Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет позики, а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 15.06.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до якого позивач надав кредит у сумі 35000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.06.2010 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15.06.2006 р. між позивачем та відповідачами був укладений договір іпотеки № KIVPGA0000089п. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 50,20 м2, житловою площею 29,00 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 313563 грн. Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується заявами на видачу готівки, однак відповідач неналежно виконує умови договорів, тому вони змушені були звертатися до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 15.06.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до якого позивач надав кредит у сумі 35000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.06.2010 р. Відповідно до п. 3. 1 кредитного договору, відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом. Згідно п. 4.1 кредитного договору відповідач за порушення термінів оплати відсотків зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 3,00 % від суми простроченого платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. В забезпечення виконання зобов'язань з кредитним договором сторонами 15.06.2006 р. був укладений договір іпотеки № KIVPGA0000089п. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 50,20 м2, житловою площею 29,00 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Обумовлена сторонами договору ціна предмету іпотеки дорівнює 313563 грн. Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується заявами на видачу готівки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 37 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що у разі невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Повідомлення позивача про необхідність усунути порушення умов кредитних договорів та сплати процентів за користування кредитом неодноразово доводилися до відома відповідачів, однак останніми не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачі, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушили вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Зокрема, у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивач має право достроково стягнути наданий кредит, проценти, комісії та інші витрати, пов'язані з виконанням цього договору, в тому числі і шляхом звернення стягнення на забезпечення. При цьому позивач виконав свої зобов'язання, а саме надав кредит, а позичальники, у свою чергу, зобов'язувались своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитним договором. Станом на 22.10.2013 р. заборгованість становить: 961186,13 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.10.2013 року становить 7679877,18 грн. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь - якій особі - покупцеві. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців з квартири [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В ст. 3 цього Закону встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Відповідно до відомостей довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва за №328 від 21.02.2014 року, в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved