Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

14 липня 2020 року на адресу Межівського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід-Агро" про стягнення заборгованості за оренду земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач як власник земельної ділянки 02 січня 2008 року уклала з ТОВ «Агрофірма ім.Петровського» договір оренди землі строком на 20 років, який 24 березня 2008 року пройшов державну реєстрацію. При зміні інвестора та його найменування 10 серпня 2014 року укладено додаткові угоди за яким орендарем є товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід-Агро". Умовами угоди передбачається щорічна виплата орендної плати до 31 грудня кожного року дії договору, що складала 188837,00 гривень та не може бути нижчою за 7,5% від нормативно грошової оцінки, яка здійснюється з урахуванням індексації вартості земельної ділянки. Після неодноразових звернень до відповідача [PERSON] , яка є особою з інвалідністю II групи, за 2019 рік отримала за договором оренди лише 10000,00 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за користування земельної ділянкою протягом 2019 року, моральну шкоду та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі з урахуванням доданих нею документів, які пов`язані зі сплатою орендної плати в сумі 8750,00 гривень, фіскальними чеками та медичними документами. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, надано суду відзив на позовну заяву з посиланням на те, що дійсно між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки та додаткову угоду №2 за якою орендарем виплачується орендна плата на руки в сумі 188837,00 гривень до 31 грудня кожного. 01 жовтня 2019 року [PERSON] виплачено 10000,00 гривень орендної плати за 2019 рік, а решта 8750 гривень виплачено останній 27 липня 2020 року. З огляду на договірні відносини між сторонами вказується на відсутність правових підстав для сплати моральної шкоди, яка незрозуміло в чому полягає. Вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, внаслідок чого просять відмовити позивачу у задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №879196, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №282 від 23 червня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,940га, яка розташована на території Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогсподарського виробництва. Згідно договору оренди землі від 02 січня 2008 року [PERSON] , як орендодавець, уклала зазначений вище договір з ТОВ «Агрофірма ім.Петровського», як орендарем, на строк 20 років за яким останні прийняли, а перша передала у строкове платне користування земельну ділянку площею 6,940га, що розташована на території Новогригорівської сільської ради Межівського району, Дніпропетровської області. Договір зареєстрований у ДЗК 24 березня 2008 року про що в книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за №040812400877. 10 серпня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 02 січня 2008 року зі сплатою 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, проіндексованої згідно вимог чинного законодавства. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 185776,00 гривень. Передача у строкове платне користування земельної ділянки площею 6,940га, підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 10 серпня 2014 року. П.4.8 додаткової угоди передбачає виплату орендної плати щорічно в строк з 20 липня до 20 грудня за поточний рік. Згідно додаткової угоди №2 до договору оренди землі №б/н від 02 січня 2008 року укладеної 01 квітня 2017 року [PERSON] , як орендодавцем, з ТОВ «Агрофірма ім.Петровського», як орендарем, серед іншого передбачено, що грошова оцінка земельної ділянки становить 278442,00 гривень. За кожен рік використання землі орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі 23400,00 гривень в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін.., до виплати на руки 18837,00 гривень. яка не може бути нижчою ніж 7,5% від грошової оцінки земельної ділянки. Сплачується орендна плата до 31 грудня кожного року дії договору оренди. В разі неврожаю з природних причин (посухи, морозів тощо), строк видачі орендної плати може бути продовжено орендарем до 30 квітня наступного року, але не звільняє орендаря від обов`язку оплати орендної плати за даний період (п.4.1 розділу 4 Договору). Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №585592 від 31 грудня 2019 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , має II групу інвалідності з 31 жовтня 2019 року з причини загального захворювання, яка встановлена безстроково. З доданих позивачем документів вбачається, що 30 липня 2020 року відбулась службова видача Агрофірмою коштів на суму 8750,00 гривень, що підтверджується службовим чеком АТ «Укрпошта» Донецька дирекція ПН 215600426655. Виписками із медичних карток стаціонарного хворого №784 та №2796/19 підтверджується, що [PERSON] 11 квітня 2019 року та з 24 квітня по 06 травня 2019 року перебувала у стаціонарі. Основний діагноз: стенокардія напруги ФК III, гіпертонічна хвороба II ступеня. Згідно письмової інформації державної установи «Інститут серця Міністерства охорони здоров`я України» №01-06/611 від 03 травня 2019 року проведення операції аортокоронарне шунтування згідно діючого тарифу становить 107048,50 гривень. Далі прописом « [PERSON] , 1959 р.н.». Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Ст. 13 - договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Абз.4 ч. \~ст.15 ЗУ «Про оренду землі»,\~істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У відповідності до ст.ст.21-23 ЗУ «Про оренду землі»,\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. Орендна плата за земельні ділянки, що перебуваються у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Відповідно до абз.4 ч.1\~ст.24 ЗУ «Про оренду землі»\~орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно\~ст.409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Пункт 1\~ст.509 ЦК України\~зазначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В статті 525 вказується про недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язання. Згідно із п.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1\~ст.628 ЦК України). Умовами договору оренди землі серед іншого передбачений розмір орендної плати (п.9), обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку, який здійснюється з урахуванням індексації вартості земельної ділянки (п.12), у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором пеня (п.16). Відповідно до ч.3\~ст.549 ЦК України,\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частина 1\~ст.550 ЦК України\~передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Згідно\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу ч.2\~ст.152 ЗК України,\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності,\~суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення орендної плати підлягають частковому задоволенню з огляду на сплату відповідачем більшої частини орендної плати після подачі позовної заяви до суду. Судом встановлено та визнано сторонами, що 01 жовтня 2019 року позивачці було виплачено 1000,00 гривень - частину орендної плати за 2019 рік. Після подання нею позову до суду відповідач добровільно задовольнив її вимоги та перерахував на користь позивача 8750 гривень поштовим відправленням. Позивач вказані кошти отримала. Виходячи з умов договору оренди з урахуванням додаткової угоди №2 від 01 квітня 2017 року сума орендної плати становить 18837,00 гривень. Таким чином, сума недоплачених коштів становить 87 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. Стосовно відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з роз`яснень, викладених в п.3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В силу\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до пункту 3 вищевказаної постанови Пленуму, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В п.5 зазначеної постанови Пленуму вказано, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не довів належними та допустимими доказами те, що діями відповідача їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди. Крім того законом чи договором не передбачено стягнення моральної шкоди за договором оренди землі, тому на позивача в даних цивільно-правових відносинах не поширюється право на відшкодування моральної шкоди. У постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року в справі №6-49цс12 зроблено висновок, що відповідно до ст..611 ЦК України відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором. Договірні відносини між позивачем та відповідачем, з приводу оренди земельної ділянки, регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ЗК України та договором оренди земельної ділянки. Норми цих Кодексів та Законів, так само як і умови договору оренди, не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання щодо виплати орендної плати. Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial