Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: ГУ МВС України Закарпатської області в особі Рахівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України та виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон, який в ході розгляду справи уточнювала. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона [PERSON] перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №132 від 10 липня 2008 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день, після розірвання шлюбу, вона вдруге одружилася, а їхня спільна з відповідачем дитина проживає разом з нею. Відповідач після розірвання шлюбу вихованням дочки не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує вона самостійно, а також повністю опікується над дитиною та виховує і утримує її. У зв"язку з тим, що її дочка часто хворіє, що потребує оздоровлення для більш професійного її лікування, їй потрібно проходження якісного медичного оляду та подальшого ефективного лікування в закордонних медичних закладах. А тому, у вільний від навчання для дочки час, вона має можливість вивезти її на лікування та відпочинок за кордон, зокрема Чеської Республіки, де вона працює сезонним працівником, а отже має матеріальну можливість забезпечити дитині відповідний, належний рівень оздоровлення, відпочинку та проживання. Також підтвердженням того, що відповідач не займається вихованням та утриманням дитини, є заборгованість по сплаті аліментів на її утримання. На підставі наведеного просила надати дозвіл на виготовлення паспорта для виїзду за кордон, малолітній дочці [PERSON], [INFO], уродженки та мещканки [ADDRESS] Рахівського району Закарпатської області, без згоди її батька [PERSON], та надати дозвіл на виїзд малолітньої дочки [PERSON], [INFO], уродженки та мешканки [ADDRESS], за межі державного кордону України, а саме до Чеської Республіки, до досягнення нею повноліття, без згоди на такий виїзд її батька, [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] присутня не була, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримання позовних вимог та згоду на проведення заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Причина його неявки суду невідома. Представник третьої особи, Рахівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з"явився. Начальник відділу Андрусяк Ф.Ф. надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують, проти задоволення не заперечують. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №132 від 10 липня 2008 року. Від шлюбу мають дитину - дочку - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане виконкомом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області. Малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні та вихованні, що стверджено довідкою виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №166 від 16 березня 2015 року. З пояснень позивачки, викладених в позовній заяві, вона наразі має можливість вивезти дочку [PERSON] на лікування й оздоровлення за кордон, зокрема в Чеську Республіку. Такому рішенню спонукає хвороба легень у дитини. Дочка сторін наразі знаходиться на диспансерному обліку з приводу рецидивуючого бронхіту і потребує санаторно-курортного лікування або зміни клімату. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За таких обставин, зі змісту позову, вбачається, що батько малолітньої [PERSON], [PERSON] категорично відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дочки за кордон для лікування й оздоровлення, при цьому жодних вагомих та обґрунтованих причин не наводить. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказано норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 "Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про повернення судових витрат, понесених позивачем, при зверненні до суду з даним позовом, не ставилося.

Outcome: approved