Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування в особі головного лікаря [PERSON] звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] на три місяці на стаціонарне лікування до Вінницької обласного спеціалізованого територіального медичного об"єднання "Фтизіатрія" (далі ВОСТМО "Фтизіатрія"). Заява мотивована тим, що жителька с. Тирлівка Бершадського району [PERSON] з 18.08.2017 року перебуває на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті Бершадської ОЛІЛ з діагнозом ВДТБ (18.08.2017) обох легень (дисемінований) Дестр+МБТ+М+Мг+Ріф+К0 Рез0Гіст0 Кат1 Ког3 (2017). З 18.08.2017 року по 13.10.2017 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у ВОСТМО "Фтизіатрія". За результатами обстеження переведена в Кат4. Однак стаціонарне лікування залишила самовільно, тому лікування було продовжено амбулаторно. Амбулаторне лікування проходила з 03.11.2017 року з діагнозом: РРТБ(14.11.2017) МРТБ (18.08.2017) обох легень (дисем Дестр+МБТ+М+Мг+Ріф+К+РезистІ+(HRZES) II+(ET Km Ofx). Мікроскопічне обстеження мокротиння від 18.01.2018 № 32;05 2+. Згідно рішення обласної лікарської консультативної комісії ВОСТМО "Фтизіатрія" №20 від 30.01.2018 року хвора потребує стаціонарного лікування в умовах ВОСТМО "Фтизіатрія" терміном 3 місяці, оскільки є бактеріовиділювачем та становить загрозу для суспільства. Проходити стаціонарне лікування хвора відмовляється, чим порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, а тому головний лікар Бершадської ОЛІЛ просила задовольнити заяву та госпіталізувати примусово [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала доводи, викладені в заяві та пояснила, що [PERSON] хвора на відкриту форму туберкульозу, не реагує на неодноразові прохання пройти в добровільному порядку протитуберкульозне лікування, створює загрозу зараження інших осіб, Заява відповідно до ст. 345 ЦПК України, слухається без участі хворої, оскільки відповідно до Рішення обласної лікарської консультативної комісії облтубдиспансера [PERSON] є бактеріовиділювачем та становить загрозу для суспільства. Заслухавши пояснення представника Бершадської ОЛІЛ, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається з рішення обласної лікарської консультативної комісії облтубдиспансера від 30.01.2018 року [PERSON], [INFO], потребує стаціонарного лікування в ВОСТМО «Фтизіатрія» (терміном 3 місяці), так як є бактеріовиділювачем і становить загрозу для суспільства. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], остання має діагноз ВДТБ (18.08.2017) обох легень (дисемінований) Дестр+МБТ+М+Мг+Ріф+К0 Рез0Гіст0 Кат1 Ког3 (2017). Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується копіями повідомлень ВОСТМО "Фтизіатрія" про взяття на "Д" облік та зміну категорії обліку. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" передбачено, що на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Відповідно до положень ч.1 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно ч.1, 2 ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву Бершадської ОЛІЛ та примусово госпіталізувати [PERSON] до Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Outcome: approved