Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство " Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 листопада 2006 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] 17 листопада 2006 року було укладено кредитний договір за № 244/Св-06 згідно якого останній отримав кредит в розмірі 30 000 доларів США строком до 16 листопада 2021 року, зі сплатою 13,5 % річних. За умовами даного кредиту відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати сам кредит та відповідні відсотки за користування кредитом. Однак, незважаючи на вказане вище та умови договору свої зобов'язання по кредитному договору в частині погашення заборгованості за кредитом [PERSON] не виконав. Для забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору є іпотека нерухомого майна, а саме, домоволодіння №21 по вул.Невського в місті Мукачево Закарпатської області, що належить поручителю [PERSON]. 17 листопада 2006 року укладено договір поруки та іпотечний договір, згідно який [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Так, станом на червень 2014 року заборгованість по кредитному договору становить 229 609 грн. 05 коп., яка складається з наступного: заборгованості по кредиту 196 742 грн. 72 коп.; відсотків - 32 866 грн. 34 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, останній подав заяву, про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти постановлення рішення в заочному розгляді справи. Відповідачі, також в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин, на підставі ч.ч.2,4 ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, враховуючи згоду позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З урахуванням того, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом належними доказами встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є позивач та 2 із 3 відповідачем [PERSON] 17 листопада 2006 року було укладено кредитний договір за № 244/Св-06 згідно якого останній отримав кредит в розмірі 30 000 доларів США строком до 16 листопада 2021 року, зі сплатою 13,5 % річних. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОІ № 646833. Відповідач [PERSON] в порушення вимог вищевказаного договору свої зобов'язання, в частині погашення заборгованості за кредитом згідно графіку, не виконував, що значно порушує права позивача та вимоги ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Також, судом встановлено, що заборгованість відповідачів станом на червень 2014 року становить 229 609 грн. 05 коп., яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а саме - заборгованості за кредитом в сумі 196 742 грн. 72 коп .; - заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 32 866 грн. 34 коп. Згідно вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності з вимогами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таке стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У свою чергу 03 червня 2014 року прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07 червня 2014 року. Даний закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами даного спору. У силу пункту 1 частини 1 Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови: що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. 3 із 3 Як зазначено вище, наданими суду належними доказами встановлено, що споживчий кредит [PERSON] надано в іноземній валюті при цьому, загальна площа спірного домоволодіння становить 129,20 кв.м. (житлова 63,80 кв.м.). Згідно відомостей по обліку адресно-довідкової картотеки Мукачівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області відповідачі [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і відповідно це є єдиним місцем їх проживання, доказів про наявність іншого нерухомого майна у відповідача суду не представлено, а тому законних підстав для задоволення позову про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості в розмірі 229 609 (двісті двадцять дев'ять тисяч шістсот дев'ять) грн. 05 коп. за кредитним договором від 17 листопада 2006 року на вказаний будинок на даний час у суду немає. Враховуючи наведене, у вимогах банку про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити з підстав, передбачених ЗУ №1304-VII від 03 червня 2014 року. За викладених та встановлених обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості солідарно з відповідачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в задоволенні решти заявлених вимог слід відмовити. Судові витрати у справі, понесені позивачем та документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідачів порівну на його користь. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525-527, 610, 612, 617, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 11, 33, 35 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: approved