Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ТзОВ «Авентус Україна», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому стало відомо, що 20.06.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 1509 про стягнення з нього на користь ТзОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 21404 гривні Зазначає, що між ним та ТзОВ «Авентус Україна» будь яких кредитних договорів не укладено, згідно яких він має грошову заборгованість. Вважає, що виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, зокрема, без його належного повідомлення, відсутні документи, що підтверджують безспірність грошової вимоги, сума заборгованості не є безспірною. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 1509 від 20.06.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 21404 гривні Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 26.08.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Від представника третьої особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТзОВ «Авентус Україна» надійшло пояснення на позовну заяву, в яких зазначено що між позивачем та ТзОВ «Авентус Україна» 16.12.2019 було укладено договір №1647164 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту шляхом направлення його тексту в особистий кабінет позичальника на повідомлений ним засіб зв`язку. Станом на 20.06.2020 у позивача перед ТзОВ «Авентус Україна», утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 21404 грн. Зазначає, що ТзОВ «Авентус Україна» були дотримані усі вимоги законодавства щодо стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. [PERSON] 23.09.2020 подано до суду відповідь на пояснення третьої особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТзОВ «Авентус Україна», в якому вказує, що наведені в поясненнях факти не відповідають дійсності, є надуманими та сфабрикованими. Ухвалою суду від 23.09.2020 залучено в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», а також зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. у строк до 21.10.2020 надати Горохівському районному суду Волинської області документи, на підставі яких було видано виконавчий напис №1509 від 20.06.2020 про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 21404 гривень. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Авентус Україна» подав суду заяву, в які просив справу розглядати без його участі за наявними матеріалами з врахуванням наданих ним письмових пояснень. Відповідач приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач ТзОВ «Авентус Україна», звернулось до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1647164 від 16.12.2019 року з боржника [PERSON] в сумі 21404 гривні. Вимоги ухвали суду про витребування доказів від 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не виконано, зокрема, копій документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 1509 від 20.06.2020 про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 21404 гривень суду не подано. З постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 03.08.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інших доходів боржника вбачається, що в проваджені даного приватного виконавця перебуває виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 1509 від 20.06.2020. Також представником відповідача ТзОВ «Авентус Україна» надано копію договору № 1647164 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, з якого вбачається, що 16.12.2019 між ТзОВ "Авентус Україна" і [PERSON] був укладений договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 10100 грн., строком на 30 днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, з встановленням фіксованої процентної ставки за користування кредитом - 1,71% від суми кредиту за кожен день його користування (624,15 % річних), з додатком № 1 до договору, яким визначено графік розрахунків. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений. Статями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі - постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Підставою вчинення виконавчого напису є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір № 1647164 від 16.12.2019 на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення за кредитним договором, що не був посвідчений нотаріально. Крім того, укладення договору № 1647164 від 16.12.2019 оспорюється позивачем та матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності заборгованості. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 1509 від 20.06.2020, про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 21404 гривень, таким, що не підлягає виконанню. В позові [PERSON] до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича слід відмовити виходячи з наступного. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема, позивач заперечує також укладення договору із відповідачем та наявність у нього суми заборгованості перед кредитором. Виходячи з норм Закону України "Про нотаріат", у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №474/106/18. Враховуючи те, що позов задоволено частково, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТзОВ «Авентус Україна», в користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial