Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк" звернувся до суду з даним позовом, в обгрунтування якого вказав, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №НАН2АW00140033 від 05.12.2006 р., в якості забезпечення виконання умов якого був укладений договір застави автотранспорту марки ВАЗ, модель 210700-20, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий автомобіль, № кузову/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.03.2012 року №1/0417/1951/2012 в рахунок погашення заборгованності за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави. Однак виконати рішення неможливо, оскільки ВДВС накладено арешт на автомобіль. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки до суду відповідача просив суд ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить зворотні повідомлення пошти. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно вимог ст..224 ЦПК України.. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, в якості забезпечення виконання умов якого був укладений договір застави автотранспорту марки ВАЗ, модель 210700-20, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий автомобіль, № кузову/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4-5, 6-7). Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.03.2012 року №1/0417/1951/2012 в рахунок погашення заборгованності за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави (а.с.9). 13.10.2010 року Жовтневим відділом ДВС Харківського міського управління юстиції було накладено арешт на автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], постановою ВП №21881876 від 13.10.2010р.(а.с.11) Оскільки право застави у позивача виникло раніше накладення арешту на предмет застави,а також враховуючи, що арешт майна, що є предметом застави, порушує його право задовольнити забезпечені заставою вимоги,просить суд зняти арешт з автомобіля, що є предметом застави. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави,а в разі,коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Згідно ст.589 ЦК України та ст. 19 Закону України "Про заставу" у разу невиконання зобов'язання, забезпеченного заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі,що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти,відшкодування збитків,завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойкою), необхідні відшкодування витрати за утримання заставного майна,а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до частини першої, другої, п'ятої ст. 52 Закону України " Про виконавче провадження" звернення стягнення а майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусової реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривні та іноземній валюті, інші цінності. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача,стягнення звертається також на належне боржнику інше майно,за винятком майна,на яке із законом не може бути накладено стягнення. Згідно до ст. 54 Закону України " Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями,державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі,та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна. Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягення боргу з боржника щляхом звернення стягнення на заставне майно. Згідно з частиною третьою ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувача,який не є заставодержателем, стягнення на заставне майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Положеннями ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржикові,звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна,арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня,коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, оскільки право застави у позивача виникло 05.12.2006 року ,згідно договору застави, а постанови про арешт автомобіля, що є предметом застави, винесені 13.10.2010 р., а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст..88 ЦПК України судові витрати у розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved