Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Законний представник малолітньої [PERSON] - [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, поставила вимоги про стягнення з відповідачів у солідарному порядку 12753,87 грн. майнової шкоди та 1500000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що була заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що 21 березня 2017 року о 13 год.30 хв. в с.Гута по вул. Шевченка, водій [PERSON] , керуючи автобусом марки «ПАЗ-32053» р.н.з. [NUMBER] , що належить підприємцю [PERSON] , рухаючись у напрямку с. Стара Гута Богородчанського району Івано-Франківської області вчинив наїзд на пішохода - малолітню [PERSON] , [INFO] . Внаслідок наїзду малолітня [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, а саме перенесла травматичну ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна. 21.03.2017 року дитина була доставлена до Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні і перебувала там на стаціонарному лікуванні до 21.04.2017 року. За час лікування потерпілій проведено декілька операцій, що потягло за собою значні матеріальні витрати. Сума понесених витрат під час лікування відповідно до квитанцій, що були збережені, склала 12754 грн. Внаслідок непоправного каліцтва малолітня [PERSON] зазнала моральної шкоди, яку просила стягнути у розмірі 15000000 грн. В судовому засіданні законний представник малолітньої [PERSON] - [PERSON] та представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали. Суду [PERSON] пояснила, що у день дорожньо-транспортної пригоди дитина поверталась зі школи на автобусі. На автобусній зупинці, коли переходила дорогу, була збита іншим автобусом. З місця події дитина була госпіталізована до обласної клінічної дитячої лікарні без свідомості, де їй було проведено ампутацію ноги. Два тижні дочка провела у реанімаційному відділенні, а ще три тижні продовжувала лікування. На лікування дитини щоденно витрачали близько 2 тис.грн., однак чеки та квитанції не зберігали. Внаслідок отриманого каліцтва дитина зазнала не лише фізичного болю та страждань, які терпить постійно, але і психологічної травми від усвідомлення свого становища та майбутнього. Дитина не може ходити, внаслідок високої ампутації через коротку культю практично до дорослого віку не може розраховувати на протезування. Дитина не може спілкуватись з ровесниками, оскільки навчається вдома. Перенесені моральні страждання не можливо оцінити у майновому еквіваленті, однак вввжає, що стягнення заявленої моральної шкоди дасть у перспективі можливість організувати дочці умови, які полегшать її становище. Ні водій [PERSON] , ні підприємець [PERSON] не надали жодних коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди, Представник позивача [PERSON] наголосив, що попри відсутність належного, на його думку, результату розсідування кримінального проваження за даним фактом, дії водія [PERSON] є протиправними, а вітак є підстави покласти на нього майнову відповідальність. Підприємець [PERSON] , як власник джерела підвищеної небезпеки також несе цивільно-правову відповідальність у силу вимог ст. 1187 ЦК України. Стархова компанія «Домінанта» у свою чергу мала би відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду відповідно до обов`язку, що виникає із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у межах страхового відшкодування. Проте, внаслідок того, що СК «Домінанта» перебуває у процесі припинення своєї діяльності, то виконання зобов`язань страхової компанії просив покласти на Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. За наслідками судового розгляду просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] , та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнала, лише у частині можливості відшкодування [PERSON] , як власником джерела підвищеної небезпеки, з підстав, визначених п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Заявлену позицію мотивувала тим, що належними відповідачами у даній справі є лише [PERSON] та СК «Домінанта». Водій автобуса [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди перебув у трудових відносинах із підприємцем [PERSON] , тому в силу ст.1172 ЦК України не може бути суб`єктом цивільно правової відповідальності. При цьому наголосила, що у кримінальному провадженні вина [PERSON] , у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не встановлена. Обставини події, встановлені у результаті проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні свідчать, що причиною ДТП стала необережність потерпілої, яка, перебуваючи без супроводу дорослих, в порушення п.4.10, п.4.14 а,б ПДР різко вибігла на проїжджу частину з-за автобуса, не впевнившись у відсутності на дорозі іншого транспортного засобу, що наближався. Водій [PERSON] з технічної точки зору був позбавлений можливості уникнути наїзду на потерпілу. Також зазначила, що цивільно-правова відповідальність була застрахована у СК «Домінанта», а тому вважала, що заподіяну матеріальну шкоду та частину моральної шкоди має відшкодувати безпосередньо Страховик. Представник відповідача МТСБУ - Проц А.В. клопотав про розгляд справи за його відсутності. Подав суду письмовий відзив у якому просив відмовити у позові до МТСБУ, як до неналежного відповідача. Зазначив, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки за правилами ст.1187 ЦК України має бути відшкодована особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, як джерелом підвищеної небезпеки. Якщо водій на час скоєння ДТП виконував обов`язки за трудовим договором, то відповідальність має нести роботодавець. Згідно витягу з централізованої бази МТСБУ цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу, була застрахована у Страховому товаристві «Домінанта» за полісом АК2547725. Тому обов`язок відшкодувати завдану шкоду у межах суми страхового відшкодування покладено на Страховика. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.41.1) покладає обов`язок з відшкодування шкоди замість страховика на МТСБУ лише у випадку, визнання Страховика банкрутом або його ліквідації. Стосовно перебування ТзДВ «Стархове товариство «Домінанта» у процесі припинення, то вказана обставина не звільняє товариство від виконання свого обов`язку. З огляду на наведене просив у задоволенні позову до МТСБУ відмовити. Представник ТзДВ «Стархове товариство «Домінанта» в судове засідання не з`явився, відзиву на позов суду не подав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, подані сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно статей 22 ч. 1, 1166 ч. 1, 1188 ч. 1 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншим законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно із ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 1.1 ч. 1 ст. 1 Закону страхувальниками в розумінні вказаного закону є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Як встановлено при розгляді справи, підприємець [PERSON] , який є власником транспортного засобу - автобуса ПАЗ 32053 р.н.з. [NUMBER] , що використовувався для перевезення пасажирів на маршруті с.Гута Богородчансього району Івано-Франківської області - м.Івано-Франківськ, застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТзДА «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується Полісом страхування №АК/2547725, укладеним між Страховою компанією та [PERSON] 28.01.2017 року строком на 1 рік. Ліміт відповідальності за даним Договором за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200000 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 100000, 00 грн., розмір франшизи одна тисяча гривень. Положеннями п. 1.8 ч. 1 ст. 1 та п. 17.2 ст. 17 Закону передбачено, що страховим полісом є єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Зразок та технічний опис поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29.08.2011 року № 558. Поліс № АК/2547725 відповідає зразку та технічному опису, вказаному у зазначеному Розпорядженні. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Судом встановлено, що 21 березня 2017 року о 13 год.30 хв. в с.Гута Богородчанського району івано-Франківської області по вул. Шевченка, водій [PERSON] , керуючи автобусом марки «ПАЗ-32053» р.н.з. [NUMBER] , що належить підприємцю [PERSON] , рухаючись у напрямку с. Стара Гута вчинив наїзд на пішохода - малолітню [PERSON] , [INFO] . Внаслідок наїзду малолітня [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №67 від 16.06.2017 року отримала тяжкі тілесні ушкодження у виді травми правої ноги з неповною травматичною ампутацією кінцівки на рівні нижньої третини стегна, відкритим, багатоуламковим переломом нижньої третини правої стегнової кістки, дефектом м`яких тканин, ушкодженням підколінного нервово-судинного пучка та руйнуванням колінного суглоба, яка ускладнилась травматичним шоком. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 21.03.2017 року зареєстровано кримінальне провадження №12017090120000077 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, досудове розслідування по якому проводиться слідчими СВ Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (тепер відділення поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Досудове розслідування триває, рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення, які приймались у даному провадженні неодноразово, скасовані прокурором. Однак процесуальних рішень про оголошення підозри у межах кримінального провадження не приймалось. Таким чином, суд констатує, що мав місце страховий випадок, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, що володіє джерелом підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого, яку [PERSON] застрахував у ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта». При цьому суд зазначає, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП за участю водія [PERSON] , що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні його роботодавця [PERSON] , відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц. Аналогічний правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13). [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність у ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», а тому у межах обов`язків встановлених договором саме страхова компанія повинна сплатити страхове відшкодування позивачу, однак свого обов`язку не виконала. При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 41.2. Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Стосовно перебування ТзДВ «Стархове товариство «Домінанта» у процесі припинення, то вказана обставина не звільняє товариство від виконання свого обов`язку. Суд також звертає увагу на те, що відсутність стосовно водія обвинувального вироку за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, відповідними цивільно правовими нормами закону вказується на перерозподіл обов`язку доказування та покладено обов`язок на відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Жодних доказів, які би вказували на непереборну силу або умисел потерпілого суду не подано. При цьому, слід також зазначити, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Згідно ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 26 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено умови відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим. Однак таких вимог позивач не заявила, а тому, виходячи з принципу диспозитивності, суд вирішує справу у межах заявлених позивачем вимог. На думку суду позивачем доведено вимоги по відшкодуванню заподіяної майнової шкоди у розмірі 12754 грн., тобто на відшкодування витрат пов`язаних з лікуванням потерпілої у Івано-Франківській ДОКЛ, а саме на придбання медикаментів та супутніх матеріалів. Матеріальна шкода підлягає стягненню з ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», за мінусом розміру франшизи, що становить 1000 грн. і яка підлягає стягненню з [PERSON] . Незалежно від вини відшкодовується також завдана моральна шкода, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Відповідно ст.26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. При обчисленні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» суд виходить із положень ст.26.2 Закону, яким визначено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Станом на дату настання страхового випадку у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати складав 3200 грн. Таким чином, моральну шкоду, яка підлягає стягненню зі страховика у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю слід обрахувати таким чином - (3200*18 [NUMBER] =3517,7). Отже зі страховика на користь позивача підлягає стягненню 3518 грн. на відшкодування моральної шкоди. Водночас, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди в цілому суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення психологічного стану, та інші обставини. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Оцінюючи доводи позивача стосовно моральних страждань, які терпить потерпіла постійно, суд враховує тяжкість психологічної травми від усвідомлення свого становища, втрату можливості ходити, вікові обмеження до протезування, а також вимушеність змін у соціальному житті, обмеженість можливостей у спілкуванні з ровесниками, навчанні, тощо. Водночас, суд приймає до уваги також доводи представника відповідача [PERSON] , яка, посилаючись на ч.2 ст. 1193 ЦК України, вказувала на встановлену обставину грубої необережність потерпілої, яка сприяла виникненню шкоди, а відтак і впливає на розмір відшкодування, що підлягає стягненню з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Суд погоджується, що потерпіла, дійсно допустила грубу необережність, оскільки в порушення п.4.10, п.4.14 а,б ПДР різко вибігла на проїжджу частину з-за автобуса, не впевнившись у відсутності на дорозі іншого транспортного засобу, що наближався. Даючи оцінку усім встановленим обставинам, виходячи з ступеню спричиненої шкоди, пов`язаної із каліцтвом внаслідок ДТП і завданих у зв`язку із цим моральних страждань, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] , слід визначити у розмірі 250000 грн. Судові витрати по справі слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України, поклавши їх на відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial