягом 14 календарних днів з моменту фактичного надання автомобіля та сервісної книжки на СТО, чого зроблено не було, чим порушено умови договору купівлі-продажу. Після звернення до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Сумській області було проведено перевірку, за результатами якої видано припис про усунення порушень законодавства про захист прав споживачів від 28.01.2014 року № 40, що в свою чергу зобов'язує відповідача усунути порушення законодавства про захист прав споживачів, в тому числі привести договір купівлі-продажу автомобіля у відповідність до вимог законодавства, а також виплатити позивачу неустойку за два дні понад 14 днів гарантійного ремонту, що складає 1522 грн.00 коп. На даний час компенсація неустойки не була йому виплачена. Просить стягнути з відповідача компенсацію неустойки в сумі 1522 грн.00 коп. та 3000 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що 18.12.2013 року позивач звернувся на адресу ПАТ «Суми-Авто» з проханням провести діагностику несправності заявленого ним недоліку. За фактом його звернення 18.12.2013 року було оформлено наряд-замовлення № 3Н-0005790 на проведення діагностики щодо несправності сидіння. За результатами проведеної діагностики позивачу було повідомлено, що несправність підпадає під дію гарантійних зобов'язань і має бути проведено гарантійний ремонт. Для проведення гарантійного ремонту позивачу було запропоновано залишити свій транспортний засіб на території станції технічного обслуговування, як того вимагає п.21 Порядку гарантійного ремонту або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів. Відповідно до п.5.5, якого значиться, що гарантійний ремонт виконується протягом 14 робочих днів з моменту фактичного надання автомобіля та сервісної книжки на СТО авторизованого дилера при наявності відповідних запасних частин на складі дилера. При відсутності запасних частин , перебіг строку гарантійного ремонту починається з моменту отримання дилером відповідних запасних частин. Незважаючи на зазначене позивач не побажав залишити автомобіль і покинув станцію технічного обслуговування. 19.12.2013 року позивач залишив заяву на проведення гарантійного ремонту , як того вимагає ч.2 п.20 Порядку гарантійного ремонту або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, при цьому в порушення вимог, так і не надав транспортний засіб. 27.12.2013 року позивач направив на адресу підприємства претензію, в якій просив виплатити неустойку за прострочення виконання гарантійного ремонту. 02.01.2014 року працівниками було здійснено телефонний дзвінок, яким було продубльовано прохання з'явитись для проведення гарантійного ремонту. Позивач з'явився лише 03.01.2014 року. Просить в задоволенні позову відмовити повністю за необґрунтованістю позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та пояснив, що з боку відповідача були порушення, позивач дійсно звертався до них з заявою на дії «Суми-Авто». Так як, станом на 22.01.2014 року інспекцією не було отримано згоду напроведення позапланового заходу, відповідно до ст. 20 Закону України „Про звернення громадян" термін розгляду звернення позивача було подовжено до 05 лютого 2014 року.В ході розгляду звернення інспекцією проведено перевірку додержання законодавства про захист споживачів. Акт перевірки від 28.01.14 №р00040. Перевіркою не встановлено документального підтвердження, що 23.10.13 р. позивач звернувся до ПАТ „Суми Авто" з вимогою про гарантійний ремонт. Тому датою звернення вважають 19.12.13 р. - дата реєстрації заяви про гарантійний ремонт. Також встановлено, що п. 5.5 Договором купівлі-продажу автомобіля передбачено виконання гарантійного ремонту протягом 14 робочих днів з моменту фактичного надання автомобіля та сервісної книжки на СТО авторизованого дилера при наявності запасних частин на складі ділера. При відсутності запасних частин, перебіг гарантійного ремонту починається з моменту отримання дилером запасних частин. Вказані положення договору суперечать ст. 6 Закону України „Про захист прав споживачів", п. 2.3 Порядку гарантійного ремонту або гарантійної заміни дорожнього транспортного засобу, де строк гарантійного ремонту починається з дати передачі ДТЗ з вимогою про ремонт та триває 14 днів. Відповідно до положень договору купівлі-продажу гарантійний ремонт взагалі може не розпочатись за умови, що запасні частини так і не будуть доставлені на склад дилера. Тому інспекцією визнано ці положенні договору такими, що обмежують права споживача та відповідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів" є недійсними. За результатами перевірки ПАТ „Суми Авто" видано припис про усунення порушень законодавства про захист прав споживачів від 28.01.14 № 40, що зобов'язує ПАТ „Суми Авто" усунути порушення законодавства про захист прав споживачів, в тому числі привести договір - купівлі автомобілю у відповідність до вимог законодавства та виплатити позивачеві неустойку за два дні понад 14 днів гарантійного ремонту, що складає 1522 грн.. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 17.06.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Суми-Авто» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля № 41430-Y 03195 (а.с.6-11). 19.12.2013 року позивач звернувся до відповідача з вимогою провести гарантійний ремонт несправності водійського сидіння автомобіля марки ЗАЗ Lanos державний номер [NUMBER] (а.с.12). Гарантійний ремонт було проведено 3 січня 2014 року, про що складено акт виконаних робіт № 3А-0000021 (а.с.14). 27.12.2013 року позивач направив на адресу підприємства ПАТ «Суми-Авто» претензію, в якій просив виплатити неустойку за прострочення виконання гарантійного ремонту (а.с. 15). 30.12.2013 року на адресу [PERSON] відповідачем була надана відповідь, в якій у виплаті неустойки відмовлено (а.с.16). 05.01.2014 року позивачем було направлено на адресу претензію на суму 1522 грн. 00 коп. (а.с.17). 03.02.2014 року на адресу [PERSON] надіслано лист , в якому повідомлено, що п.5.5 Договору купівлі-продажу автомобіля суперечить ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів», п.2.3 Порядку гарантійного ремонту або гарантійної заміни дорожнього транспортного засобу , де строк гарантійного ремонту розпочинається з дати передачі ДТЗ з вимогою про ремонт та триває 14 днів. Інспекцією визнано ці положення договору таким, що обмежують права споживача та відповідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів » є недійсними. За результатами перевірки видано припис про усунення порушень законодавства про захист прав споживачів від 28.01.2014 року № 40, що в свою чергу зобов'язує відповідача усунути порушення законодавства про захист прав споживачів, в тому числі привести договір купівлі-продажу автомобіля у відповідність до вимог законодавства, а також виплатити позивачу неустойку за два дні понад 14 днів гарантійного ремонту, що складає 1522 грн.00 коп. (а.с.18-19). Як вбачається з акту виконаних робіт № ЗА -0000021 заміна сидіння була здійснена 03 січня 2014 року (а. с. 21). Як слідує з матеріалів справи на 19.12.2013 року у відповідача було відсутнє нове сидіння для заміни пошкодженого. Між сторонами склались цивільні правовідносини, які врегульовані відповідними нормами ЦК України. Встановлено, що п.5.5 Договору купівлі-продажу автомобіля суперечить ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів», п.2.3 Порядку гарантійного ремонту або гарантійної заміни дорожнього транспортного засобу , де строк гарантійного ремонту розпочинається з дати передачі ДТЗ з вимогою про ремонт та триває 14 днів . Інспекцією визнано ці положення договору таким, що обмежують права споживача та відповідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів » є недійсними. За результатами перевірки видано припис про усунення порушень законодавства про захист прав споживачів від 28.01.2014 року № 40, що в свою чергу зобов'язує відповідача усунути порушення законодавства про захист прав споживачів, в тому числі привести договір купівлі-продажу автомобіля у відповідність до вимог законодавства та відповідно до ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів » виплатити позивачу неустойку за два дні (понад 14 днів гарантійного ремонту), що складає : 2 дні * 761 грн. 00 копп. = 1522 грн.00 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми компенсації неустойки є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме у розмірі 1522 грн. 00 коп. Між тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на користь позивача 3000 гривень моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в заподіянні. Зокрема, позивач повинен довести факт заподіяння шкоди, вказати, якими та чиїми діями вона заподіяна, а також інші обставини, що мають значення для справи. Оскільки по справі [PERSON] не надано жодних доказів в підтвердження того, що стан його здоров'я погіршився внаслідок саме таких неправомірних дій, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Тому в цій частині позову необхідно відмовити за необґрунтованістю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial