Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

ТзОВ «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» (надалі "Позивач") звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі "Відповідач"), в якому просить стягнути з Відповідача на користь ТзОВ «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» заборгованість за кредитним договором № L 01.188.32853 від 31.10.2014 року у розмірі 23773, 37 грн., яка складається з: 20422,18 грн. -заборгованість по тілу кредиту, 3351,19 - заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам та комісіям. Представник Позивача в позовній заяві просив розглядати позовну заяву у відсутності представника. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке направлялось на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулося на адресу суду з відміткою поштового органу "за закінченням терміну зберігання". Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, зважаючи на заяву представника Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № L 01.188.32853. Згідно із Кредитним договором Відповідач отримав кредит в розмірі 21335 грн. (двадцять одна тисяча триста тридцять п'ять гривень 00 копійок), зі сплатою 7,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком помісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером ( а.с.26). Станом на 31.12.2015 р. Відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 23768,95 грн. р. між ТзОВ "Факторингова Компанія «Рантье» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1 (надалі - Договір факторингу). Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) зідступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 31.12.2015 р., а Позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги Позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. На виконання вимог ст. 1082 ЦК України Відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТзОВ «ФК «РАНТЬЕ» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації ( а.с.11). Сума боргу Відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 31.12.2015 р. становила: Розрахунок боргу Основний борг 18167,89 Прострочений борг 2254,29 Прострочені процент 3214,17 Строкові проценти 132,6 Нарахована плата за обслуговування кредиту 0 Прострочена плата за обслуговування кредиту 0 Загальна заборгованість, грн. 23768,95 Після відступлення права вимоги Відповідачем здійснено сплат на загальну суму 0 грн. Останній платіж боржником здійснено 15.10.2015 року. Станом на 30.03.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить: Заборгованість - за тілом кредиту 20422,18 - за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 3351,19 Загальна заборгованість, грн. 23773,37 Заборгованість Відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER] та розрахунком заборгованості станом на 30.03.2016 року. ( а.с.23,24). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Як встановлено Судом, Позичальник [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе за договором зобов'язання, на даний момент у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого Позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду. Вищевказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з особового рахунка Відповідача Розрахунком заборгованості за кредитним договором L01.188.32853 від 31.10.2014 року (а.с. 23-25). Як підтверджується матеріалами справи, Позивач в повному обсязі виконав зобов'язання, визначені умовами кредитного договору, надавши Відповідачу кредит у розмірі 21335 грн. ( а.с.18-21). Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання, визначеного договором L 01.188.32853 від 31.10.2014 року. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання громадянкою [PERSON] зобов'язань за кредитним договором L 01.188.32853 від 31.10.2014 року. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянки [PERSON] в користь ТзОВ «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» заборгованості за кредитним договором L 01.188.32853 від 31.10.2014 року в розмірі 23773,37 грн. Проаналізувавши матеріали справи, умови кредитного договору L 01.188.32853 від 31.10.2014 року, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача на користь ТзОВ «Факторингова Компанія «РАНТЬЕ» заборгованості за договором L 01.188.32853 від 31.10.2014 року в розмірі 23773,37 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» судовий збір в розмірі 1378 грн. та 216 грн. за послуги за розміщення оголошення в редакції газети "Галичина". На підставі вищевикладеного, відповідно до статей ст. ст. 16, 20, 525, 526, 527 ч.1, 530, 548 ч.1, 549, 551 ч.3, , 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved