Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

09.08.2017 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що [PERSON] згідно заяви № б/н від 02.07.2014 року отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належно не виконує, кредитну заборгованість не погашає, у зв'язку з чим станом на 31.05.2017 року має заборгованість на суму 15787,04 грн., яка складається: 500 грн. - заборгованість по кредиту; 10959,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 727,95 грн. - штраф (процентна складова). На даний час кредитна заборгованість відповідачкою не погашена, тому представник позивача просить стягнути з відповідачки [PERSON] таку. Представник позивача на розгляд справи не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, подавши суду письмове заперечення в якому просить відмовити у задоволенні позову ПриватБанк в частині стягнення з неї 3100 грн. як пені та штрафів у сумі 500 грн. та 727,95 грн. у зв'язку з минуванням строків давності звернення з даною вимогою. Задовільнити частково вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, стягнувши з неї 594,5 грн.. Заперечення відповідачкою обгрунтовано так.[PERSON] визнала, що 02.07.2014 р. підписала з позивачем заяву (договір) на відкриття кредитного ліміту у розмірі 500 грн. на картковий рахунок, але через декілька днів втратила кредитну картку, тому допускає, що можливо кредитним лімітом скористалася особа, яка знайшла картку разом з таємним кодом, оскільки вона не може з впевненістю сказати, що скористалася карткою саме вона. Факт втрати кредитної картки вона підтвердити не може, оскільки нікуди не зверталася із заявою про втрату такої. Оскільки позивач жодного разу з моменту несплати нею першого платежу - 26.08.2014 р. не ставив їй претензії щодо непогашення кредиту, то вона з часом забула про існування таких зобов'язань між нею та банком. Вважає, що така ситуація банком створена штучно, для того, щоб набігла велика сума штрафних санкцій. Відсотки нараховані позивачем за користування кредитом є значно завищеними, оскільки такі відповідно до умов договору мають становити 594,5 грн. За цих підстав відповідачка просить заявлений позов задоволити частково. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що 02.07.2014 року [PERSON] уклала договір № б/н відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що також визнано відповідачкою у позові. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" складають між нею та банком (позивачем) договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, в саме: надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідачка скористалася даним кредитом, натомість не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.07.2014 р. сформованого станом на 31.05.2017 р. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов'язання за вказаним Договором не виконала. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору б/н від 02.07.2014 року заборгованість по кредиту станом на 31.05.2017 р. складає в сумі 15787,07 грн, а саме: 500 грн. - тіло кредиту; 10959,09 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1227,95 грн. - штрафи. Відповідачка основну заборгованість за кредитом в сумі 500 грн. визнала, натомість вважає, що позивачем неправильно нараховано заборгованість по процентам за користування кредитом оскільки сума таких повинна становити 594,50 грн., це твердження відповідачки суд до уваги не берез таких підстав. Відповідно до умов кредитного договору Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті позивача, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що вбачається з п.2.1.1.12.6 Договору. Відповідно до п.2.1.1.3.3 Договору відповідачка доручила банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань - згідно з п.п. 2.1.1.3.5, 2.1.1.12.9 Договору. Згідно п.2.1.1.5.7 Договору власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в "Умови та правила надання банківських послуг" вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнта про внесення змін шляхом використання різних каналів зв'язку. У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п.2.1.5.4 Договору. Відповідачка з умовами цього Договору була належно ознайомлена, що нею не заперечено. Після втрати кредитної картки відповідачка не звернулася до позивача (Банку) із заявою про це та про розірвання кредитного договору. За цих підстав заперечення відповідачки в цій частині суд до уваги не бере та розцінює таке як спосіб уникнення відповідальності за борговими зобов'язаннями. Однак, наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Суд, вважає, що клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності до пені та штрафів слід задовольнити частково з таких підстав. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до вимог ст.266, ч.2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (спеціальна позовна давність). Відповідна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 19.11.2014 р. у справі № 6-160цс14 та від 18.05.2016 р. у справі № 6-474цс16. Отже, відповідно до положень ст. ст. 258 та 267 ЦК України, вимоги позивача про стягнення пені та штрафів підлягають частковому задоволенню. Банком (позивачем) зазначено суму заборгованості станом на 31.05.2017 року, а тому пеню слід стягнути за період з 31.05.2016 року до 31.05.2017 року,тобто в межах суми: 3100 грн. -1800 грн.= 1300 грн. Також за цих підстав позивач утратив право на стягнення штрафів у сумах 500 грн. і 727,95 грн. До цих обгрунтувань суд застосовує ст.267 ч.3 і ч.4 ЦК України. Таким чином, суд присуджує до стягнення з відповідачки: 500 грн. - заборгованості за кредитом; 10959 грн.09 коп.- заборгованості по процентам за користування кредитом, 1300 грн. пені та комісії (у межах строку позовної давності), всього 12759,09 грн.. Решту позовних вимог суд відхиляє за спливом строку позовної давності. Судові витрати підлягають до стягнення з відпові дачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial