Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором-заявою № 300131/160621/3-15 від 20 січня 2015 року про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" в національній валюті в сумі 1200 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08 липня 2015 року та 16 липня 2015 року вона зверталася із письмовими заявами до відповідача, в особі Відділення № 56 та Відділення № 51 з проханням повернути їй кошти із нарахованими відсотками за час користування ними. Проте станом на момент подання позовної заяви відповідач розрахунок не провів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із тим, що 14 вересня 2015 року банком було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 25 серпня 2015 року. Враховуючи те, що ухвала про відкриття провадження може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності, що не перешкоджає подальшому розгляду справи, суд розцінює неявку представника відповідача у судове засідання як спробу затягнути судовий процес та вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 56 Кобилянської І.М., що діяла на підставі довіреності № 9141 від 10 листопада 2014 року, було укладено Договір-заяву № 300131/160621/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 3 місяці в національній валюті (далі - Договір), за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 1 200 грн. на строк з 20 січня 2015 року по 20 квітня 2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за адресою: www.fcbаnk.com.ua. Відповідно до п. 2 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 22,10 % річних, нарахування яких здійснюється у порядку, визначеному п. 4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на Вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий в Банку [NUMBER]. Після закінчення строку, визначеного п. 1 Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов (п. 6 Договору). Строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2. Основних умов (п. 7 Договору). У відповідності до умов Договору-заяви, 20 січня 2015 року позивач вніс, а банк прийняв від позивача грошові кошти у сумі 1 200 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 20 січня 2015 року. Після закінчення строку дії вкладу позивач [PERSON] звернулася до відповідача із заявами від 08 липня 2015 року та 16 липня 2015 року, в яких просила повернути банківський вклад, нарахувати та сплатити відсотки за цим вкладом шляхом видачі готівки банком. Проте відповідачем було відмовлено у видачі коштів, посилаючись на відсутність готівки у касі банку. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Отже, з наведених норм закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Таким чином з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відділення № 56 підлягають до стягнення кошти на користь [PERSON] за договором № 300131/160621/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" від 20 січня 2015 року в розмірі 1 200 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі ст. ст. 526, 530, 610, 1058, 1060 ЦК України,

Outcome: approved