Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 147189 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 225 821,89 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 11.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 147189 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 225821,89 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Івановим А.В. було відкрито виконавче провадження № 66413276 та розпочато стягнення. На думку позивачки, виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, зокрема, за відсутності доказів наявності у неї заборгованості, яку вона погасила достроково, а також вчинення виконавчого напису на нотаріально непосвідченому договорі, поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, і, як наслідок, неправомірно відкрите виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 96-96). 22.11.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором є безспірною, а позивачкою не надано жодних допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог (а.с. 120-122). Ухвалою суду від 01.12.2021 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 159-160). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. Треті особи в судове засідання не з`явились, письмових пояснень на позовну заяву не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2008 року між позивачкою [PERSON] та первісним кредитором ВАТ «Кредитпромбанк», згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 34786 доларів США терміном по 15.09.2015 року (а.с. 34-39). 08.10.2010 року між сторонами даного договору було підписано Додаткову угоду № 1, відповідно до якого встановлювався графік погашення кредиту, згідно з яким останній платіж мав бути здійснений не пізніше 15.09.2016 року (а.с. 40-44). Відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 12.05.2013 року від первісного кредитора - ПАТ "Кредитпромбанк" право вимоги за зазначеним кредитним договором перейшло до його правонаступника - ПАТ Дельта Банк" (а.с. 123-126). У подальшому, згідно Договору про відступлення прав вимоги № 2258/К від 15.06.2020 року, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (а.с. 127-134). 11.06.2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 147189 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 9/25ДС/0210/2008-Аклн від 16.09.2008 року у сумі 225 821,89 грн. (а.с. 73). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 05.08.2021року, на підставі зазначеного виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження № 66413276 та розпочато стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансової компанії «Дніпрофінансгруп», що є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором (а.с. 71-72). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 11 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19) та в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020р. у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що укладений між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є відповідач та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, у зв`язку з чим, оспорювальний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Крім того заслуговують на увагу і доводи позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 11.06.2021 року, тобто поза межами трирічного строку, визначеного законом, оскільки строк повернення кредиту додатковою угодою встановлений до 15.09.2016 року. Також суд враховує і той факт, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.09.2016 року № 759/13684/15-ц ПАТ "Дельта Банк" було відмовлено у позові до [PERSON] про стягнення заборгованості, що підтверджує і доводи позивачки про наявність спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 9/25ДС/0210/2008-Аклн. Дані обставини з огляду на ст. 88 Закону України "Про нотаріат" виключають можливість вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved