Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, свідоцтво №8679 (10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35; телефон: відсутній, Е-пошта: відсутня) №51052 від 25.09.2020 р. про звернення стягнення на заборгованість [PERSON] у розмірі 48 279,79 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРІС" (код ЄДРПОУ: 38962392). Також, просив, стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу та інші судові витрати, які виникнуть у процесі розгляду спору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.05.20 р. на поштовому відділенні АТ «Укрпошта» 50056 м. Кривий Ріг Позивач - [PERSON] отримав вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання в якій Відповідач - ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРІС" вимагало погасити заборгованість у розмір 47 729,79 грн. протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, тобто у строк до 26.06.20 р. включно. Розглянувши таку вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання та проконсультувавшись у адвоката Позивачем було направлено письмову відповідь на вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання в якій було зазначено, що вимога не підлягає задоволенню, оскільки до вимоги не надано жодних належних доказів відступлення права вимоги, що ставить під сумніви правомірність дій Відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Понад це, ПАТ «Дельта Банк» не мало права відступати права вимоги, а ТОВ "ФК "ПАРІС" не мало права приймати права вимоги, оскільки кредитним договором не передбачено згоди Позичальника на відступлення права вимоги Кредитора-банку іншим особам, що додатково підтверджує незаконність вимог Відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, зазначає, що із зазначеного вбачається, що існує спір про право, який може бути вирішений лише у судовому порядку, оскільки нотаріус відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Окрім цього, у даній відповіді Позивачем зазначалось, що кредитний договір був укладений 26.08.13 р. та терміном лише на 1 рік і грошовими коштами банку Позивач так і не скористався, тобто борг відсутній. При цьому, якщо навіть і припустити, що за доводами Відповідача грошові кошти у розмірі 50000,00 грн. були взяті на строк до 24.08.15 р., то у разі не повернення цих коштів до вказаного строку у Кредитора виникає право вимоги на його повернення. Тобто, трирічний перебіг строку позовної давності, що визначений ст. 257 ЦК України починається з 25.08.15 р. та спливає 25.08.18 р. включно. Зазначена письмова відповідь Позивача на вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання була направлена на адресу Відповідача - 16.06.20 р. та вручена Відповідачу - 23.06.20 р., що підтверджується відповідними доказами, що долучені до позовної заяви. Однак, у грудні 2020 р. на адресу підприємства ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» за місцем роботи Позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.11.20 р. по ВП № 63628265. У березні 2021 року Позивач дізнався від бухгалтерії підприємства за місцем своєї роботи на ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг», що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. перебуває виконавче провадження ВП № 63628265 про стягнення на підставі оскаржуваного у даній справі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №51052 від 25.09.2020 р. із Позивача на користь Відповідача заборгованості у загальному розмірі 48 279,79 грн. До моменту звернення до бухгалтерії підприємства за місцем своєї роботи на ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» жодної інформації про дану заборгованість Позивачу нічого відомо не було. Жодного повідомлення від Відповідача, приватного виконавця чи приватного нотаріуса про існування заборгованості та наміру вчинити виконавчий напис Позивач не отримував. Недоотримання заробітної плати змусило звернутися до бухгалтерії підприємства за місцем своєї роботи на ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» внаслідок чого і вдалося встановити обставини наявності сумнівної та спірної заборгованості, адже, безпосередньо із Відповідачем договір позики не укладався. З метою вирішення даної ситуації Позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката та 04.03.21 р. Адвокатом було направлено на електронну адресу приватного виконавця КЛОПОТАННЯ (Заява) про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження в якому просив надати для ознайомлення і зняття необхідних фотокопій матеріали виконавчого провадження ВП 63628265, а також, просив приватного виконавця за можливості, з метою економії часу, затрат на відрядження, тощо, направити на електронну пошту 44aniks44@gmail.com відскановану постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП 63827877 із ідентифікатором доступу. Також, з метою якнайшвидшого отримання документів, що стали підставою для відкриття виконавчого провадження ВП 63628265, в цей день адвокатом було здійснено дзвінок приватному виконавцю, який повідомив, що постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП 63827877 із ідентифікатором доступу направить їм пізніше, оскільки завантажений поточною роботою та усі його помічники також зайняті. Також, у позові Позивач зазначав, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та безпідставне і необґрунтоване стягнення невідомої заборгованості порушує не тільки його права, а й зачіпає інтереси неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Такі обставини змушують Позивача вжити додаткових заходів та звернутися із заявою про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може привести до необґрунтованого, або надмірного стягнення грошових коштів із Позивача, порушення інтересів неповнолітніх дітей і таке забезпечення позову є спів мірним із заявленими позовними вимогами. У цілому Позивач стверджує, що зазначений виконавчий напис №51052 від 25.09.2020 р. був вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за межами його територіальних повноважень. Також, виконавчий напис №51052 від 25.09.2020 р. було вчинено з порушенням норм ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", оскільки заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, позивач не повідомлений про вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року було забезпечено позов за заявою позивача, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №51052 від 25.09.2020 р. який був вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с.26-28). Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, від нотаріуса витребувано докази за клопотанням представника позивача (а.с. 30-32). 01.11.2021 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Лісового Д.О. до канцелярії суду надійшли письмові пояснення по справі (а.с. 54-58). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРІС», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, свого представник для участі в судовому розгляді не направив, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не надав, жодних заяв, клопотань, заперечень чи іншого від нього також не надходило. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин. Так само, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не надав на вимогу ухвали суду від 10.08.21 р. витребуваних судом документів, відповідно до листа від 09.09.2021 року зазначив, внаслідок обшуку проведеного 28 липня 2021 року в нотаріальній конторі вилучені документи діловодства та архіву. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 10 серпня 2021 року ухвалою суду витребувано докази за клопотанням представника позивача (а.с. 30-32), однак, ухвала суду виконана не була. Суд, відповідно до норм ч. 10 ст. 84 ЦПК України вважає за необхідне здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Так, 25.09.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович було вчинено виконавчий напис №51052 про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 48 279,79 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРІС". Зазначена обставина підтверджена наданою Позивачем постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - Позивача від 25.11.20 р. по ВП № 63628265 (а.с. 12). Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету міністрів України № 1172 від 29.06.1999, не містив вичерпного і точного переліку документів для його вчинення. Так, пункт 1 Переліку № 1172 напевне визначав і визначає лише оригінал нотаріально посвідченого договору, а інші документи називаються без конкретизації як «документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Пункт 2 Переліку № 1172 визначав перелік документів для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак на час вчинення виконавчого напису цей пункт не діяв, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку № 1172 зазначеним пунктом 2. Підставою для скасування зазначеного п. 2 Переліку № 1172 слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути підтверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення постановою Кабінету міністрів України виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів та не відповідає положенням статті 87 зазначеного Закону. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Окрім того, суд враховує, що відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанови Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 вересня 2021 року по справі №910/10374/17 лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса. Натомість, матеріали справи не містять доказів відносно того, що спірний виконавчий напис нотаріуса було вчинено саме на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору укладеного за участі Позивача. Позивач заборгованість, про яку зазначено в оспорюваному виконавчому написі, не визнав. Інших документів на підтвердження заборгованості Позивача перед Відповідачем до суду не було надано. Відповідач не надав суду належних, допустимих і достатніх в своїй сукупності доказів на підтвердження заборгованості позивача. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає доведеною позицію сторони позивача з приводу наявності спору щодо заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Стягнута за виконавчим написом сума була вчинена за відсутності оригіналу кредитного договору та стягнута сума заборгованості не є безспірною, тому, в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконалася належним чином у наявності належних доказів безспірності заборгованості та розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі N 6-27цс15, зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі N 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог статті 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРІС" також не надало доказів того, що нотаріусу були надані докази отримання позичальником [PERSON] письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої товариством заборгованості. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість у загальному розмірі 48 279,79 грн. Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; беручи до уваги, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірила відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, враховуючи відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису №51052 від 25.09.2020 р. вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 48 279,79 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРІС", таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому на користь [PERSON] з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову та заяви про забезпечення позову в розмірі 1 362,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 18.03.2020 р. між позивачем та адвокатом Лісовим Д.О. укладено договір про надання правничої допомоги (на професійну правничу допомогу) №1 від 18.03.2020 р. за яким Позивачу надається правова допомога у даному спорі. Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. Договору, вартість однієї години наданих послуг складає 840,80 грн. та орієнтована вартість послуг за даним договором, на момент його укладання, становить 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.) але в будь-якому разі кінцева вартість послуг визначається сумою документів на оплату (рахунок, квитанція, тощо) та узгоджується Сторонами в актах здачі-приймання послуг. 05.03.21р. за вказаним договором Позивачем за надану правничу допомогу у рамках даного спору адвокату було сплачено 3632,00 грн., що підтверджується виданою адвокатом квитанцією №81 від 05.03.21р. (а.с. 20). та згідно акту про надання послуг (правничої допомоги) №2 від 05.03.20 р. на суму 3632,00 грн. з детальним описом наданих послуг адвокатом затрачено 4,0 годин для надання правничої допомоги, що в грошовому вираженні становить 3632,00 грн. (а.с. 20 об.) Також, 31.10.21р. за вказаним договором Позивачем за надану правничу допомогу у рамках даного спору адвокату було сплачено 1903,20 грн., що підтверджується виданою адвокатом квитанцією №90 від 31.10.21р. (а.с. 52), та згідно акту про надання послуг (правничої допомоги) №3 від 31.10.21 р. на суму 1903,20 грн. з детальним описом наданих послуг адвокатом затрачено 2,0 годин для надання правничої допомоги, що в грошовому вираженні становить 1903,20 грн. (а.с.53). Отже, загальна сума понесених Позивачем витрат на правничу допомогу складає 3632,00 грн. + 1903,20 грн. = 5 535,20 грн. Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved