Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

20 жовтня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 02 жовтня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір б/н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 29 вересня 2014 року складає 26186,98 гривень, а саме: - заборгованість за кредитом - 3552,66 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 22634,32 грн. Судовим наказом Дружківського міського суду Донецької області № 2-н-181 від 28 серпня 2008 року з відповідача [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 5170,10 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача різницю заборгованості та штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1050,84 грн. (процентна складова) у загальній сумі 22567,72 грн., а також судові витрати. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи суду не надав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 02 жовтня 2006 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 10). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення строкового кредиту підписана ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, умовами кредитування, тарифами банку, про що він виразив свою згоду. Відповідач порушив графік погашення кредиту і станом на 29 вересня 2014 року заборгованості за кредитним договором б/н від 02 жовтня 2006 року складає 26186,98 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 3552,66 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 22634,32 грн. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі, оскільки він прострочив строки виконання зобов'язання. Суд встановив, що судовим наказом Дружківського міського суду Донецької області № 2-н-181 від 28 серпня 2008 року з відповідача [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 5170,10 грн. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що судовим наказом Дружківського міського суду Донецької області № 2-н-181 від 28 серпня 2008 року про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором не виконане. Відтак, суд вважає, що відповідач своє зобов'язання перед банком в повному обсязі не виконав, тому воно не припинено, тобто вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та процентам, за винятком вже стягнутих, є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім заборгованості за кредитом та процентами банк просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1050,84 грн. (процентна складова) за порушення позичальником строків платежів. Відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частину договору, у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 120 днів він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 14 зв.б.). Оскільки відповідач [PERSON] порушив строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, тому він зобов'язаний відповідно до умов договору, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф. Відтак, суд, віднаходить обґрунтованими вимоги банку про стягнення заборгованості по кредиту, процентам, неустойки (штрафу) у вищевказаному розмірі, що підлягають задоволенню. Таким чином, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості, процентів та штрафу за винятком вже стягнутої частини в розмірі 22567,72 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 22567,72 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 243,60 гривень, саме в цьому розмірі він підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved