Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичні наслідки та визнання права власності на частку квартири у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову вказано, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.01.1997 року № [NUMBER] , видане адміністрацією Запорізького трансформаторного заводу акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» та зареєстроване 31.01.1997 року в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 258, р.№ 37056. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину квартири [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] склав заповіт від 08.04.1998 року, згідно якого заповів належну йому частину квартири [PERSON] . Спадкоємцями за законом 1 черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , як дочка померлого та відповідач [PERSON] , як дружина померлого. 07.08.2004 року позивач подала до Другої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. [PERSON] відмовилась від отримання обов`язкової частки у спадщині, про що 07.08.2004 року подала заяву до нотаріуса. 27.07.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем, та розбіжностях у наданих заповіті та правовстановлюючому документі у визначенні суб`єкта та об`єкта спадкування. Дії державного нотаріуса щодо відмови у здійсненні нотаріальної дії є законними, такими, що не дають підстав для їх оскарження у судовому порядку, оскільки дійсно, в свідоцтві про смерть прізвище батька вказано як " [PERSON] ", в свідоцтві про право власності на житло, технічному паспорті на вказану квартиру та в заповіті прізвище батька вказано як " [PERSON] ", в свідоцтві про одруження батьків прізвище батька вказано як " [PERSON] ". Це сталося з тієї причини, що при приватизації квартири та складанні заповіту в батька був ще радянський паспорт, де його прізвище було написано тільки російською мовою " [PERSON] ", тому при перекладі на українську мову, в приватизаційному відділі та нотаріусом при складанні заповіту було помилково перекладено прізвище батька на " [PERSON]" Різниця у написанні прізвища позивача в свідоцтві про народженні та померлого батька виникла при заповнені документів (свідоцтв про народження, паспортів), пов`язані із заповненням первинних документів російською мовою і подальшим перекладом українською мовою. Просить встановити факт родинних відносин та визнати, що [PERSON] , який помер [INFO] є її батьком, та визнати за нею право власності на ј частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.01.1997 року № [NUMBER] , видане адміністрацією Запорізького трансформаторного заводу акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» та зареєстроване 31.01.1997 року в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 258, р.№ 37056 від [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За своє життя [PERSON] склав заповіт від 08.04.1998 року, згідно якого заповів належну йому частину квартири [PERSON] . У відповідності по ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом 1 черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , як дочка померлого та відповідач [PERSON] , як дружина померлого. Інших спадкоємців немає. 07.08.2004 року у відповідності до ст.1223 ЦК України позивач подала до Другої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] . [PERSON] відмовилась від отримання обов`язкової частки у спадщині, про що 07.08.2004 року подала заяву до нотаріуса. Заповіт [PERSON] не оспорювала. Постановою від 27.07.2021 року державним нотаріусом Федченко О.О. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем, та розбіжностях у наданих заповіті та правовстановлюючому документі у визначенні суб`єкта та об`єкта спадкування. Дії державного нотаріуса щодо відмови у здійсненні нотаріальної дії є законними, такими, що не дають підстав для їх оскарження у судовому порядку, оскільки дійсно, в свідоцтві про смерть прізвище вказано як " [PERSON] ", в свідоцтві про право власності на житло, технічному паспорті на вказану квартиру та в заповіті прізвище вказано як " [PERSON] ", в свідоцтві про одруження прізвище вказано як " [PERSON] ". Різниця у написанні прізвища позивача в свідоцтві про народженні та померлого виникла при заповнені документів (свідоцтв про народження, паспортів), пов`язані із заповненням первинних документів російською мовою і подальшим перекладом українською мовою. Разом з тим оформити свої спадкові права позивач не може, оскільки виявлені розбіжності з написання імені її батька у документах. У відповідності зі ст. 315 ЩІК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між громадянами. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, тому що пов`язано з оформлення права на спадщину. Встановлення такого факту можливо, якщо закон пов`язує з ним певні правові наслідки. Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про право власності на житло, де співвласниками вказані [PERSON] , як батько та [PERSON] , як мати. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Відповідно до частини 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 зазначеної норми передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Перевіривши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що відповідач позов визнала та визнання позову є безумовним, та не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved