Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, вимоги якого було змінено в порядку передбаченому ст. 31 ЦПК України, та просить суд стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/ 3 частки з усіх видів його доходів щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 12 липня 1996 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який є учнем 6-А класу спеціалізованої школи з поглибленим вивченням англійської мови № 298 Оболонського району м. Києва, проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З початку 2014 року сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, всі витрати, які необхідні для всебічного розвитку, харчування, навчання, придбання одягу, лікування дитини - повністю забезпечуються позивачем. Син [PERSON] має шлункове захворювання, а саме: порушення травлення, панкреатит, в зв'язку з чим дитина потребує особливого харчування, діагностики та лікування. Відповідач є фізичною особою підприємцем, крім того, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в розмірі 3500, 00 грн., інших дітей на утриманні не має. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позовні вимоги у зміненому розмірі підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вимоги позову визнав частково в розмірі ? частини з усіх доходів відповідача. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін по справі. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 12 липня 1996 року (а.с. 14), від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з Випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с. 3). Згідно з наказом № 1501-1 про прийняття на роботу від 15.01.2015р., виданої Директором ТОВ "ГУД СТАФФ", [PERSON] прийнято на посаду менеджера з зовнішньо-економічної діяльності з 15.01.2015р. з окладом згідно штатного розпису (а.с. 29). Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУД СТАФФ" № 1 від 27.01.2015р., [PERSON] працює на даному підприємстві з 15.01.2015р. на посаді менеджера з зовнішньо-економічної діяльності та його заробітна плата складає 3500,00 грн. (а.с. 28). Як убачається з виписки з історії розвитку дитини, виданої КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Шевченківського району міста Києва Філія № 1, [PERSON], [INFO], встановлено ДЗ: дискінезія жовчного міхура, атопічний дерматит (а.с. 40). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції "Про захист прав дитини", суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи як матеріальне становище позивача, яка утримує та проживає з дитиною, так і матеріальне становище відповідача, який матеріальної допомоги не надає, та як встановлено судом офіційно працевлаштований, крім того є фізичною особою - підприємцем, інших дітей немає, та вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання малолітньої дитини повинен бути встановлений у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує стан здоров'я дитини, можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для належного утримання та розвитку дитини сторін. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: partial