Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач - Державне комунальне підприємство «Стебниктеплокомуненерго» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ДКП «Стебниктеплопосуненерго» р/р 26036300152699 у філії Львівське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 325796, код ЄДРПОУ 22407995 суму 3304,67 грн., заборгованості за постачання теплової енергії та 229,401грн судового збору. При цьому позивач посилається на наступне. ДКП «Стебниктеплокомуненерго» відповідно до основної діяльності підприємства визначеної в Статуті підприємства є виробником комунальних послуг із забезпечення теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання житлового фонду міста Стебника. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. В даному будинку закладений засіб теплопостачання - централізована система опалення і гарячого водопостачання. Однак відповідач здійснив самовільне від'єднання від мереж централізованого теплопостачання, не здійснював оплату за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості. Позивач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи. Представник відповідача подав суду заперечення, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, у зв'язку з тим, що послуги централізованого опалення не надаються у даній квартирі з 07 жовтня 2014р. Надав суду акт обстеження житлового приміщення в м. Стебнику. Зазначив, що відсутній договір між сторонами судового провадження. Представником відповідача була подана заява про застосування строків позовної давності. Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов не визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законами України "Про житлово-комунальні послуги", «Про теплопостачання» Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та на її імя в ДКП «Стебниктеплокомуненерго» міста Стебника відкрито особовий рахунок [NUMBER], за яким обліковуються надані відповідачу послуги з теплопостачання. Нарахування за послуги з теплопостачання в будинку відповідача здійснювалось згідно тарифів, затверджених рішенням виконкому Стебницької міської ради, які відповідачем в судовому порядку не оскаржувались, а також не відмінялись вищестоящими органами влади, тобто є чинними на момент/період виникнення/існування спірних правовідносин. З огляду на акт обстеження житлового приміщення в м. Стебнику від 07 жовтня 2008р. складеного комісією в складі депутатів Стебницької міської ради Варивода М., Бодачевський О., голови ОСББ «Новинка - Титиш Я. та власника квартири [PERSON] квартира [ADDRESS] від'єднана самовільно від систем централізованого опалення. Пунктом 5 в даному акті зазначено, що документації на індивідуальне опалення немає по причині відмови міської ради м. Стебника в дозволі на встановленні індивідуального опалення. Крім того відповідач не надав суду належних доказів про відключення його квартири від централізованого опалення в порядку передбаченому законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно вимог даної Постанови, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства №4 від 22.11.2005року затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Пункт 1.2 даного Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП надає повноваження органам місцевого самоврядування або місцевим органам виконавчої влади створювати своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Згідно пунктів 24,25,26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж ЦО здійснюється згідно Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку, дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціювання, будівельної теплотехніки. Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є неможливість забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання сусідніх приміщень або будинку в цілому (п.2.2.2 Порядку). В постанові Верховного Суду України від 26.09.2012р. по справі №6-95цс12 роз'яснено, що питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами №630, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їхніх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. При цьому, Верховним Судом України сформульовано наступну правову позицію: з часу набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268, та наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 "Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання" у редакції зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за №1320/14587 передбачається надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів на будинок у цілому, а не на окремі квартири. Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що немає жодних законних та правових підстав вважати квартиру відповідача [PERSON] [ADDRESS] відключеною від мереж центрального опалення на момент/період виникнення/існування спірних правовідносин, оскільки відповідач [PERSON] не маючи у 2008 році відповідного дозволу, технічних умов та відповідної проектної документації на відключення від системи центрального опалення самовільно встановила у вищевказаній квартирі індивідуальне опалення при цьому також самовільно від'єдналася від централізованого опалення. У зв'язку з вищезазначеним, врахувавши той факт, що відповідач належним чином не оформив відключення квартири від мереж централізованого опалення суд приходить до переконання, що позивач ДКП «Стебниктеплокомуненерго» правомірно проводив нарахування відповідачу коштів за оплату послуг теплопостачання. Твердження представника відповідача про відсутність договору між сторонами судового провадження є підставою для відмови у позові не заслуговують на увагу через наступне. Обов'язок споживача теплової енергії укласти договір із теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії передбачено також ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання». Відсутність відповідного письмового договору не є підставою для нестягнення заборгованості з теплопостачання, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Згідно зі ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 вказаного Закону до числа житлово-комунальних послуг відносяться й послуги з централізованого опалення. Так ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача є щомісячна оплата фактично отриманої теплової енергії. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Докази того, що послуги позивачем не надавалися або надавалися неналежної якості, відсутні. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України на відносини, які склалися між сторонами, розповсюджується загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність відповідно до ч.1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу. Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч.1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку. Враховуючи викладене, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності за період з 04 грудня 2010 року в сумі 1385 (одна тисяча триста вісімдесят п'ять) гривень 04 копійок. Відповідно до п 6 ст 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст.ст. 79,81,89 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються платіжним дорученням.

Outcome: approved