Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року постановлено солідарно стягнути із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором №45-ЖК від 26.06.2008 року в розмірі - 211 271,58 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 2 487 722,85 грн. На виконання даного рішення суду було видано два окремих виконавчі листи та пред`явлено до виконання у Перший ВДВС міста Луцька. Проте вказані виконавчі листи були повернуті стягувачу у 2016 році. На даний час будь-яких боргів перед ПАТ "КБ "Надра" у позивача немає, оскільки після викупу боргу у ПАТ "КБ "Надра" - фінансовою компанією ТОВ "Преміум Лігал Колекшн" [PERSON] погасити борг. Вказує, що даний арешт чинить перешкоди у користуванні майном. Ухвалою суду від 29 грудня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому провадженні. Позивач у судове засідання не з`явився, водночас його представник у заяві від 17.03.2021р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглядати без їх участі, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач та треті особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, відзивів на позов від них на адресу суду не надходило. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року у справі №№161/14012/14-ц постановлено солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором №45-ЖК від 26.06.2008 року в розмірі - 211 271,58 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 2 487 722,85грн. (а.с. 4-5) На виконання даного рішення суду було видано два виконавчі листи, які пред`явлено до виконання у Перший ВДВС міста Луцька. Як вбачається з інформації з Автоматизованої системи виконавчих провадження всі виконавчі провадження щодо [PERSON] є завершеними (а.с. 6). Однак, як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 237109820 станом на 15 грудня 2020 року існує арешт всього нерухомого майна позивача. При цьому, будь-які заборгованості перед ПАТ "КБ "Надра" та фінансовою компанією ТОВ "Преміум Лігал Колекшн", яка стала новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги від 30 квітня 2020 року, у позивача відсутні, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості (а.с. 9). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній до 02.06.2016 року) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду в усіх випадках, які не визначені даним Законом. Так, ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як встановлено судом, арешт на майно боржника був накладений державним виконавцем з метою виконання судового рішення про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості на підставі кредитного договору №45-ЖК від 26.06.2008р. У довідці ТОВ "Преміум Лігал Колекшн" (новий кредитор на підставі договору про відступлення права вимоги від 30 квітня 2020 року) зазначило, що заборгованість за кредитним договором №45-ЖК від 26.06.2008р. погашена у повному обсязі. Отже, арешт та заборона на відчуження усього належного [PERSON] майна, застосована для забезпечення реального виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження № 47537521 у зв`язку з виконанням боржником своїх зобов`язань, втратили свою доцільність. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява про звільнення майна з-під арешту підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved