Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком. Свої вимоги мотивував тим, що він зареєстрований та проживає разом зі своєю родиною в житловому будинку № 22 по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві, який був придбаний внаслідок спільної праці членів родини позивача. На теперішній час за вказаною адресою зареєстровані та проживають позивач зі своєю сімєю та його сестра - відповідачка [PERSON], яка є власником спірного домоволодіння. Позивач і його родина займають окремий житловий будинок за літ. "А". Однак відповідачка постійно чинить перешкоди позивачу та його сімї у користуванні житловим будинком, в якому вони проживають. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визначити порядок користування житловим будинком № 22 по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві, виділивши в користування позивача житловий будинок, позначений Літ. "А". Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Вказував, що [PERSON] хоча і є єдиним власником спірного житлового будинку, проте надає можливість позивачу проживати в житловому будинку за літ. "А", хоча останній жодних правових підстав на це не має. При цьому, навпаки, позивач постійно перешкоджає позивачці та її родині у користуванні її ж майном. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення свідків, суд встановив наступне. Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 446 від 18.11.1983 р. вбачається, що домоволодіння № 22 по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві виділено [PERSON] 2/5 частки та [PERSON] 3/5 частки. Згідно Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 30.11.1983 р. 2/5 частки домоволодіння № 22 по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві належали на праві приватної власності [PERSON]. Згідно Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 30.11.1983 р. 3/5 частки домоволодіння № 22 по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві належали на праві приватної власності [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 14.10.1982 р. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/5 часток вищевказаного домоволодіння. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом вказану частку домоволодіння померлої успадкувала [PERSON] на підставі складеного померлою [PERSON] заповіту від 08.08.1981 р. Таким чином, усе домоволодіння № 22 по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві належить на праві власності [PERSON]. Позивач вважає, що набув право користування житловим будинком за Літ. "А" , оскільки спірне домоволодіння було придбано родиною [PERSON] внаслідок спільної праці членів цієї родини та його особисто, він вже тривалий час зареєстрований та проживає разом зі своєю дружиною та сином за адресою вказаного домоволодіння в житловому будинку за літ. "А". При цьому, лише в жовтні 2016 р. йому стало відомо про те, що єдиним власником домоволодіння є відповідачка. Так з матеріалів справи вбачається, що позивач був зареєстрований за адресою: [INFO], з 1983 р., його дружина - [PERSON] - з 1986 року. Згідно\~ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Отже, правове становище членів сім'ї власника житла визначене\~ст. 156 ЖК України\~і на них не поширюється дія\~ст. 64 ЖК УРСР, оскільки члени сім'ї власника житла не можуть користуватися тими самими правами, які надаються членам сім'ї наймача. За положеннями\~ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій\~\~розсуд. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому положенням ч.4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК УРСР\~до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від\~ 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16. Разом з тим, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, та , відповідно, судом встановлено той факт, що позивач та його родина тривалий час користуються житловим будинком за літ. «А» за адресою спірного домоволодіння, мають відокремлене від відповідачки житлове приміщення, окремі рахунки для оплати комунальних послуг, в звязку з чим порушення його прав користування спірним домоволодінням не вбачається. При цьому позивач та його родина не були та не є членами сім`ї власника - відповідача по справі, не мають права власності на зазначене житло. Доказів, які спростовують обставини встановлені судом, позивачем не надано. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК \~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права позивача не порушені відповідачем, в звязку з чим позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed