Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до виконавчого комітету Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно: гараж, площею 24,7 кв.м та стайню площею 20,7 кв.м. , що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позов обгрунтований тим, що позивачі являються співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісності власності у рівних частках по ? частині кожному. Декілька років тому на земельній ділянці по [ADDRESS] вони збудували гараж , площею 24, 7 кв. м. та стайню, площею 20,7 кв. м. Будівництво даного нерухомого майна проведено самочинно. В 2013 році під уже збудоване майно позивачам була передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею - 0, 0460 га. Згідно довідки комунального підприємства "Архітектурно-планувальне бюро" гараж побудований без порушень будівельних норм . На підставі ст.376 ЦК України просять визнати за ними право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: гараж, площею 24,7 кв.м та стайню площею 20,7 кв.м. , що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач - представник виконавчого комітету Букачівецької селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, на адресу суду направив заяву, в якій просить розглядати справу в їхній відсутності . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності, яке видане виконавчим комітетом Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області 26 листопада 2004 року позивачі по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири в рівних частках , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 30 листопада 2004 року за ними було зареєстровано право власності в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації за реєстровим записом №169, книга №1 , що підтверджується довідкою Івано-Франківського ОБТІ за №267 від 25.07.2014 року. Після 2004 року позивачі самочинно побудували на присадибній земельній ділянці два об`єкти: гараж, площею 24,7 кв. м., вартістю 15 393 грн. та стайню, площею 20,7 кв.м., загальною вартістю 9 477 грн., що підтверджується повідомленням ОКП "Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації" в інспекцію ДАБК в Івано-Франківській області за №139 від 25.07.2014 року та довідкою ціє ж організації за №267 від 25.07.2014 року. Згідно ч.1,ч.3,ч.5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Також, відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Судом встановлено, що рішенням Букачівської селищної ради від 06 листопада 2014 року одному із позивачів по справі, а саме [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового та господарських будівель загальною площею 0, 046 га . Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 квітня 2014 року, реєстраційною службою Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківською області зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку в селищі Букачівці Рогатинського району , яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,046 га. З довідки КП "Архітектурно-планувальне бюро" 302-25 від 16 липня 2014 року вбачається, що при обстеженні на місці встановлено, що гараж побудовано без порушень будівельних норм. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з підстав передбачених ч.3 ст.376 ЦК України.

Outcome: approved