Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві посилався, що 01.04.2014 року у м. Київ на вул. Мельникова сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля „Skoda Oktavia", д.н.з. [NUMBER] та автомобіля Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Вина відповідача встановлена в судовому порядку. На момент вчинення ДТП діяв Договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.07.2013 року, згідно якого цивільно-правова відповідальність власника автомобіля „Skoda Oktavia", д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ України". Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ "НФСК Добробут" згідно полісу №АЕ-0079821 від 26.03.2014 року, однак вона на з 18.01.2013 року позбавлена правва укладати договори страхування. 29.04.2014 року та 30.07.2014 року ПАТ"Страхова компанія "ПЗУ України" згідно умов договору страхування виплатило страхове відшкодування в розмірі 44 675,33 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] на їх користь 44 675,33 грн. страхового відшкодування . Ухвалою суду від 25.11.2014 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ПАТ "НФСК Добробут". В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, свого представника не направив, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вважає, що дану суму повинно відшкодовувати ПАТ "НФСК Добробут". Третя особа ПАТ "НФСК Добробут".в судове засіданні представника не направила. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01 квітня 2014 року об 11 го. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] по вул. Мельникова, 5 у м. Києві, порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки „Skoda Oktavia", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобіль марки „Skoda Oktavia зіткнувся з автомобілем ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року, яка вступила в законну силу, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України з накладенням штрафу на користь держави. Також судом встановлено та визнавалося в судовому засіданні відповідачем, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01 квітня 2014 року, автомобіль „Skoda Oktavia", д.н.з. [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту та страхового акту, величина матеріального збитку складає 44 675, 33 грн. Як вбачається з копії платіжних доручень №22726 від 29 квітня 2014 року та №25235 від 29 липня 2014 року страхове відшкодування розмірі 44 675, 33 грн. перераховано ПАТ"Страхова компанія "ПЗУ України". Згідно з вимогами ст.ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Зі змісту ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування", слідує, що якщо цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у іншого страховика, потерпілий має право вимоги до нього, а отже, це право переходить і до страховика, з яким потерпілий уклав договір добровільного страхування. Цивільно - правова відповідальність відповідача на час скоєння дорожньо - транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "НФСК Добробут" згідно полісу №АЕ -0079821 від 26.02.2014 року. Однак, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з повідомлення МТСБУ від 18.12.2014 року, ПрАТ "НФСК Добробут" з 18.01.2013 року втратило статус асоційованого члена МТСБУ у зв"зку із заборгованістю подат два місяці до фондів МТСБУ створених відповідно до Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та припинило членство в МТСБУ згідно з п.52.1 ст. 52 Закону. Відповідно, згідно п.52.4 ст. 52 ПрАТ "НФСК Добробут" з 18.01.2013 року втратило право укладати договори обов"язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] повинен відшкодувати страхове відшкодування. Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ України" до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню. Крім того, з [PERSON] на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved