Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Поліс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець округу міста Київ Табінський О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.01.2020 серії ВП №60877880, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В., адресованої для виконання ТзОВ "ОДЕК" Україна", їй стало відомо, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №9865 від 28.09.2019 про стягнення з неї на користь ТзОВ "Фінансова Компанія "Поліс" заборгованості в розмірі 15801,89 грн. Ні вказаного виконавчого напису, ні постанови про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала. Вона категорично заперечує, що взагалі укладала будь-які договори із ТОВ "Фінансова Компанія "Поліс". Крім того, як вбачається з постанови приватного виконавця кредитний договір за яким стягується заборгованість укладено 01.07.2013, а виконавчий напис вчинено 28.09.2019, тобто через 6 років з часу укладення договору. Тому, просить визнати виконавчий напис №9865 від 28.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Поліс" заборгованості в розмірі 15801,89 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Мушкеєв В.В. подав заяву відповідно до якої просить розгляд справи провести без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без участі його представника та відзив на позов не подав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець округу міста Київ Табінський Олег Володимирович, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без їх участі не подали. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 28.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №9865 від 28.09.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова Компанія "Поліс" заборгованості в розмірі 15801,89 грн. 09.01.2020 постановою ВП №60877880 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В., адресованої для виконання ТзОВ "ОДЕК" Україна" звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова Компанія "Поліс" в розмірі 15801,89 грн., відповідно до кредитного договору від 01.07.2013 на підставі виконавчого напису №9865 від 28.09.2019 виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 88 цього ж Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З оглянутої в судовому засіданні копії виконавчого напису від 28.09.2019 вбачається, що нотаріусом задоволено вимоги ТзОВ "Фінансова компанія "Поліс" за кредитним договором, який укладено 01.07.2013. За таких обставин право вимоги у банку виникло з моменту укладення договору, а саме 01.07.2013, тобто виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений не пізніше 02.07.2016, однак спірний виконавчий напис вчинено 28.09.2019, тобто з пропуском трирічного строку, що не було враховано приватним нотаріусом при прийнятті виконавчого напису. Відповідно до рішенням Першого сенату Конституційного Суду України від 01 липня 2020 року у справі № 3-239/2019(5444/19) Конституційний Суд України вважає, що положення частини першої статті 88 Закону, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності. Отже, суд враховує, що за наданих суду доказів, з дня виникнення права вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 01.07.2013 минуло більше трьох років. Поряд з цим, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких умов, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З позову вбачається, що позивач категорично заперечує, що взагалі укладала які-небудь договори із ТзОВ "Фінансова компанія "Поліс", однак стороною відповідача не було надано суду протилежного. Такі обставини, на переконання суду, свідчать про очевидну спірність суми стягнутої заборгованості. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відомості щодо безспірності заборгованості по кредитному договору від 01.07.2013 відсутні, доказів протилежного суду не надано та судом не здобуто, тому суд вважає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та поза межами трьохрічного строку, суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса потрібно визнати таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved