Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

01.02.2018 року головний лікар Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить винести рішення щодо продовження госпіталізації [PERSON], який народився 20.04.1964 року, у КЗ «Херсонська психіатрична лікарня» ХОР у примусовому порядку. В заяві заявник зазначив, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково, за рішенням суду визнаний недієздатним, страждає на параноїдну шизофренію з безперервним перебігом захворювання, частими загостреннями, нестійкою ремісією «С» з вираженим психопатоподібним дефектом, що ускладнюється алкогольною залежністю, потребує продовження стаціонарного лікування. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначив, що на сьогоднішній день психічний стан [PERSON] потребу продовження лікування, оскільки його тяжкий психічний розлад супроводжується змінами настрою, підвищеною дратівливістю, нестримною тягою до алкогольних напоїв, внаслідок чого хворий являє собою безпосередню небезпеку як для себе так і для оточуючих. У звязку з цим, [PERSON] потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку. Лікар-психіатр пояснив, що психічний стан [PERSON] на даний час тяжкий, в стаціонарі тривалий час хворий перебував у зниженому настрою з ідеомоторною загальмованістю, розладами сну. З кінця грудня 2017 року стан хворого змінився, зявилися ознаки дещо підвищеного настрою, що супроводжувалося дратівливістю, тягою до алкогольних напоїв, вживання алкоголю під час лікування у відділенні. У звязку з неможливістю самостійно забезпечити свою життєдіяльність, потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару. Заінтересована особа опікун [PERSON] у судову засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у звязку з її похилим віком, станом здоровя, матеріальним становищем та віддаленістю місця проживання від місця розгляду справи. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти продовження госпіталізації заперечував, зазначив, що тяги до алкогольних напоїв не має. Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву як обґрунтовану, не заперечувала проти її задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до вимог ч.1 ст.340 ЦПК України у заяві про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч.2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. З матеріалів справи та оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17.08.1992 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. На даний час стан хворого змінився, зявилися ознаки дещо підвищеного настрою, що супроводжувалося дратівливістю, тягою до алкогольних напоїв, вживання алкоголю під час лікування у відділенні. У звязку з неможливістю самостійно забезпечити свою життєдіяльність, потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару. З історії хвороби [PERSON] вбачається, що на початку січня 2018 року у нього в лікарні виявлено ознаки алкогольного спяніння, сам хворий заперечував вживання алкогольних напоїв. З архівних історій хвороби вбачається, що [PERSON] госпіталізований до психіатричної лікарні в 92 раз, перерви між госпіталізаціями становлять від кілька днів до 2-4 тижнів, які викликані погіршенням стану здоровя внаслідок вживання алкогольних напоїв та відмови від вживання ліків. Згідно посвідчення №02 Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] згідно рішення Широкобалківської сільської ради народних депутатів Білозерського району «Про дозвіл на оформлення опікунства» від 29.10.1992 року №39 призначена опікуном над [PERSON], [INFO] Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2017 року №766/14495/17 [PERSON] госпіталізовано до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР у примусовому порядку. Згідно заяви від 24.01.2018 року [PERSON] просить продовжувати лікування [PERSON] Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради №395 від 30.01.2018 року [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні з 25.08.2017 року, є інвалідом ІІ групи з психічного захворювання безстроково, страждає на параноїдну шизофренію з безперервним перебігом захворювання, частими загостреннями, нестійкою ремісією «С» з вираженим психопатоподібним дефектом, що ускладнюється алкогольною залежністю, потребує продовження стаціонарного лікування в умовах Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради у примусовому порядку. Суд вважає, що самі по собі факти емоційної нестабільності [PERSON] не можуть слугувати беззаперечною підставою того, що особа потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку. Проте висновок лікарів-психіатрів містить певні посилання, які дають підстави\~вважати, що\~у [PERSON] наявний розлад психічного стану і стан його здоровя на даний час супроводжується тягою до вживання алкогольних напоїв, тому він потребує продовження стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Крім того, в сенсі позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії» № 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись протягом періоду госпіталізації, - суд приходить до висновку, що комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР, було встановлено у [PERSON] такий вид тяжкого психічного розладу здоровя, який свідчить про те, що він не здатний забезпечити свою життєдіяльність. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. Зазначене є підставою для продовження надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved