Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO] Батько дитини у свідоцтві про народження записаний зі слів матері. З 2012 року відповідач перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] та проживала зі своєю дитиною у м.Дніпрі. В період цивільного шлюбу, [INFO], народила другу дитину- [PERSON]. В січні 2016 року [PERSON] разом із сином та співмешканцем переїхала проживати до м.Токмак Запорізької області. В цей же період вона виїхала на заробітки до Російської Федерації. Виїжджаючи за кордон відповідач залишилася свого сина [PERSON] співмешканцю, який не є батьком дитини та залишила кошти на дитину в сумі 300 грн., після чого ще деякий час цікавилася добробутом дитини. Проте, з червня 2016 року [PERSON] фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Скрутне матеріальне становище [PERSON] призвели до того, що він відвіз [PERSON] до його бабусі [PERSON] до м.Тростянець, де дитина проживає по цей час. Посилаючись на те, що відповідач не бажає брати участі у вихованні дитини, її матеріальному утриманні, забезпеченні її гармонійного розвитку, не бажає спілкуватися з дитиною, хоча їй відомі засоби зв'язки, не виявляє жодного бажання у спілкуванні зі своїм сином, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина, стягнувши з неї аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, а також покласти на неї судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав з вищевикладених підстав, які свідчать про те, що відповідач не бажає належним чином виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до свого сина [PERSON], також просила стягнути аліменти у розмірі, зазначеному у позові. Також позивач указала, що відповідач виїхала до Російської Федерації, де періодично співмешкає з іншими чоловіками, коштів на утримання дитини не надсилає, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та не цікавиться життям дитини взагалі. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав заявлені позивачем вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у її відсутності (а.с.45). Представники 3-х осіб Служби у справах дітей Тростянецької РДА та Органу опіки та піклування Тростянецької РДА у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. Представник 3-ї особи Служби у справах дітей Токмацької міської ради Запорізької області у судове засідання не з'явився, подав заяву (а.с.41,43) про розгляд справи за його відсутності, вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів залишає за судом. Суд, вислухавши позицію позивача, її представника та представників 3-х осіб, вивчивши матеріали справи, дослідивши усі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу (далі СК) України дитина належить до сім'ї своїх батьків, навіть тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства", зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищевказаного Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, як їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Так, судом установлено, що [PERSON] є матір'ю-одиначкою малолітнього [PERSON], [INFO]. Батько дитини у свідоцтві про його народження записаний зі слів матері (а.с.8). У частинах 1,6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Натомість, [PERSON] як матір малолітнього [PERSON] з червня 2016 року фактично самоусунулася від виконання своїх батькіських обов'язків. Так, починаючи з 2012 року відповідач перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] та проживала зі своїм сином [PERSON] у м.Дніпрі. В період цивільного шлюбу, [INFO], народила другу дитину - [PERSON]. У січні 2016 року [PERSON] разом із сином та співмешканцем переїхала проживати до м.Токмак Запорізької області. В цей же період вона виїхала на заробітки до Російської Федерації. Виїжджаючи за кордон відповідач залишилася свого сина [PERSON] співмешканцю, який не є батьком дитини та залишила кошти на дитину в сумі 300 грн., після чого ще деякий час цікавилася добробутом дитини. Починаючи з 01.06.2016 малолітня дитина [PERSON], 2007 р.н., і до теперішнього часу проживає у бабусі [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.11-13), якого до бабусі, у зв'язку зі скрутним становищем, привіз цивільний чоловік відповідача - [PERSON] Судом була заслухана думка малолітнього [PERSON], який указав, що він не бачив матір близько 2-х років, із якою по телефону не спілкується, бажає і надалі проживати із бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], виявляє до них прихильність, у будинку бабусі йому створені належні умови для навчання, відпочинку та його розвитку. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини [PERSON] від 13.09.2017 під час обстеження місця проживання малолітнього [PERSON] комісією було встановлено, що родина проживає у великому будинку, який складається із 3-х кімнат, є кухня, коридор та пристройки. Опалення пічне і газове, планується облаштування будинку дровяним котлем. Родина має земельну ділянку, на якій вирощує овочі, а також є чудовий фруктовий сад. Продуктами харчування родина повністю забезпечена. У кімнаті [PERSON] є всі необхідні меблі, телевізор, стіл, планшет. Дитини має усі необхідні речі для школи: канцелярія, одяг, взуття, які відповідають віковим особливостям дитини. (а.с.53). За довідкою Тростянецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Тростянецької районної ради Сумської області за №05-06/198 від 24.07.2017 учнем 3 класу [PERSON] опікується бабуся [PERSON], яка для успішного навчання дитини забезпечує її шкільним одягом, усім необхідним приладдям (зошити, альбоми, підручники, тощо), слідкує за регулярним відвідуванням навчального закладу, надає матеріальну підтримку позашкільного дозвілля дитини (гуртки, театри, екскурсії). З питань навчання та виховання онука [PERSON] бабуся постійно підтримує тісний зв'язок з класним керівником та адміністрацією школи. мати [PERSON], [PERSON], за час навчання до школи ні разу не з'явилася, не відвідувала батьківські збори, з класним керівником не спілкувалася (а.с.10). Згідно інформації, наданою службою у справах дітей виконкому Токмацької міської ради за №01-13/338 від 18.09.2017 гр.[PERSON], який проживає по [ADDRESS], неодноразово звертався до служби з питання розшуку його цивільної дружини [PERSON] та захисту його малолітнього сина [PERSON],[INFO] За його повідомленням стало відомо, що у 2017 році [PERSON] подзвонила йому декілька разів, у телефонному режимі була неадекватно, як йому здалося, перебувала у стані алкогольного сп'яніння. У серпні 2017 року вона запропонувала йому віддати їй сина, але потім жодного разу не подзвонила. Наразі у Токмацькому районному суді перебуває справа про примусове виселення [PERSON] зі помешкання [PERSON], який планує позбавити її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON],[INFO] (а.с.14). За висновком органу опіки та піклування Тростянецької РДА за №02-23/1759 від 20.09.2017 доцільним є позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON],[INFO] (а.с.15). Статтею 3 Конвеції про права дитини від 20.11.1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" у своїй постанові за №3 від 30.03.2007 року, зокрема п.п.15.16, роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духлвних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, з урахуванням вищевикладених установлених судом обставин, зокрема, про те, що [PERSON] свої обов'язки як матір не виконує, вихованням дитини не займається, не надає матеріальної допомоги та взагалі не бажає виконувати свої обов'язки як матір, оскільки, починаючи з січня 2016 року залишила дитину і по даний час жодного разу не навідалася до місця проживання дитини, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, при тому, що засоби зв'язку з дитиною їй відомі, проявляє байдужість, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та повернути сина на своє виховання, суд вважає, що така поведінка матері є неприпустимою та заслуговує на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] Крім того, враховуючи ч.2 ст.166 СК України, відповідно до якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне одночасно з позбавленням [PERSON] батьківських прав стягнути з неї також аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, на користь бабусі [PERSON], з якою проживає дитина, відповідно до ст.ст.182,184 СК України У відповідності до ст.88 ЦПК України суд при винесенні рішення також вирішує питання про стягнення судового збору, а тому вважає за необхідне стягнути у дохід держави з [PERSON] судовий збір у сумі 640 грн. та у відшкодування позивачу, понесених судових витрат також 640 грн. На підстави викладеного та

Outcome: approved