Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 11.08.2008 року з відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір б/н, у відповідності до якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачем умови договору належно не виконувалися, в результаті чого станом на 31.10.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 6853,91 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 6853,91 грн. та судові витрати. Від представника позивача ПАТ КБ "Приват Банк" надійшла письмова заява, в якій він на позовних вимогах наполягав, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що у справі є відповідні докази, про причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 26 лютого 2014 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 03.07.2006 року відповідач по справі [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ "Приват Банк", назву якого було змінено на ПАТ КБ "Приват Банк" (установчі документи а.с. 12-14), з письмовою заявою, якою просив надати кредит в розмірі 1500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобов'язання погашати кредит щомісячними платежами у розмірі 3% від суми заборгованості (а.с. 5). Поставивши свій підпис у вказаній заяві, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, з яких складається договір між сторонами (а.с. 6-9). Через порушення взятого на себе зобов'язання [PERSON] має заборгованість, яка станом на 31.10.2013 року складає 6853,91 грн., у тому числі: 1493,50 грн. - заборгованість за кредитом; 4795,94 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 250 грн. штраф (фіксована частина); 314,47 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 3-4). За правилами ст. ст. 525 - 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують договірні кредитні відносини, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором, враховуючи, що законом встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 6853,91 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 229,40 грн., підтверджений відповідним платіжним дорученням (а.с. 15). На підставі ст. ст. 525- 527, 530, 1050 ЦК України, ст. ст. 5 - 15, 60, 61, 74, 79, 88, 169, 212 - 215, 224-225 ЦПК України, суд,

Outcome: approved