Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив у судовому засіданні та просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року у розмірі 18496 грн. 75 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.09.2013 року [PERSON], що був зареєстрований за адресою: 62458, Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Тімірязєва, буд. 24. кв. 3, отримав в Кредитній спілці "Харківська каса взаємодопомоги" кредит у розмірі 42000 грн. на ремонт житла. Кредит та проценти за користування кредитом [PERSON] зобовязався погашати згідно умов кредитного договору № 407 від 26.09.2013 року щомісячно до 20.09.2016 року. Забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року була порука [PERSON] та [PERSON] 07.04.2014 року [PERSON] помер.Кредитним комітетом КС «ХКВД» згідно заяви [PERSON] та доданого свідоцтва про смерть, нарахування процентів за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року було зупинено. 18.04.2014 року Кредитною спілкою до Державної нотаріальної контори №1 Харківського району Харківської області було направлено претензію кредитора до спадкоємців за боргами спадкодавця. 22.04.2014 року нотаріальною конторою було надано письмову відповідь, в якій зазначалося, що претензія була зареєстрована нотаріальною конторою цього ж дня, спадкоємці відсутні, а в разі їх звернення вони будуть ознайомлені з вказаною претензією і кредитна спілка в свою чергу отримає відповідне повідомлення. 08.10.2014 року нотаріальна контора направила листа кредитній спілці про те, що до неї звернулися з заявами про прийняття спадщини спадкоємці померлого боржника: дочка спадкодавця [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON]. 27.11.2014 року [PERSON] сплатила частину боргу у розмірі 18796 грн. 74 коп., що складає половину від всього боргу, у зв"язку з чим станом на дату подання даної позовної заяви кредитна спілка не має претензій до [PERSON] Під час розгляду справи в суді , а саме 09.11.2015 року [PERSON] було здійснено сплату частини грошового боргу в розмірі 200 грн. та 14.12.2015 року у розмірі 100 грн. Таким чином, борг відповідачів перед позивачем відповідно до уточненої позовної заяви складає 18496 грн. 75 коп. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до договору поруки від 26.09.2013 року поручителі поручаються за виконання зобовязань за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року у випадку зміни боржника в основному зобовязанні, в тому числі в разі переходу зобовязань за кредитним договором до спадкоємців позичальника у звязку зі смертю позичальника або в порядку правонаступництва. Таким чином, порука [PERSON] продовжує свою дію щодо виконання зобовязання спадкоємицею [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного кодексу України, позивач просить уточнені позовні вимоги задовольнити та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року у розмірі 18496 грн. 75 коп. та сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на вказані в ньому обставини. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала. При цьому зазначила, що у зв"язку з її незадовільненим матеріальним становищем буде погашати особисто наявну заборгованість частинами та просила звільнити відповідача [PERSON] від виконання вказаного грошового зобов"язання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечуав, посилаючись на невідповідність вимогам закону умов укладання договору поруки. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні встановлено, що 26.09.2013 року між Кредитною спілкою "Харківська каса взаємодопомоги" та [PERSON] укладено кредитний договір № 407 на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості про надання члену кредитної спілки [PERSON] кредиту у сумі 42000 гривень зі строком повернення та сплати процентів до 20.09.2016 року. Згідно п. 3.1 Договору плата за користування кредитом становить 43 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків (п.3.4 договору). Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу сума кредиту (п.3.6 договору) (а.с.4). В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року між Кредитною спілкою «Харківська каса взаємодопомоги» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки від 26.09.2013 року. Як вбачається з договору поруки від 26.09.2013 року, поручителі зобовязуються нести повну солідарну відповідальність перед кредитодавцем на умовах, встановлених договором за невиконання [PERSON] зобовязання з повернення кредиту згідно умов кредитного договору № 407 від 26.09.2013 року. У разі порушення боржником зобовязання, що випливає з кредитного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники (п.2 договору поруки). Відповідно до п. 3 вказаного договору поруки, поручителі відповідають перед кредитодавцем за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боржником зобовязання, забезпеченим договором, усім належним йому на праві власності майном (а.с.6). 07.04.2014 року, згідно свідоцтву про смерть, серії І-ВЛ № 436977, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] помер (а.с.7). Кредитним комітетом КС «ХКВД» згідно заяви [PERSON] та доданого свідоцтва про смерть [PERSON] нарахування процентів за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року було зупинено. 18.04.2014 року Кредитною спілкою до Державної нотаріальної контори №1 Харківського району Харківської області було направлено претензію кредитора до спадкоємців за боргами спадкодавця за вих. № 261, в якій було викладено суть вимог до спадкоємців [PERSON] за боргом по кредитному договору № 407 від 26.09.2013 року (а.с.11). 22.04.2014 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району було надано письмову відповідь за вих. № 02-14/1177, в якій зазначалося, що вказана претензія була зареєстрована нотаріальною конторою 22.04.2014 року за № 785 в спадковій справі № 340/2014. Також держнотконтора повідомила, що на 22.04.2014 року відомості про наявність інших спадкоємців до спадкового майна після вказаного вище спадкодавця в держнотконторі відсутні, разом з тим в разі звернення спадкоємців по зазначеній справі або видачі свідоцтва на спадщину, «Харківська каса взаємодопомоги» отримає відповідне повідомлення нотаріуса (а.с.12). 26.09.2014 року поручителю [PERSON] було направлено вимогу кредитора за № 660 про необхідність сплати суму боргу, яка станом на 26.09.2014 року складалася з тіла кредиту - 37593 грн. 49 коп. (а.с.16). Згідно відповіді нотаріальної контори від 08.10.2014 за вих. № 2536/02-14, в шестимісячний строк з дня смерті зазначеного спадкодавця до держнотконтори з заявами про прийняття спадщини звернулися: дочка спадкодавця [PERSON] та дружина [PERSON] (а.с.13). 27.11.2014 року [PERSON] сплатила частину боргу у розмірі 18796 грн. 74 коп., що складає половину від всього боргу. Станом на дату подання позовної заяви кредитна спілка не має претензій до [PERSON] 16.07.2015 року спадкоємиці [PERSON] було направлено вимогу кредитора за № 257 про необхідність сплати суму боргу, яка станом на 16.07.2015 року складається з: тіла кредиту - 18796 грн. 75 коп. (а.с.15). 09.11.2015 року [PERSON] було добровільно сплачено частину грошового боргу в розмірі 200 грн. та 14.12.2015 року сплачено 100 грн. з погашення кредиту (а.с.125). Станом на дату подачі уточненого позову, а саме станом на 18.02.2016 року, залишок боргу складає 18496 грн. 75 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 530, ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Частиною 2 статті 1281 ЦК встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивач з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 1281 ЦК України, звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з претензією, яка зареєстрована 22 квітня 2014 року за № 785 (а.с.12). 08.12.2014 року за реєстром №3-1316 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку однокімнатної квартири № 3, що знаходиться в смт. Покотилівка, вул. Тімірязєва, буд. №24 Харківського району Харківської області, на імя дочки померлого боржника - [PERSON] (а.с.76). Суд зазначає, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, яка була зареєстрована держнотконторою 22.08.2014 року за № 1695 (а.с.76). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим, суди повинні розмежувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Статтею 1282 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до п. 32 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника /за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Пунктом 7 договору поруки від 26.09.2013 року передбачено, що поручителі поручаються за виконання зобовязань за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року у випадку зміни боржника в основному зобовязанні, в тому числі при переведенні боргу на третю особу та/або в разі переходу зобовязань за кредитним договором до спадкоємців позичальника у звязку зі смертю позичальника або в порядку правонаступництва (а.с.6). Сума боргу складає 18496 грн. 75 коп., що не заперечується сторонами. Разом з тим, положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 08.04.2015 р. по справі № 6-33 цс 15, що прийнята за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Верховний Суд України при розгляді цієї справи зробив правовий висновок, відповідно до якого зі смертю боржника зобовязання з повернення кредита включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідно дост.360-7 ЦПК Україниці судові рішення є обов'язковими для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із цими рішеннями Верховного Суду України. Померлому [PERSON] належала на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS].(а.с.117). Згідно звіту про оцінку майна від 09.02.2016 року, складеного приватним підприємством «АСС-А», ринкова вартість 1/2 частини однокімнатної квартири [ADDRESS] без ПДВ складає 188000 грн. 00 коп. (а.с.98). Суд зазначає, що оскільки 1/2 частина квартири [ADDRESS] належала померлому [PERSON], а після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON], та враховуючи те, що на імя дочки померлого [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку однокімнатної квартири № 3, що знаходиться в смт. Покотилівка, вул. Тімірязєва, буд. № 24, то інша 1/4 частина належить [PERSON] Оскільки ринкова вартість 1/2 частини квартири [ADDRESS] без ПДВ складає 188000 грн. 00 коп, то вартість 1/4 частини вищевказаної квартири складатиме 94000 грн. 00 грн. (188000 грн. : 2 = 94000 грн.). Враховуючи, що борг станом на 18.02.2016 року складає суму в розмірі 18496 грн. 75 коп., визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог , заява Кредитної спілки «Харківська каса взаємодопомоги» підлягає задоволенню в повному обсязі - в межах майна, прийнятого у спадщину. Відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України , у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, приймаючи до уваги, що під час судового засідання установлено, що кредитна спілка «Харківська каса взаємодопомоги» направила до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в строк, визначений ст.1281 ЦК України, претензію до спадкодавців боржника, тому суд приходить до висновку, що спадкоємці, які прийняли спадщину та добровільно не виконали вимоги кредитора про повернення боргу спадкодавця в сумі 18496 грн. 75 коп., зобов'язані погасити цю заборгованість в розмірі, який відповідає їх часткам у спадщині. А оскільки за договором поруки від 26.09.2013 року поручитель поручився за виконання зобовязань за кредитним договором у випадку зміни боржника, в тому числі у звязку зі смертю позичальника, то на підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням долученим до матеріалів справи. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 407 від 26.09.2013 року у розмірі 18496 грн. 75 коп. та судових витрат у розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved