Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в м. Києві звернувся до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] ? [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], в якому просить постановити рішення про відібрання дітей у відповідачів, без позбавлення їх батьківських прав дитини та стягнути з відповідача [PERSON] [INFO] ІПН [NUMBER] на користь особи та/ або установи аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] ? [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в розмірі 2/3 частини всіх її доходів але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] [INFO] ІПН [NUMBER] на користь особи та/ або установи аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] [INFO] ? [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в розмірі 2/3 частини всіх його доходів але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,що відповідачі не цікавляться життям та здоров"ям своїх дітей, що опинилися в складний життєвих обставинах, так старший син відповідача [PERSON] - [PERSON] не проживає разом зі своєю матір'ю не відвідує школу, мати на сина не має будь - якого впливу, син проживає разом зі своєю бабусею, яка його матеріально утримує та виховує , інші діти відповідачів також не доглянуті, потребують медичної допомоги, батьки ( відповідачі по справі) самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, після поміщення неповнолітніх [PERSON]? [PERSON], [PERSON] до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей було виявлено у малолітніх дітей пригнічений психічний та емоційний стан, діти бояться свого батька, діти під час проживання з відповідачами зазнавали як психічного так і фізичного насильства. Відповідачі під час перебування малолітніх [PERSON]? [PERSON], [PERSON] в Центрі соціально - психологічної реабілітації не надавали будь якої допомоги щодо утримання та виховання дітей рідко відвідували дітей в закладі та тільки давали обіцянки щодо зміни свого відношення до дітей, частішого їх відвідування, надання допомоги, але обіцянки свої не виконували. На підставі викладеного сторона позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з врахуванням інтересів дитини. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову в в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, зазначаючи, що відношення до дітей зі сторони відповідачів не змінилося, крім того відповідач [PERSON] на даний час вагітна 5 дитиною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, хоча визнала той факт, що дійсно на даний час вона не має будь - якого впливу на свого старшого сина [PERSON], який проживає зі своєю бабусею, а також те, що не в змозі повністю матеріально утримувати своїх дітей, так - як ніде не працює в зв'язку зі своєю вагітністю, заперечувала той факт, що вона не піклується своїми дітьми не утримує їх, а те що не відвідувала свої дітей тривалий час під час їх перебування в Центрі соціально - психологічної реабілітації обґрунтовувала своєю хворобою та висловила бажання повернути дітей до дому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши що він має бажання щоб діти проживали разом зі своєю матір'ю [PERSON], так - як він має намір розлучитися з останньою та в подальшому буде надавати допомогу щодо утримання своїх дітей. Відповідач [PERSON] на даний час вагітна від іншого чоловіка, що також було підтверджено в ході судового розгляду і відповідачем [PERSON] Заперечував факт, що діти були не доглянуті та матеріально не забезпечені та до останніх застосовувалось насильство. Представник прокуратури Дніпровського району м.Києва підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, так - як задоволення позову є доцільним саме з врахуванням інтересів дітей, так- як відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов"язків. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований та таких що підлягає задоволенню. Як було встановлено в судовому засіданні, що у відповідача [PERSON] є четверо неповнолітніх дітей :[PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]? [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], відповідно у відповідача [PERSON] 3 -є малолітніх дітей. Батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] помер [INFO]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на даний час перебувають зареєстрованому шлюбі, який було укладено 13 грудня 2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачі вихованням та утриманням своїх дітей не займаються самоусунулися від виконання своїх батьківських обов"язків та відповідно до наказу Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м.Києві від 15.10.2014 р. неповнолітні [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]? [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] були постановлені на облік як діти що опинилися у складних життєвих обставинах. Відповідно до актів органі внутрішніх справ України та закладу охорони здоров"я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 20.10.2014 р. малолітніх [PERSON] [INFO]? [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] було знайдено на вулиці без супроводу дорослих та в послідуючому поміщено до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей . Відповідно до довідки директора загальноосвітньої школи №141 м.Києва неповнолітній [PERSON] не приступив до навчання з 01.09.2014 р. Як вбачаються з висновків психолого - педагогічних характеристик малолітні [PERSON] [INFO] ? [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] після прибуття до Центру спостерігалась висока тривожність , депресія , пригнічений стан , замкнутість та наляканість , діти боялися свого батька, був відсутній інтерес до життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Статтею 25 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України. Згідно ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 СК України до суду з позовом про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав може звернутися прокурор. Частиною 4 ст. 170 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ст. 180, ч. З ст. 181, ст. 193 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1.стан здоров"я та матеріальне становище дитини: 2.стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів: 3.наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина: 4.інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь закладу та / або особи де будуть перебувати діти має бути визначений відповідно до ст.183 СК України у частці від заробітку, тобто частину з усіх видів заробітку відповідачів починаючи з дня пред"явлення позову до суду відповідно до ч. 1 ст. 191 цього ж Кодексу з врахуванням матеріального стану відповідачів та з архування того, що на даний час відповідач [PERSON] на данрй час вагітна та жде народження 5 - ї дитини, в зв"язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial