Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

05.02.2020\~року позивачі\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~звернулисядо Київського\~районного суду\~м.\~Одеси із\~позовною заявою\~до Акціонерного товариства Альфа-Банк» (м. Київ, вул. В. Васильківська, 100), державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція Державної реєстрації Бурлаченка Ігоря Володимировича (Одеська обл., Подільський р-н., с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26А), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чапського Артема Едуардовича ( [ADDRESS] ) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора та нотаріуса. В обґрунтування\~позову вказував,\~що 04 лютого 20008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник -ПАТ «Альфа-банк») і [PERSON] як позичальником був підписаний договір іпотеки, який був посвідчений нотаріально. Предметом іпотеки є кв. [ADDRESS] . Власником квартири є [PERSON] який згідно договору іпотеки був майновим поручителем та іпотекодавцем. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру та довідки з КП Ж КС Вузовський [PERSON] крім квартири [ADDRESS] не є власником іншого житлового майна та постійно проживає за даною адресою. За адресою - [ADDRESS] також крім [PERSON] зареєстрована [PERSON] , та в квартирі постійно мешкає [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1070 від 06.08.2019 року та Актом посвідченим КП ЖКС «Вузівський» від 26.04.2018 року. Згідно п.3.1. іпотечного договору від 04.02.2008 рок у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених в п.п.2.1.1.-2.1.10 цього Договору іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки. АТ Урсоцбанк 17.12.2018 року, який виступав іпотекодержателем, зареєстрував за собою як юридичною особою право власності на квартиру - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 44653637 від 17.12.2018 року яке виконано державним реєстратором КП Агенція державної реєстрації Одеської області Бурлаченко Ігорем Володимировичем. 23.01.2020 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Папський Артем Едуардович, на час дії арешту згідно ухвали Київського районного суду м. Одеса від 17.01.2019 року, прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50824299 від 27.01.2020 року про реєстрацію права власності за АТ Альфа банк. Підставою постановлення рішення приватним нотаріусом , як вказано в інформаційної довідки є передавальний акт від 11.10.2019 року. Вважає, що таке рішення було прийнято державним реєстратором з порушенням\~Закону України «Про іпотеку»\~та\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин», оскільки, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року, за яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без зголи власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язання громадянина України зав споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті. Дія даного Закону розповсюджується і на випадки позасудового звернення стягнення. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити Представник відповідача АТ «Альфа Банк» просив відмовити у задоволенні позовної заяви, надав відзив відповідно до якого зазначив, що на позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовуються. Відповідачі державний реєстратор\~Комунального підприємства\~«Агенція Державної\~реєстрації Бурлаченка\~Ігоря Володимировича,\~приватний нотаріус\~Одеського міського\~нотаріального округу\~Чапського Артема\~Едуардовича в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, відзив на позов не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив,\~що 04 лютого 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник -ПАТ «Альфа-банк») і [PERSON] як позичальником був підписаний договір іпотеки, який був посвідчений нотаріально. Предметом іпотеки є кв. [ADDRESS] . Власником квартири є [PERSON] який згідно договору іпотеки був майновим поручителем та іпотекодавцем. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру та довідки з КП Ж КС Вузовський [PERSON] крім квартири [ADDRESS] не є власником іншого житлового майна та постійно проживає за даною адресою. За адресою - [ADDRESS] також крім [PERSON] зареєстрована [PERSON] , та в квартирі постійно мешкає [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1070 від 06.08.2019 року та Актом посвідченим КП ЖКС «Вузівський» від 26.04.2018 року. Згідно п.3.1. іпотечного договору від 04.02.2008 рок у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених в п.п.2.1.1.-2.1.10 цього Договору іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки. АТ Урсоцбанк 17.12.2018 року, який виступав іпотекодержателем, зареєстрував за собою як юридичною особою право власності на квартиру - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 44653637 від 17.12.2018 року яке виконано державним реєстратором КП Агенція державної реєстрації Одеської області Бурлаченко Ігорем Володимировичем. 23.01.2020 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Папський Артем Едуардович, на час дії арешту згідно ухвали Київського районного суду м. Одеса від 17.01.2019 року, прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50824299 від 27.01.2020 року про реєстрацію права власності за АТ Альфа банк. Підставою постановлення рішення приватним нотаріусом , як вказано в інформаційної довідки є передавальний акт від 11.10.2019 року. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК). Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК). Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Відповідно до\~статті 1 цього Закону\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями\~статті 37 вказаного Закону\~(в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із\~Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва»\~норми\~статті 37 Закону України «Про іпотеку»\~передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку»\~(в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення\~Законом № 800-VI\~змін до\~статті 36 Закону «Про іпотеку»\~її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127\~(далі - Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до п. 6.3 Іпотечного договору: звернення стягнення па Предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання на підставі даного Договору та застереження може здійснюватися одним із зазначених нижче способів, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань (п. 6.3.1.) в порядку, встановленому\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку ». Якщо протягом 30-денного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Судом достовірно встановлено, що 07 червня 2014 року набрав чинності\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Відповідно до частини третьої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга\~статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже,\~Закон України «Про іпотеку»\~прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас, вищезазначений Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Суд погоджується, що квартира за адресою: [ADDRESS] , яка має загальну площу 43,6 кв.м та яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~у тому числі шляхом перереєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк», як забезпечення виконання позивачем [PERSON] умов кредитного договору за № 2008/686-Фо3.14/10 від 04 лютого 2008 року, укладеного в іноземній валюті. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/3116/18 від 19 травня 2020 року, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Підстави для відступу від цього висновку відсутні. Окрім того, відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України N 868 від 17 жовтня 2013 року (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку). Відповідно до пункту 15 Порядку під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, серед інших і щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. 23.01.2020 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Папський Артем Едуардович, на час дії арешту згідно ухвали Київського районного суду м. Одеса від 17.01.2019 року, прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50824299 від 27.01.2020 року про реєстрацію права власності за АТ Альфа банк. Підставою постановлення рішення приватним нотаріусом , як вказано в інформаційної довідки є передавальний акт від 11.10.2019 року. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/5072/17 від 03.04.2019 року. Відповідно ч. 6\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім того, суд критично ставиться до посилання представника АТ «Альфа Банк», що позивач надав заяву про мирне врегулювання заборгованості, що підтверджує, що в нього наявні кошти на придбання майна, оскільки в заяві зазначено про надання дозволу на виконання всіх зобов`язань за іпотекою, а не про наявність у позивача коштів. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про незаконність звернення стягнення ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник - АТ «Альфа Банк») в позасудовому порядку на предмет іпотеки квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була передана в іпотеку, як забезпечення виконання основного зобов`язання у валюті, а тому звернення стягнення на нього згідно до положень вказаного\~закону, не допускається. Отже, за вказаних обставин, позов [PERSON] , [PERSON] підлягає до задоволення. Частиною 3\~статті 435 ЦПК України\~передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Така ж норма міститься і в ч. 3\~ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження». Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого\~статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 25.11.2015 р., справа № 6-1829цс15. Відповідно до ч. 3 ст 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи викладене, суд встановлює порядок виконання рішення шляхом поновлення права власності за попереднім власником Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1957,20 грн., тобто по 652,40 грн. з кожного.

Outcome: approved