Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулась з позовом до КМЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Чернігівської обласної ради при Управлінні охорони здоров'я Чернігівської облдержадміністрації про скасування незаконного рішення МСЕК від 02.04.2012 року та від 28.11.2012 року, стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 1881 грн. 36 коп. та 1000 грн. відповідно. Крім того, позивачка просила залишити в силі акт огляду МСЕК від 09.06.2010 року, яким їй було продовжено 2 групу інвалідності захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС. Свої вимоги мотивувала тим, що МСЕК №1 прийняла рішення, яким змінила їй причину інвалідності з захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС з порушенням Положення про медико - соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2013 року в задоволенні позову [PERSON] про скасування незаконного рішення та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду у зв'язку з тим, що не були досліджені та зібрані докази та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в новому складі. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд порушив норму ст. 130 ЦПК України та відмовився проводити попереднє судове засідання, чим позбавив права позивача приєднати до справи докази, які свідчать про незаконність рішення МСЕК № 1. Апелянт зазначає, що суд всупереч ст. 59 ЦПК України після розгляду справи по суті приєднав до справи докази сумнівного походження, які спростовуються іншими доказами, без думки сторін. Зазначає, що суддя не дотримався вимог ст. 160 ЦПК України, не забезпечував додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, не надавав можливості представнику позивача проголосити позовні вимоги, надати пояснення стосовно наданих доказів, обмежував права позивача на правову допомогу та вимагав надати до суду документи, які не стосуються розгляду справи. Апелянт зазначає, що порушення судом норм матеріального права полягає в тому, що суд не застосував закон, який підлягає застосуванню, зокрема, Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", Постанову КМ України № 1317 від 03.12.2009 року, Положення про медико - соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача відповідають вимогам закону та не порушують прав і інтересів позивачки. Проте, з таким висновком суду не може погодитись апеляційний суд з наступних підстав. Відповідно до п 20 Положення про медико соціальну експертизу комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України. Відповідно до п 7 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п'яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності. Відповідно до п. 16 комісія визначає ступінь втрати здоров'я, групу і час настання інвалідності та їх причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою на підставі експертного висновку, визначеного в установленому порядку МОЗ лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, міжвідомчої експертної ради чи постанови військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання з Чорнобильською катастрофою та за наявності: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції з відміткою про перереєстрацію або посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; посвідчення потерпілої дитини серії "Д" та вкладишу до нього для потерпілих дітей-інвалідів при досягненні ними 18 років. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває на обліку у УПФУ в м. Чернігові. У 2004 році їй була встановлена 2 група інвалідності захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, яка продовжувалась у 2005, 2007 та 2010 році. 25.02.2012 року Чернігівською обласною спеціалізованою лікарсько - консультативною комісією для дорослих по встановленню причинного зв"язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС було скасовано попереднє рішення про встановлення [PERSON] причинного зв"язку захворювання на рак щитоподібної залози, оформлене висновком за №168 від 15.06.2004 року(а.с.34). Рішення комісії було оформлено протоколом 36 від 25.02.2012 року. Зазначене вище рішення комісії було скасовано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2013 року за позовом [PERSON] до Комунального лікувального закладу „Чернігівський обласний центр радіаційного захисту та оздоровлення населення" Управління охорони здоров"я Чернігівської обласної державної адміністрації, яке набрало законної сили. Враховуючи те, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов'язковим для всіх державних установ, організацій, фізичних та юридичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, і воно впливає на вирішення даної справи, тому висновок МСЕК від 02.04.2012 року про те, що захворювання позивачки не пов'язано з впливом аварії на ЧАЕС є незаконним. На а.с. 35 міститься експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 05.11.2012 року, яким позивачці був встановлений причинний зв'язок захворювання з впливом аварії на ЧАЕС, який надійшов адресу відповідача і 23.11.2012 року КМЗ „Обласний центр медико - соціальної експертизи" Чернігівської обласної ради на адресу [PERSON] направив лист за № 55 з запрошенням на засідання обласної МСЕК на 28.11.2012 року стосовно зміни причини інвалідності, в якому їй було роз'яснено, що в разі її неявки причина інвалідності буде змінена заочно. Позивачка на засідання МСЕК не з'явилась і актом огляду у МСЕК від 28.11.2012 року Сер. МСЕ-ЧНВ № 046906 позивачці був встановлений причинний зв'язок захворювання, яке пов'язано з впливом аварії на ЧАЕС з наступним переоглядом 09.06.2013 року. В той час як, попереднім висновком від 09.06.2010 року група інвалідності була встановлена до 01.07. 2013 року. Відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, встановлення інвалідності заочно не проводиться за п'ятьма найбільш поширеними нозологічними формами захворювань, визначеними у переліку, що затверджується МОЗ, а також у разі, коли вона спричинена: нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров'я); професійним захворюванням; захворюванням, одержаним під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; захворюванням, пов'язаним з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 11 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у ст. 27 цього Закону, та яким в дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико - соціальній експертній комісії відповідно до частини 5 ст. 17 цього Закону. 28.11.2012 року на засіданні обласної МСЕК причина інвалідності [PERSON] була змінена на захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС з дати винесення експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України 05.11.2012 року, проте, це засідання було проведено заочно, що є порушенням Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, а тому зазначений акт огляду підлягає визнанню незаконним. Доводи представника відповідача про те, що закон не забороняє змінювати інвалідам заочно причини захворювання, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, щодо повторного огляду інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров'я і ступеня соціальної адаптації. Повторний огляд інвалідів, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такого інваліда, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності або за рішенням суду чи прокуратури. Заяви позивачки про повторний огляд не було, відсутнє і рішення суду та прокуратури, крім того, змін у стані здоров'я і працездатності у позивачки не настало, а МСЕК не являється заінтересованою особою. Статтєю 6. Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що захист прав, свобод і законних інтересів інвалідів забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом. Громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його інвалідом. Відповідно до п. 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, голова або члени комісії, винні у прийнятті неправильного рішення і незаконній видачі документів про інвалідність, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Позивачка просила скасувати акти огляду у МСЕК від 02.04.2012 року Сер. МСЕ-ЧНВ № 205822 та від 28.11.2012 року Сер. МСЕ-ЧНВ № 046906, якими була встановлена 2 група інвалідності загального захворювання та змінена причина захворювання, яке пов'язано з впливом аварії на ЧАЕС відповідно, проте, огляд інваліда у МСЕК відповідно до Положення про медико соціальну - експертизу проводиться комісією колегіально, підписується головою комісії МСЕК, а тому він не може бути скасований, а відповідно до норм закону може бути визнаний незаконним. Щодо вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то апеляційний суд приходить до висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності та Положенням про медико соціальну експертизу не передбачені умови відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Оскарження рішення комісії до суду передбачено п. 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Позивачем даний порядок оскарження дотриманий. Крім того, ставлячи питання про відшкодування матеріальної шкоди, позивачка посилалась на ст. 22 ЦК України і фактично просила стягнути різницю між виплаченим розміром пенсії по захворюванню, пов'язаному з впливом аварії на ЧАЕС та загальним захворюванням, тобто, фактично, недоплаченої пенсії. Проте, відновлення порушеного права є окремою підставою для звернення [PERSON] до Управління пенсійного фонду щодо перерахунку виплаченої пенсії. Загальні норми відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи передбачені ст. 23 ЦК України. Відповідно до даної норми моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 276 ЦК України передбачає поновлення порушеного особистого немайнового права, проте, позивачка просила посилаючись на зазначену статтю відшкодувати моральну шкоду, яка була заподіяна їй недоплатою пенсії в розмірі 1881 грн.36 коп., що також не може бути підставою для задоволення її вимог. За таких підстав, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача судового збору. Визнання незаконними висновків МСЕК від 02.04.2012 року та від 28.11.2012 року відновлює дію попереднього висновку МСЕК від 09.06.2010 року.

Outcome: partial