Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

29 грудня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що 06 березня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Спору щодо місця проживання дітей між ними не виникало. З відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання його дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Однак, відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, із дітьми не спілкується, не цікавиться станом їхнього здоров"я, матеріальної допомоги не надє, має заборгованість зі сплати аліментів. [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов"язків. Всі питання щодо виховання дітей позивач вирішує самостійно. В зв`язку з чим просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей, з 1/3 до 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, зазначивши, що визначений судом розмір аліментів є значно меншим, ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, та цих коштів не вистачає для утримання дітей в умовах збільшення цін. Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 січня 2021 року провадження у справі відкрито, справу призначено до підготовчого засідання (а.с. 36-37). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 лютого 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 50-51). Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути без ї участі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 44). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, Голєв С.І., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглядати без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 46, 47-48). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 52), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 11), та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 вересня 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 15), батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Крансолиманського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року був розірваний (а.с. 19-20). Краснолиманським міським судом Донецької області 27 жовтня 2017 року видано судовий наказ, яким з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з 26 жовтня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 21). Відповідно до довідки № 3128 від 20 жовтня 2020 року, наданої Відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, позивачка [PERSON] разом із дітьми: [PERSON] , 2015 року народження, та [PERSON] , 2016 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10), та фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з відстроченням платежу від 18 червня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2039 (а.с. 27). Відповідно до ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування має подавати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Згідно акту обстеження умов проживання малолітніх дітей від 05 листопада 2020 року, наданого Виконавчим комітетом (органом опіки та піклування) Лиманської міської ради Донецької області, у будинку [ADDRESS] проживають [PERSON] та її малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання дітей задовільні (а.с. 24). Малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відвідують Дошкільний навчальний заклад № 1 Лиманської міської ради Донецької області. Відповідно до характеристик на малолітніх [PERSON] та [PERSON] , наданих вихователем Дошкільний навчальний заклад № 1 Лиманської міської ради Донецької області [PERSON] , діти виховуються у неповній сім`ї, разом із матір`ю. У вихованні дітей також приймають участь бабуся і дідусь. Сім`я благополучна, створені всі умови для комфортного проживання дітей. Батько дітей - [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, у дошкільному навчальному закладі жодного разу не з`являвся, у заходах, що проводяться у закладі, участі не брав. До дитячого садку дітей приводять мама або бабуся (а.с. 14, 18). Малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спостерігаються в КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Лиманської міської ради та є здоровими (а.с. 13, 17). Відповідач [PERSON] зареєстрований, [INFO] , 16 травня 2019 року знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та на теперішній час відомості щодо реєстрації його на території Лиманської міської територіальної громади відсутні, що підтверджується інформацією, наданою Виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області від 13 січня 2021 року № 0119-02-13 (а.с. 35). Згідно довідки, складеної головою мікрорайону "Східний" Хухрянською ВІ., підпис якої завірено 06 листопада 2020 року Виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області, позивачка [PERSON] самостійно виховує своїх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей - [PERSON] , участі у вихованні дітей не приймає, допомоги не надає, дітей не навідує (а.с. 25). Лиманським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надано розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до виконавчого документу від 27 жовтня 2017 року № 236/3085/17, виданого Краснолиманським міським судом Донецької області, яка станом на жовтень 2020 року складає 75066,12 гривень. Відповідач не сплачував аліменти з моменту відкриття виконавчого провадження (а.с. 22-23). З наданих доказів вбачається, що батько дітей - [PERSON] , [INFO] , участі у житті та вхованні своїх малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , не приймає. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] усунувся від виховання синів, не піклується про стан їхнього здоров"я, не цікавиться їхніми успіхами, не приймає участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дітей, не надає допомоги на їх утримання, суд приходить до висновку про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 5 статті 185 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Так, Краснолиманським міським судом Донецької області 27 жовтня 2017 року на підставі заяви [PERSON] був виданий судовий наказ, яким з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з 26 жовтня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 21). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитинивід 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком до 6 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Суд наголошує на тому, що зобов`язання утримувати дитину покладено на обох батьків, оскільки відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, отже позивачка [PERSON] також зобов`язана утримувати дітей як і відповідач. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років у 2021 році відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з 01 січня 2021 року складає 1921,00 гривня. Разом з тим, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку складає 960,50 грн. (1921,00грн/2). Відповідно до довідки Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03 листопада 2020 року, розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на утримання його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , складає 3395,42 грн, тобто по 1697,71 (3395,42грн/2) грн. на кожну дитину, що не є нижчим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка зазначає, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, займається підробітками та отримує значний неофіційний дохід, однак відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Визначений судом розмір аліментів позивачка вважає недостатнім для утримання дітей. На думку суду, обставини, що наводить позивачка в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, не підтверджуються матеріалами справи та в розумінні вищезазначених норм матеріального закону(ст.192 СК України) не є істотними та достатніми для збільшення визначеного розміру аліментів. Судом не встановлено жодних обставин, які можуть бути підставою для збільшення аліментів відповідно до ст. 192 СК України, тому в задоволенні позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів позивачці слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. Позовна заява [PERSON] містить вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (збільшення розміру аліментів) характеру. Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру (позбавлення батьківських прав)в розмірі 840,80 грн. (а.с. 5, 6). Згідно з приписами Закону України "Про судовий збір", позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу щодо збільшення розміру аліментів. Оскільки позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав задоволені, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial