Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.09.2017 року представник позивача ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, яке з 21.05.2018року змінило назву на АТ "[PERSON] банк "Приватбанк", звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 76923,20грн. в якості заборгованості за кредитним договором №б/н від\~01.11.2011р. та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору 1600грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов'язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.07.2018 заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 13.12.2017р. за позовом Публічного акціонерного товариства [PERSON] "ПриватБанк" до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості було скасоване і позов був призначений до нового судового розгляду. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні під час нового судового розгляду судом встановлено, що представник позивача заявою підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов в повному обсязі, справу розглянути за його відсутністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача заявою та письмовими поясненнями просив\~ у задоволенні позову\~ відмовити, стверджуючи, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, та вважаючи, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості в розмірі, вказаному у розрахунку. \~ \~ \~ \~Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, \~всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно матеріалів, наданих суду позивачем,\~01.11.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в\~ розмірі 11000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. \~ \~ \~ \~ Представник позивача стверджує, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконувала ніяким чином. Представник позивача стверджує у позові, що [PERSON] не виконує своїх зобовязань за договором зі своєчасного повернення коштів, внаслідок чого в неї станом на 13.09.2017 року виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 76923,20грн., з яких: 9316,65 грн. - заборгованість за кредитом, 60417,35 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3050.00 грн\~ - заборгованість за пенею та комісією , а також штрафи, відповідно до пункту\~ 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина), 3639,20 грн. - штраф (відсоткова складова) відповідно до умов договору, - надавши суду докази на підтвердження своїх доводів: розрахунок заборгованості, копію заяви-договору. \~ \~ \~ \~\~\~ Так судом у позивача було витребувано оригінал кредитної справи проте, представником позивача суду було надано лише завірену копію Анкети-заяви. При цьому, представник позивача наполегливо стверджував, що наданий ним документ і є оригіналом. Крім того, що у зазначеному документі під печаткою синього кольору чітко видно печатку чорного кольору, тобто роздруківку. До того ж, заява не відповідає затвердженому бланку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка оформлена з дотриманням зеленого кольору фірмового логотипу банку та не відповідає наданому представником позивача формату оскільки, оригінальний бланк Заяви є вужчим, ніж формат А4 (кольорова копія оригіналу бланку, який він має бути, та наданого представником позивача нібито оригіналу додаються). Отже, позивачем не виконано рішення суду. Оригінал кредитної справи та/або оригіналу документів, що у сукупності складають договір не надано. Проте, не подаючи на вимогу суду відповідний доказ, позивач не спростовує в такий спосіб твердження відповідача. При цьому, відповідно ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. ВС-КЦС розглядаючи справу № 161/16891/15-ц, провадження № 61-517св18 у Постанові від 30 січня 2018 року, відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні касаційної скарги, зазначив наступне: - «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З урахуванням того, що на вимогу суду банк не надав оригіналів кредитних договорів за 2006, 2009 роки, оригіналу Генеральної угоди від 9 серпня 2012 року, виписки з особового рахунку відповідача; заперечень законного представника відповідача щодо підписання Генеральної угоди відповідачем та не здійснення позичальником платежів за договором, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку». Наданий же позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій. Крім того, твердження представника позивача щодо надання суду виписку з банківського рахунку відповідача про рух коштів - не відповідає фактичній обставині - такої виписки матеріали справи не містять - лише розрахунок заборгованості. Щодо дотримання письмової форми кредитного договору, Апеляційний суд Одеської області в Постанові від 10.12.2018 року у справі № 497/546/17, зазначив, - «Кредитний договір, згідно з частиною 1 статті 1055 ЦК України, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що письмова форма договору має безперечно фіксувати волю особи, а підтверджується це її підписом. З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що письмова форма кредитного договору є дотриманою, якщо документи містять вказівку на волевиявлення сторони правочину та підписані нею. Таким чином, кредитний договір може складатися із заяв, умов та правил, які в сукупності визначають його істотні умови, однак в такому випадку ці заяви, умови та правила мають бути підписані стороною правочину, що і свідчитиме про її волевиявлення та згоду. Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності того факту, що саме долучені банком до позовної заяви "Умови, Правила і Тарифи" складали кредитний договір між сторонами спору, колегія суддів зауважує, що рівність обов'язку доказування не може в даному випадку покладати на відповідача тягар спростування доводів банку. Інше означало би вимогу подати до суду будь-які підписані відповідачем "Умови, Правила і Тарифи", що можливо виключно за дійсності самого факту їх підпису. Ненадання будь-якою із сторін підписаних документів може свідчити виключно про те, що боржник взагалі не підписував будь-яких "Правил, Умов і Тарифів"». Крім того, з наданого розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.4-5), попри зазначення позивачем у позовній заяві виникнення правовідносин у 2011 році, фіксується заборгованість за рахунком б/н, а початкову дату у розрахунку позивачем зазначено 2013 рік. Отже, за будь-яких обставин та наявних у матеріалах справи документах, суд не вбачає належні докази, що підтверджували б наявність і розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також пояснення позивача у позові щодо суми заборгованості, дати її виникнення, початок строку і підстави нарахування пені, штрафу, тощо - позов містить лише посилання на загальні законодавчі норми і висновок про заборгованість відповідача у цифрах, хоча з чого ці цифри вбачаються - позивачем не пояснено і не доведено. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за наявності заперечень відповідача і за відсутності достатніх доказів наявності заборгованості відповідача перед позивачем. \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed