Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача борг, згідно кредитного договору №б/н від 15.02.2007 року в розмірі 15057 гривень 73 копійки та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 лютого 2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 7500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковим рахунок. Однак, взяті на себе зобов`язання за договором відповідач не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 17.07.2019 року становить 15057 гривень 73 копійки та складається з наступного: - 6737,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 2745,66 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 3631,09 грн. - заборгованість за пенею, - 750,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 693,23 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки, заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 17.07.2019 року; копію анкети-заяви позичальника; витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з "Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою». В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи без участі представника банку, в якій вказав, що позовні вимоги банк підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення у справі не заперечує (а.с. 36). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і дату судового розгляду, шляхом надсилання судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення, в судове засідання не з`явилася. Будь - яких заяв, відзивів на позов, чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] 15.02.2007 року кредитного договору №б/н, за яким банк взяв на себе зобов`язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, [PERSON] отримала кредитні кошти на загальну суму 7500 грн., зі сплатою відсотків за його користування. В подальшому [PERSON] користувалася кредитними коштами. Отже, як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем та складається з Заяви позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг", а також з розрахунку заборгованості, Довідки про умови кредитування, Банк свої зобов`язання виконав, встановивши [PERSON] кредитний ліміт на кредитній картці, про що свідчить рух коштів по рахунку. Поряд з цим, в подальшому свого обов`язку по поверненню використаних кредитних коштів у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 17.07.2019 року йому нараховано заборгованість в сумі 15057 гривень 73 копійки, яка складається з наступного: - 6737,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 2745,66 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 3631,09 грн. - заборгованість за пенею, - 750,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 693,23 грн. - штраф (процентна складова). Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком (а.с. 4-10). Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому в даному випадку з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише один з із заявлених до стягнення видів неустойки - штраф (процентна складова) в сумі 693,23 грн., так як банком нараховано два види пені: 3631,09 грн. - за прострочене зобов`язання і 750,00 грн. - за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.. А тому, є очевидним, що нарахування пені за прострочену заборгованість від 100 грн. охоплюється нарахованою пенею за прострочене зобов`язання. Крім цього, загальна пеня в сумі 4381,09 грн. не підтверджується розрахунком, оскільки така сума відсутня у графі «Пеня з накопичувальним підсумком». Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження частково, тобто в межах заборгованості за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту та процентної складової штрафу. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 549 1054 ЦК України,

Outcome: partial