Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

4 серпня 2020 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява за позовом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 24 лютого 2015 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 24 лютого 2015 року, відповідно до умов якої [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду про те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, про що є підпис у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Відповідачка не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. Так, станом на 04 травня 2020 року відповідачка має заборгованість 12 498 грн 67 коп. Позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2015 року у розмірі 12 498 грн 67 коп. станом на 04 травня 2020 року, а також стягнути судові витрати в розмірі 2 102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримував, просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення чи рішення в порядку спрощеного позовного провадження не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 11 січня 2021 року подала заяву, у якій просила відмовити у задоволенні позову, надавши довідку банку про те, що заборгованість перед банком відсутня. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 24 лютого 2015 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг в ПриватБанк, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк (а.с. 78). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 24 лютого 2015 року, укладеного між банком та клієнтом - [PERSON] встановлено, що станом на 04 травня 2020 року заборгованість складає 12 498 грн 67 коп., яка складається з: 7 571 грн 80 коп. - тіло кредиту; 2 784 грн 48 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 142 грн 39 коп. - нарахована пеня (а.с. 22). Згідно довідки, наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" встановлено, що [PERSON] було надано кредитні картки, остання 5168 ......2171, строком дії до 07/21 (а.с. 38). Згідно виписки за договором № б/н станом на 05 травня 2020 року встановлено, що боржник [PERSON] користувалась останній раз кредитною карткою 12 листопада 2019 року (а.с. 23-36). Відповідно до вимог ч. 9 ст. 83 ЦПК України суд бере до уваги надану відповідачем довідку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 516583UCL9UUNJNK від 06 січня 2021 року, згідно з якою встановлено, що [PERSON] станом на 06 січня 2021 року заборгованості перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не має (а.с. 119). Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов`язань, а саме виконання умов договору позики. Сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яких може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості: за кредитом, за процентами за користування кредитом, пенею є такими, що ґрунтуються на положеннях Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів Банку, відповідно. Проте, як встановлено судом з довідки, наданої банком, станом на 06 січня 2021 року [PERSON] заборгованості перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не має. Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність заборгованості [PERSON] перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" станом на час розгляду справи, тому суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Outcome: dismissed